ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018 справа № 905/2847/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від11.12.2017
у справі№ 905/2847/17 (суддя Г.В. Левшина)
за позовомПриватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область
доПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", м. Лиман, Донецька область
простягнення 4 454,18 грн.
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до господарського суду звернулось Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", м. Лиман, Донецька область (Відповідач) про стягнення 4 454,18 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.12.2017 позовну заяву було повернуто Позивачу без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), через недодання до позовної заяви доказів надсилання Відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивач, не погодившись із ухвалою господарського суду від 11.12.2017, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірну ухвалу. В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті спірної ухвали порушено приписи ст. 56 ГПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017), неправильно застосовано ст. 92 ЦК України, ст. 131 Статуту залізниць України, ст. 1 Закону України "Про залізничний транспорт", не досліджено повноважень Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" п. 2, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Зокрема, Позивач стверджує, що згідно ч. 1 ст. 17 ГПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017), якщо судом першої інстанції було зясовано відсутність у Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" повноважень щодо представництва юридичної особи ПАТ "Українська залізниця", справа підлягала передачі за відповідною територіальною підсудністю за місцезнаходженням юридичної особи.

Крім того, апелянт посилається на лист Відповідача, згідно якого останній нібито сам наполягає на тому, що усі претензії та позови заявлялись безпосередньо за місцезнаходженням філій.

15.12.2017 набув чинності Господарський процесуальний кодекс України в новій редакції відповідно до Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-19 від 03.10.2017.

Так, згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ГПК України).

Відповідно до приписів п. 9 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що вступила в силу 15.12.2017 згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017, розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє з 15.12.2017.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Учасники справи в судове засідання не зявились, про причини неявки судову колегію не повідомили, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності учасників справи, які не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

До господарського суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область про стягнення 4 454,18 грн.

Як було встановлено місцевим судом та не оспорюється сторонами, у позовній заяві від 28.12.2017 №8/1571 Відповідачем визначено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця", м. Лиман ().

У якості доказу відправлення копії позовної заяви Відповідачу Позивачем наданий опис вкладення із зазначенням найменування та адреси отримувача: "РФ "Донецька залізниця ПАТ "Українська залізниця"; вул. Привокзальна, 22, м. Красний Лиман, Донецька область, 84404".

Ухвалою суду від 11.12.2017 позовна заява повернута без розгляду у звязку з невідповідністю її вимогам п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017), через недодання до позовної заяви доказів надсилання Відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Господарський суд у спірній ухвалі обґрунтував свій висновок відсутністю належних доказів (опису вкладення) надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів Відповідачу юридичній особі (ПАТ "Українська залізниця", м. Київ), а також тим, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому за критерієм пошуку "Ідентифікаційний код: 40150216" в ЄДР записів не знайдено.

Виходячи з викладеного суд першої інстанції визнав неналежним доказом вищевказаний опис вкладення доказом надсилання Відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, врахував такі принципи господарського судочинства, як рівність перед законом і судом та змагальність, а відтак дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017), з огляду на наступне.

За приписами ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (ч.1 ст.45 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За вимогами ст.ст. 7, 13ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється, зокрема, на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин, а також на засадах змагальності.

Одними із засобів, що забезпечують дотримання таких засад є основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів, які визначені ст.ст. 54 - 57 ГПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017), позивач, прокурор зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Документом про відправлення сторонам по справі копії позовної заяви і доданих до неї документів є квитанція поштового відправлення або фінансовий чек поштового відділення. Одночасно, доказом надіслання копії позовної заяви може бути також документ, що видається кур'єрськими службами доставки, а також відмітка про вручення нарочним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017), позивач зобовязаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017), суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідачем у вказаній справі є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ () в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман, Донецька область ().

Згідно п. 2.1 Положення про Регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи.

При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації юридичної особи.

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за критерієм пошуку ", відокремлені підрозділи" знайдено: Регіональна філія "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", місцезнаходження: 84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22.

Водночас, з витягу ЄДР вбачається, що в графі "повне найменування юридичної особи" визначено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", , місцезнаходженням якого визначено адресу: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5.

Відповідно до опису вкладення, доданого до позовної заяви, позовна заява від 04.12.2017 №2657 з додатками надіслана лише на адресу регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька обл., м. Красний Лиман, вул. Привокзальна, буд.22).

Оскільки позивачем у якості доказу надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів був наданий опис вкладення із найменуванням отримувача та зазначенням адреси лише Регіональна філія "Донецька залізниця", доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів Відповідачу юридичній особі ПАТ "Українська залізниця" (), за адресою: 03680, м. Київ, Печерський район, вул. Тверська, буд. 5 до позовної заяви не додано висновок господарського суду про повернення позовної заяви є вірним.

Судова колегія вважає висновок господарського суду про наявність підстав для повернення позовної заяви у відповідності п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної ухвали від 11.12.2017) законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не в повному обсязі дослідив обсяг повноважень регіональної філії, судова колегія вважає безпідставними, оскільки на стадії прийняття позовної заяви за нормами ГПК України у відповідній редакції суд не мав зясовувати обсяг розподілу повноважень між внутрішніми структурами Відповідача, зокрема, щодо наявності повноважень відокремленого підрозділу на представництво інтересів в суді. Судом встановлено відсутність доказів надсилання копії позовної заяви з додатками саме за місцезнаходженням юридичної особи, від імені якої мали діяти службові особи відокремленого підрозділу в межах визначених повноважень.

Саме дотримання права юридичної особи отримати копію позовної заяви за місцем свого знаходження забезпечує процесуальне право Відповідача по справі визначити прийнятний для себе спосіб та порядок захисту своїх прав та законних інтересів, в тому числі, визначення належного представника саме в конкретній справі.

Судова колегія також не приймає до уваги посилання Позивача на лист ПАТ "Українська залізниця" від 06.06.2017 за № ЦУМ-12/523, оскільки, по-перше, вказаним листом повідомлялось про перенаправлення раніше виставлених претензій Позивача до відокремлених підрозділів Відповідача, а по-друге він носить рекомендаційний характер щодо врегулювання саме претензій з питань, що випливають з договорів перевезення вантажів, а не з питань щодо представництва в суді.

Щодо доводів Позивача про безпідставність твердження суду першої інстанції щодо відсутності у доданому до позовної заяви описі вкладення на адресу РФ "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" номеру поштового відправлення, то дійсно, вказаний опис вкладення містить номер поштового відправлення, отже судова колегія вважає, їх обґрунтованими. Проте, зазначене викладено в ухвалі у якості зауваження та не покладено судом до основи висновку про повернення позовної заяви, оскільки таке твердження суду першої інстанції не призвело до прийняття неправильного судового рішення, відсутні підстави до скасування або зміни ухвали господарського суду про повернення позовної заяви без розгляду.

При цьому заявник не позбавлений права повторно звернутись із вказаною позовною заявою, дотримавши вимоги діючого процесуального законодавства при її оформленні.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Донецької області від 11.12.2017 у справі № 905/2847/17 ґрунтується на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги слід покласти на Позивача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 11.12.2017 у справі № 905/2847/17 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 19.02.2018.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 4 прим.:

1) позивачу;

2) відповідачу;

3) у справу;

4) ДАГС.