номер провадження справи 24/2/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2018 Справа № 908/17/18

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Соловйової А.С.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 12.02.2018

від відповідача: не прибув

Розглянувши в судовому засіданні 13.02.2018 матеріали справи № 908/17/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-1 Україна» (юридична адреса: 69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 198, адреса для листування: 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 49 офіс 36, )

до відповідача: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86-Н, )

про стягнення 674 012, 56 грн.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес-1 Україна» з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» про стягнення з відповідача 674 012,56 грн. з яких: 670 012, 56 грн. - сума страхового відшкодування, 2 500, 00 грн. - витрати на послуги евакуатора, 1 500,00 грн. - витрати на послуги з визначення вартості відновлювального ремонту без урахування та з урахуванням значення .коефіцієнту фізичного зносу КТЗ.

Ухвалою суду від 09.01.2018 відкрито провадження у справі № 908/17/18 за правилами загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 24/2/18, підготовче судове засідання призначено на 13.02.2018.

В порядку ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 13.02.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом перевірені повноваження присутнього в судовому засіданні представника позивача.

Відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України, уповноваженому представнику позивача оголошено права та обовязки.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув.

Суд, зясувавши думку позивача оголосив про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 674 012, 56 грн., що складається з: 670 012,56 грн. сума страхового відшкодування; 2 500,00 грн. - витрати на послуги евакуатора; 1 500,00 грн. - витрати на послуги з визначення вартості відновлювального ремонту без урахування та з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ.

Відповідач в судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувані ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника або ненадання витребуваних документів суд не попереджав. Про дату, час і місце засідання відповідач повідомлений належним чином. .

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобовязані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

В засіданні 13.02.2018 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2017 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Здорово» (Страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес-1 Україна» (Страхувальник) укладено договір № 1717909 добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Європейське Каско», згідно п. 1.2. якого предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України і повязані з володінням, та/або користуванням, та/або розпорядженням транспортним засобом та додатковим обладнанням, встановленим на ньому, що зазначені в п. 4 та п. 5 Основної частини цього Договору.

Відповідно до п.1.1. договору, Страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) в порядку і на умовах, визначених цим Договором, Правилами та чинним законодавством України, а Страхувальник зобовязується сплатити страховий платіж у визначений цим Договором строк та виконувати інші умови Договору.

Згідно п. 10 Основної частини Договору загальна страхова сума складає 2 900 000,00 грн., а загальний страховий платіж 85 550,00 грн.

Страхувальник виконав умови Договору в повному обсязі та сплатив страховий платіж у сумі 85 550,00 грн.

Пунктом 3 Загальної частини Цього Договору передбачені страхові ризики та випадки.

Так, страховим випадком за цим Договором є пошкодження, знищення або втрата застрахованого ТЗ та (або) застрахованого ДО, внаслідок настання страхових ризиків, визначених п.6 Основної частини цього Договору, що відбулися під час строку дії Договору, у звязку з чим виникає зобовязання Страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Згідно п. 3.2.2. договору, до Групи ризиків «Пошкодження» відноситься, зокрема, але не виключно дорожньо-транспортна пригода (ДТП) - подія, що сталася під час руху зіткнення з рухомими або нерухомими предметами (іншим ТЗ, спорудами, перешкодами, тваринами,), наїзду на рухомі або нерухомі предмети, перевертання, наїзд, падіння, внаслідок якої завдані матеріальні збитки, що повязані з пошкодженням або знищенням ТЗ.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1, номер кузова (шасі) WВА7С41060G763012, а саме наїзд на перешкоду (бордюр), що згідно умов Договору визнається страховим випадком та відноситься до Групи ризиків «Пошкодження». Транспортний засіб BMW 730В реєстраційний номер НОМЕР_2 на праві приватної власності належить ТОВ «Гермес-1 Україна», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХМ 101375.

Після настання страхового випадку, Страхувальником було виконано всі дії, передбачені цим Договором, а саме: негайно викликано поліцію та заявлено про подію, подано Страховику оригінал заяви про виплату страхового відшкодування від 01.12.2017 надано Страховику документи, що підтверджують настання страхового випадку й збитків та ін.

Згідно п. 7.4.4. Договору, Страховик зобовязаний здійснити страхове відшкодування у найкоротший термін, але не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів, починаючи з дня отримання Страховиком від Страхувальника всіх необхідних документів.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 26.12.2017, яка зареєстрована за вх. № 1/8 з вимогою здійснити страхову виплату у розмірі 670 012,56 грн. у найкоротший термін. оки.

На заяву позивача відповідачем надано відповідь, в якій повідомлено позивача про те, що ПАТ «СК «Здорово» визнає пошкодження автомобіля НОМЕР_1, що відбулося 18.11.2017р. страховим випадком та зобовязується здійснити страхову виплату у розмірі 670 012,56 грн. у найкоротші строки, однак, за наявністю грошових коштів в розпорядженні ПАТ «СК «Здорово».

Судом встановлено, що з боку Страхувальника усі необхідні дії виконані, однак Страховиком виплата за Договором добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Європейське каско» №1717909 від 22.02.2017р. не здійснена.

Відтак, ПАТ «СК «Здорово» пропустило строк, не здійснило страхову виплату, що є істотним порушенням умов укладеного Договору.

Відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постановою КМУ «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003.

За приписами ч. 4 ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органами державної влади та органами місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Проведення оцінки майна на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є обовязковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Механізм оцінки колісних транспортних засобів встановлюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженою Міністерством Юстиції України та Фондом державного майна України 24.11.2003 (далі - Методика).

Відповідно до п. 4.3. Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ, у якому зазначається інформація, передбачена п. 4.4. Методики.

Положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Виходячи з системного аналізу приписів Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови КМУ «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», документом, який би підтверджував належним чином оцінений розмір реальної вартості втраченого майна, є саме Звіт субєкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, і який є обовязковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

За правилами п. 4.1.10. Загальної частини Договору, Страхувальник має право замовити за власний рахунок проведення незалежної товарознавчої експертизи.

Так, користуючись вказаним правом, Страхувальник замовив за власний рахунок проведення незалежної товарознавчої експертизи, згідно якої вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 670 012,56 грн., про що свідчить Звіт № 11817, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 цієї статті визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Поряд з цим, п. 8.17. Загальної частини Договору передбачається, що в розмір страхового відшкодування включаються, за умови погодження зі Страховиком, документально підтверджені необхідні та доцільні витрати, понесені Страхувальником при настанні страхового випадку щодо рятування ТЗ, запобігання або зменшення збитків, межах 10 000 грн.

Вбачається, що після ДТП, що сталася 18.11.2017. транспортний засіб не підлягав подальшій експлуатації, з огляду на що, позивач був змушений скористатися послугами евакуатора, розмір яких ставить 2 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 48 від 18.11.2017.

Окрім цього, позивач поніс відповідні витрати при проведенні незалежної товарознавчої експертизи. Вказані витрати складають 1 500,00 грн., що підтверджується Договором № 11817 про надання послуг від 21.11.2017 та актом виконаних послуг № 11817 від 21.11.2017.

Відтак, відповідач на підставі ст. 22 ЦК України, зобовязаний відшкодувати позивачу реальні збитки у загальному розмірі 4 000, 00 грн.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ «Гермес-1 Україна» до ПАТ «СК «Здорово» про зобовязання відповідача виконати зобовязання за договором про добровільне страхування наземного транспорту за програмою «Європейське КАСКО» від 22.02.2017 та стягнення заборгованості за вказаним Договом в розмірі 670 012,56 грн.

Внаслідок укладення договору № 1717909 від 22.02.2017 між сторонами, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обовязки, що і призвело позивача до звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 6 вищезазначеного кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК у України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником та страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладанні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами ст. 988 ЦК України, Страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката) який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності наземних транспортних засобів» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем надано суду відповідні докази, які беззастережно підтверджують розмір страхового відшкодування в сумі 670 012,56 грн. та розмір реальних збитків в загальній сумі 4 000,00 грн.

Відповідач не надав суду доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 674 012,56 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 10 110,20грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Здорово» (, юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 86-Н) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-1 Україна» (, юридична адреса: 69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 198)- 670 012 (шістсот сімдесят тисяч дванадцять) грн. 56 коп. страхового відшкодування, 2 500 (дві тисячі пятсот) грн. 00 коп. витрат на послуги евакуатора, 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. витрат на послуги з визначення вартості відновлювального ремонту та 10 110 (десять тисяч сто десять) грн. 20 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.02.2018.

Суддя Т.А. Азізбекян