ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.02.2018р. Справа №905/3035/17

за позовом Комунального виробничого підприємства "Краматорська тепломережа" Краматорської

міської ради, м.Краматорськ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Аракелян Маргарити Олександрівни, м.Краматорськ

про стягнення заборгованості в сумі 27077,69 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: Коваль С.Є.-по дов.

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне виробниче підприємство "Краматорська тепломережа" Краматорської міської ради, м.Краматорськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Аракелян Маргарити Олександрівни, м.Краматорськ, про стягнення заборгованості в сумі 27077,69 грн., у тому числі основний борг в сумі 11970,80 грн., інфляція в сумі 14612,59 грн. та три проценти річних в сумі 494,30 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу (постачання) теплової енергії в гарячій воді №140 від 01.02.15р., додатки до договору, акти про включення системи опалення нежитлового приміщення розташованого в будинку №4, по вул.Л.Бикова в м.Краматорськ від 29.10.2014р., 21.10.2015р., 19.10.2016р., рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради про початок опалювального періоду 2014/2015 від 01.10.2014р. №454, 2015/2016 від 07.10.2015р. №570, 2016/2017 від 21.09.2016р. №643, 2016/2017 від 13.10.2016р. №101, рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради про закінчення опалювального періоду 2014/2015 від 01.04.2015р. №167, 2015/2016 від 06.04.2016р. №216, 2016/2017 від 03.04.2016р. №214, розрахунок суми заборгованості.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Аракелян Маргарита Олександрівна зареєстроване за адресою: 84318, АДРЕСА_1, за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

07.02.2018р. відповідний поштовий конверт було повернуто органом поштового зв'язку на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Сттатею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

01.02.2015р. між сторонами був підписаний договір №140 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії в гарячій воді, згідно з умовами якого позивач зобов'язався постачати вчасно та відповідної якості теплову енергію в гарячій воді, а відповідач, в свою чергу зобов'язується приймати та своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.2.1 договору теплова енергія подається споживачу в обсягах згідно з додатком №4 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення в період опалювального сезону;

- гаряче водопостачання - протягом року;

- технологічні потреби;

- вентиляцію повітря.

Згідно з п.3.2.1 договору споживач теплової енергії зобов'язується: щомісячно приймати рахунки - акти від теплопостачальної організації та проводити оплату спожитої теплової енергії в обсягах, вказаних в рахунках - актах і в терміни, передбачені договором.

Згідно додатку №2 до договору схема теплотраси, що перебуває на балансі споживача, межею балансової належності (відповідальності) - другий фланець відключаючої засувки в ТК29 143 квартал - на приміщення (ремонт взуття) по вул.Л.Бикова, 4а.

Пунктом 5.1 договору сторонами встановлено, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом.

Відповідно до п.6.1 договору розрахунки за теплову енергію та мережну воду, що споживаються, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановленого тарифу: 1232,09 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Орієнтовна ціна договору на рік складає 4184,18 грн. у т.ч. ПДВ 20% 697,36 грн. Ціна договору може бути змінена шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди до договору (п.6.2 договору).

Цей договір набуває чинності з 01 лютого 2015р. і діє в частині поставки теплової енергії в гарячій воді до 15 вересня 2017р., а в частині проведення розрахунків за спожиту теплову енергію - до їх повного здійснення.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлене однією зі сторін (п.11.4 договору).

Як зазначає позивач за період з лютого 2015р. по квітень 2017р. ним було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 11970,80грн., а саме: за лютий 2015р. на суму 1125,41 грн., за березень 2015р. на суму 840,37 грн., за квітень 2015р. на суму 690,17 грн., за жовтень 2015р. на суму 280,40 грн., за листопад 2015р. на суму 759,08 грн., за грудень 2015р. на суму1177,40 грн., за січень 2016р. на суму 1119,24 грн., за лютий 2016р. на суму 1203,25 грн., за березень 2016р. на суму 815,11 грн., за квітень 2016р. на суму 401,40 грн., за листопад 2016р. на суму 461,98 грн., за грудень 2016р. на суму 865,15 грн., за січень 2017р. на суму 641,91 грн., за лютий 2017р. на суму 682,33 грн., за березень 2017р. на суму 690,20 грн., за квітень 2017р. на суму 217,40 грн.

Факт постачання позивачем обсягів теплової енергії на вказану суму з боку відповідача не спростований.

Згідно вимог ст.ст.526, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.529 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно п.6.3 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що оплата виконується відповідно до встановленого тарифу (п.6.1 договору) до 15 числа наступного місяця за звітній розрахунковий період у продовж якого було спожита теплова енергія. На вимогу споживача теплопостачальна організація надає рахунки-акти за відповідний розрахунковий період за наявності приладів обліку - акт приймання-передачі теплової енергії. Акт приймання-передачі теплової, у випадку наявності приладів обліку теплової енергії, є підтвердженням відпущеної кількості теплової енергії та має бути оформлений та повернений споживачем теплопостачальній організації на протязі трьох робочих днів з дня його отримання. У випадку не звернення споживача за отриманням рахунку акту або акту приймання-передачі теплопостачальна організація у продовж 10 календарних днів надсилає їх на адресу споживача вказану у договорі, у цьому випадку споживач самостійно несе відповідальність, щодо достовірності вказаного свого місцезнаходження.

Таким чином, відповідач мав сплатити вартість отриманої від позивача теплової енергії:

- за лютий 2015р. на суму 1125,41 грн. в строк до 15.03.2015р.;

- за березень 2015р. на суму 840,37 грн. в строк до 15.04.2015р.;

- за квітень 2015р. на суму 690,17 грн. в строк до 15.05.2015р.;

- за жовтень 2015р. на суму 280,40 грн. в строк до 15.11.2015р.;

- за листопад 2015р. на суму 759,08 грн. в строк до 15.12.2015р.;

- за грудень 2015р. на суму1177,40 грн. в строк до 15.01.2016р;

- за січень 2016р. на суму 1119,24 грн. в строк до 15.02.2016р.;

- за лютий 2016р. на суму 1203,25 грн. в строк до 15.03.2016р.;

- за березень 2016р. на суму 815,11 грн. в строк до 15.04.2016р.;

- за квітень 2016р. на суму 401,40 грн. в строк до 15.05.2016р.;

- за листопад 2016р. на суму 461,98 грн. в строк до 15.12.2016р.;

- за грудень 2016р. на суму 865.15 грн. в строк до 15.01.2017р.;

- за січень 2017р. на суму 641,91 грн. в строк до 15.02.2017р.;

- за лютий 2017р. на суму 682,33 грн. в строк до 15.03.2017р.;

- за березень 2017р. на суму 690,20 грн. в строк до 15.04.2017р.;

- за квітень 2017р. на суму 217,40 грн. в строк до 15.05.2017р.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошові кошти в сумі 11970,80 грн. за теплову енергію, отриману протягом лютого 2015р.- квітня 2017р. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу та пені, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляції в сумі 14612,59 грн. за період з лютого 2015р. по серпень 2017р. та трьох процентів річних в сумі 494,30 грн. за період з 16.03.2015р. по 14.08.2017р.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних та інфляції є арифметично невірним, у зв'язку з неврахуванням, що в 2016р. 366 днів.

За здійсненим судом перерахунком 3% річних з урахуванням вищезазначеного, розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, становить 470,57 грн.

Щодо вимог про стягнення інфляції судом враховано наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, враховуючи, що за умовами підписаного між сторонами договору відповідач мав сплатити вартість спожитої теплової енергії: за лютий 2015р., нарахування позивачем інфляції за лютий, березень 2015р. є невірним; за березень 2015р. нарахування позивачем інфляції за березень, квітень 2015р. є невірним; за квітень 2015р. нарахування позивачем інфляції за квітень 2015р., травень є невірним; за жовтень 2015р. нарахування позивачем інфляції за жовтень, листопад 2015р.; за листопад 2015р. нарахування позивачем інфляції за листопад, грудень 2015р. є невірним; за грудень 2015р. нарахування позивачем інфляції за грудень 2015р. та січень 2016р. є невірним; за січень 2016р. нарахування позивачем інфляції за січень, лютий 2016р. є невірним; за лютий 2016р. нарахування позивачем інфляції за лютий, березень 2016р. є невірним; за березень 2016р. нарахування позивачем інфляції за березень, квітень 2016р. є невірним; за квітень 2016р. нарахування позивачем інфляції за квітень, травень 2016р. є невірним; за листопад 2016р. нарахування позивачем інфляції за листопад, грудень 2016р. є невірним; за грудень 2016р. нарахування позивачем інфляції за грудень 2016р. та січень 2017р. є невірним; за січень 2017р. нарахування позивачем інфляції за січень, лютий 2017р. є невірним; за лютий 2017р. нарахування позивачем інфляції за лютий, березень 2017р. є невірним; за березень 2017р. нарахування позивачем інфляції за березень, квітень 2017р. є невірним; за квітень 2017р. нарахування позивачем інфляції за квітень, травень 2017р. є невірним.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку інфляції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 2162,33 грн., а решта вимог про стягнення інфляції є неправомірною.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем заявлено інфляцію в сумі 14612,59 грн., що є не вірним, адже 14612,59 грн. це сума заборгованості з урахуванням інфляції.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення трьох процентів річних в сумі 23,73 грн. та інфляції в сумі 12450,26 грн. є неправомірним, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за отриману теплову енергію підлягають частковому задоволенню в сумі 14603,70 грн., у тому числі основний борг в сумі 11970,80 грн., інфляція в сумі 2162,33 грн. та три проценти річних в сумі 470,57 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального виробничого підприємства "Краматорська тепломережа" Краматорської міської ради, м.Краматорськ до Фізичної особи-підприємця Аракелян Маргарити Олександрівни, м.Краматорськ про стягнення заборгованості в сумі 27077,69 грн., у тому числі основний борг в сумі 11970,80 грн., інфляція в сумі 14612,59 грн. та три проценти річних в сумі 494,30 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Аракелян Маргарити Олександрівни (84318, АДРЕСА_1, ЄРПОУ НОМЕР_1) на користь Позовні вимоги Комунального виробничого підприємства "Краматорська тепломережа" Краматорської міської ради (84301, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Олекси Тимохи, 2Б, , р/р 1638 в ТВБВ №10004/0271 філії ДОУ АТ «Ощадбанк» 1 типу, МФО 335106) основний борг в сумі 11970,80 грн., інфляцію в сумі 2162,33 грн. та три проценти річних в сумі 470,57 грн., судовий збір в сумі 862,92 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 26.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 26.02.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина