ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.03.2018 Справа № 905/11/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного Акціонерного Товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м. Лиман

до відповідача 2: Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод", м. Покровськ

про витребування у відповідача 2 довідки про вартість вугілля; стягнення з відповідача 1 збитків у вигляді нестачі у розмірі 1868,50 грн.

Представники сторін:

від позивача: Бичков О.Є. - за довіреністю;

від відповідача 1: Головащенко Я.О. - за довіреністю;

від відповідача 2: не з'явився.

Суть спору: Приватне Акціонерне Товариство "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м. Лиман та Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод", м. Покровськ про витребування у відповідача 2 довідки про вартість вугілля; стягнення з відповідача 1 збитків у вигляді нестачі у розмірі 2027,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вагон №60680733 з вантажем на станцію Авдіївка Донецької залізниці прибув з недостачею, яка підтверджена складеним цією ж станцією комерційним актом №482803/247 від 02.07.2017.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №905/11/18 та суд ухвалив справу №905/11/18 розглядати за правилами загального позовного провадження.

05.02.2018 від позивача на адресу суду надано клопотанням додаткові документи по справі №11/04/82 від 30.01.2018, зокрема, докази оплати рахунків за отриманий товар.

06.02.2018 через канцелярію суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву №2022/61 від 31.01.2018, в якому останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надані належні та допустимі докази вартості та оплати втраченого вантажу, вважає наявність збитків позивачем не доведеною.

13.02.2018 на електрону адресу суду відповідач 2 надіслав супровідним листом довідку про вартість концентрату вугільного відвантаженого на адресу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», відповідно до якої вартість 1 тони концентрату вугільного за накладною №50773779 від 30.06.2017 складає 4606,76грн. без ПДВ.

Позивач у судовому засіданні надав заяву від 01.03.2018, в якій відмовляється від позовних вимог до відповідача 2, а саме - витребування у відповідача 2 довідки про вартість вугілля та зменшує суму позовних вимог до 1868,50грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.03.2018 прийнято до розгляду заяву Приватного Акціонерного Товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка про зменшення позовних вимог; прийнято відмову Приватного Акціонерного Товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка від позовних вимог до відповідача 2, Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод", м. Покровськ;

закрито провадження у справі за позовом Приватного Акціонерного Товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка до відповідача 2 Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод", м. Покровськ; закрито підготовче провадження по справі №905/11/18. 01.03.2018 суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 01.03.2018 позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, відповідач проти позову заперечував.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

30.06.2017 зі станції Удачна Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці ПрАТ "Донецьксталь" - Металургійний завод" (вантажовідправник) відправлено ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (вантажоодержувач) згідно накладної №50773779 вантаж - навал, концентрат вугільний.

При оформленні залізничної накладної: №50773779 від 30.06.2017 у вагоні №60680733 відповідачем 2 вказано масу вантажу - 68100кг, тара - 23300кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника (відповідача 2).

02.07.2017 вагон №60680733 прибув на станцію Покровськ Донецької залізниці (попутна станція). Так, на вказаній станції складений акт загальної форми №23547 від 02.07.2017 та здійснено комісійне переважування вагону на справних 100-т електронних вагах вантажоотримувача, повірених 06.04.2017, за результатами якого на станції Авдіївка Донецької області був складений комерційний акт №482803/247 від 02.07.2017, оригінал якого наявний в матеріалах справи.

Згідно до комерційного акту №482803/247 від 02.07.2017, за документом зазначена вага: нетто 68100 кг, тара 23300кг. При переваженні виявилось: брутто 89700кг, нетто 66400кг, тара 23300кг, що менше ваги у накладній на 1700кг. Вантаж прибув в справном вагоні, люка та двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Вантаження у вагоні нижче рівня бортів на 10-20см, вкатана, вантаж маркірований поперечними борознами, плівкою проти видування не покривають. В вагонінад 6-7 люком зліва поглиблення 250см х 100см х 60см, маркування в місці поглиблення порушено.

Комерційний акт з боку залізниці підписано належними особами.

Таким чином, комерційним актом №482803/247 від 02.07.2017 встановлено, що недостача у вагоні №60680733 складає 1700кг.

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірних вагонах виникла з вини відповідача 1, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути з відповідача 1 збитки у розмірі 1868,50 грн.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно п.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

В матеріалах справи міститься довідка №17/1302/18 від 13.02.2018 ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» (вантажовідправника за вищезазначеною накладною), підписана директором дирекції по адміністративним питанням та директором дирекції за обліком та звітністю, з якої вбачається, що вартість 1 тони вугільної продукції за накладною №50773779 від 30.06.2017 складає - 4606,76грн. без ПДВ.

З огляду на вищевикладене, суд приймає вищевказану довідку як документ відправника, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази оплати позивачем вантажу.

Отже твердження відповідача про відсутність доказів вартості товару та сплати позивачем за втрачений товар спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем з урахуванням норми природної втрати 2 % маси нетто вантажу.

У графі 20 залізничної накладної №50773779 від 30.06.2017 найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж - навал, концентрат вугільний, в графі 7 зазначено: волога 9,0%.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

За даними комерційного акту №482803/247 від 02.07.2017, недостача у вагоні №60680733 складає 1700кг.

За розрахунком суду нестача у вагоні №60680733 склала 1868,50грн. з ПДВ:

68100 кг Х 2% = 1362 кг; 1700 кг - 1362 кг = 338 кг; 338 кг х 5528,11/1000 = 1868,50грн. з ПДВ, де:

68100 кг - маса нетто у вагоні №60680733,

1700 кг - розмір недостачі за комерційним актом №482803/247 від 02.07.2017,

1362 кг - норма природної втрати,

5528,11 грн. - вартість 1 т спірного вантажу з ПДВ.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 1868,50грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача 1, оскільки з його вини виник спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного Акціонерного Товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м. Лиман про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 1868,50грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична 03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" (84440, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) збитки у розмірі 1868,50грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 01.03.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 05.03.2018.

Суддя Г.Є. Курило