ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
"22" лютого 2018 р.м. Одеса Справа № 14-19/17-4520-2011
Розглядається скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „ Компанія „НІКО-ТАЙС (вх. № 2-951/17 від 12.02.2018 року), на бездіяльність державного виконавця Біляївського МРВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому проваджені № 42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 року по справі № 14-19/17-4520-2011:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ Компанія „НІКО-ТАЙС (Стягувач)
до відповідача ОСОБА_1 господарства "Зірка-Б" (Боржник)
про стягнення 23 864,06грн.
Суддя Демешин О.А.
Секретар судового засідання Заболотна Я.О.
Представники сторін:
від позивача (стягувача): ОСОБА_2 - довіреність
від відповідача(боржника): не з`явився
24.02.2012р. господарським судом Одеської області на виконання рішення господарського суду Одеської області видано відповідний наказ.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.06.2016р. було замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №31817834 щодо наказу господарського суду Одеської області від 24.02.2012р. по справі №14-19/17-4520-2011 - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС.
12.02.2018 року через канцелярію суд отримав скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ Компанія „НІКО-ТАЙС (вх. № 2-951/17), на бездіяльність державного виконавця Біляївського МРВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому проваджені № 42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 року по справі № 14-19/17-4520-2011.
За клопотанням скаржника скарга розглядається в режимі відео конференції.
Скаржник просить суд:
- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Біляївського МРВДВС ГТУЮ у Одеської області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17- 4520-2011, зокрема, та не обмежуючись, щодо рухомого майна Боржника, котра призвела до неможливості виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011 за рахунок зареєстрованого рухомого майна за Боржником.
- визнати за період із 05 липня 2017 року по 10 лютого 2018 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ у Одеської області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження.
- зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ у Одеської області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011 із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження, та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011.
При цьому, скаржник вказує перелік дій, які, на його думку, державний виконавець зобовязаний вчинити, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, проте не вчинив, чим порушив права скаржника, як стягувача по справі №14-19/17-4520-2011.
Крім того, скаржник просить суд стягнути з Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області 800 грн. витрат на правничу допомогу, згідно договору № 30-05-2017 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 30.05.2017 року.
В обґрунтування скарги ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС посилається на те, що Біляївським МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області не були виконані вимоги, передбачені Законом, щодо примусового виконання виконавчих документів - наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14- 19/17-4520-2011, зокрема:
- не зроблено запитів до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, Реєстраційної служби, Державної сільськогосподарської інспекції) про наявність у власності Боржника належного йому майна: транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), обєктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інгших механізмів, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно;
- не витребувано від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту;
- не направлено до районного відділу статистики вимоги надати державному виконавцю форми статистичного спостереження №11-03 «Звіт про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос)», «Звіту про площу збирання насінників, врожайність та валовий збір в господарстві насіння за гібридами», «Заключний звіт про підсумки сівби під урожай 2017-2018 років», «Звіт про хід збирання врожаю, сівби озимих та оранку на зяб», із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту;
- не направлено запити до Управління агропромислового розвитку райдержадміністрації про надання інформації стосовно зібраного Боржником врожаю 2017 роках та проведення посівних робіт 2017-2018 років, із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту;
- не направлено запиту до органу доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника;
- не направлено запиту до фіскальних органів щодо встановлення та підтвердження факту перебування Боржника серед платників земельного податку та/або інших зборів, котрі справляються за користування землею, у відповідності до норм чинного законодавства України;
- не виявлено всіх поточних рахунків, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника;
- не накладено арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб;
- не здійснено виїзд до місця розташування Боржника, не виявлено та не встановлення каси боржника, не накладено арешт на касу підприємства;
- не звернено до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців районного реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України з метою встановлення керівника Боржника.
- не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеження за межі України керівника Боржника, звернувшись до районного (та/або обласного) відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства Юстиції України та до територіального (районного та/або обласного) управління Державної міграційної служби України з метою встановлення ідентифікуючих (персональних даних - паспортних даних та ідентифікаційного номеру, місця реєстрації проживання (перебування)) керівника боржника.
- не звернено до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Боржника;
- не звернено до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності керівника Боржника за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та ухилення від його виконання;
- не зроблено запитів до Державної авіаційної служби України про наявність у власності Боржника належного йому в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно;
- не зроблено запитів до районного (обласного) управління Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю, про наявність у електронному реєстрі інспекції інформації про видачу і реєстрацію Боржником дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;
- не зроблено запитів до структурного підрозділу районного (обласного) підпорядкування - філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг» про наявність та/або відсутність Боржника серед власників об'єктів промислової власності, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;
- не зроблено запитів до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;
- не зроблено запитів до Міністерства інфраструктури України, Центру транспортного сервісу «ЛІСКИ» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦІ», ДП «Головного інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці» із вимогою підтвердити наявність та/або відсутність Боржника серед власників на залізничний транспорт, а саме, проте не обмежуючись: контейнери, електровози, тепловози, моторвагонного рухомого складу - вагони всіх видів, локомотивів, монорейкового транспорту, тощо, та звісно при його виявлені не вчинено відповідні та належні виконавчі дії;
- не витребувано від ДП «Держреєстри України» відомостей щодо наявності та/або відсутності у Базі даних «ЗЕРНО» даних про здане Боржником зерно із ідентифікуючими даними володільця зерна відповідно до складських документів та журналу реєстрації (адже Боржник є посередником серед сільськогосподарських товаровиробників), у випадку його виявлення - не здійснено його опису та арешту;
- не вчиненні будь-які інші дії, що направленні на виконання наказу суду.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення скаржника, суд вважає, що її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного:
Статтею 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Постанови ВДВС Біляївського МРУЮ Одеської області від 19 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011.
Скарга ґрунтується на не вчиненні державним виконавцем переліку виконавчих дій, які, на думку скаржника, державний виконавець повинен був вчинити, проте, не вчинив.
Відповідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України закріплений обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно ч. 1, 9 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Однак, всупереч наведених вимог, до скарги не додано жодних доказів на підтвердження викладених в скарзі обставин.
Зокрема, скаржник не надав суду доказів, що перелічені в скарзі дії не були вчинені державним виконавцем. За наданими до скарги матеріалами суд не може встановити які саме дії, заходи примусового виконання Рішення суду були вжиті, а які не були вжиті державним виконавцем, а також чи всі такі дії і заходи були вжиті, або, навпаки жодна з них не була вжита.
Суд вважає, що додана до матеріалів скарги, інформація про виконавче провадження від 10.02.2018р. не є належним доказом невиконання Біляївським МРВ ДВС ГТУЮ у Одеської області перелічених у скарзі дій, які, як вважає скаржник, орган ДВС мав здійснити, але не здійснив, оскільки відомості про направлення запитів до різних установ та організацій щодо отримання від них відомостей стосовно боржника можуть міститися лише у виконавчому провадженні, а не в інформації про виконавче провадження.
При цьому, відповідно ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Отже, скаржник до звернення до суду із цією скаргою, мав ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, зняти відповідні копії документів, що містяться в ньому та є пронумерованими і прошитими у хронологічному порядку з метою доведення своїх посилань у скарзі на відсутність проведених державним виконавцем тих чи інших дій.
Саме лише посилання у скарзі на невиконання, перелічених у цій скарзі дій, суд не може вважати належним доказом існування таких обставин.
Необхідність, в даному випадку, надання саме скаржником доказів щодо підтвердження обставин на які він посилається у скарзі полягає ще й в тому, що відповідно до частини 1 статті 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк, що з урахуванням затримок у поштовому обігу, не завжди може забезпечити можливість органу ДВС підготувати повноцінні заперечення на скаргу з додаванням відповідних копій з матеріалів виконавчого провадження.
З огляду на викладене, суд вважає, що скаржником не надано належних доказів не вчинення з боку державного виконавця дій прямо передбачених законом, що є підставою для відмови у задоволенні скарги з покладенням на скаржника судових витрат.
Керуючись ст. 343, 344, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд

У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала набирає законної сили 22.02.2018р. та може бути оскаржена

в порядку ст.255, 256 ГПК України

Повний текст ухвали складено 23.02.2018р.

Суддя О.А. Демешин