ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2686/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання - Герасименко Ю.С.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 26.02.2018

Розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Аероплан»

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017

суддя - Щавинська Ю.М.

Час і місце ухвалення: 16:34 год.; м. Одеса

Дата складання повного тексту 18.12.2017

по справі № 916/2686/17

за позовом Закритого акціонерного товариства «Аероплан»

до відповідача Фізичної особи - підприємця Скрипара Олександра Валерійовича

про стягнення 96 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

07.11.2017 Закрите акціонерне товариство «Аероплан» (далі - ЗАТ «Аероплан») звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Скрипара Олександра Валерійовича (далі - ФОП Скрипар О.В.), в якій просить суд стягнути з відповідача суму компенсації у розмірі 96 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 1600 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем виключних авторських прав ЗАТ «Аероплан».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 у задоволені позову відмовлено, у зв'язку з відсутністю жодних доказів, які б свідчили про реальне порушення відповідачем авторських прав ЗАТ «Аероплан».

Не погодившись з зазначеним рішенням, ЗАТ «Аероплан» звернулось до Одеського господарського апеляційного суду з апеляційною скаргою та просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 у справі №916/2686/17. Прийняти нове рішення, яким стягнути з ФОП Скрипар О.В. на користь ЗАТ «Аероплан» суму компенсації в розмірі 96 000,00 грн. та судові витрати.

Зокрема, скаржник зазначає, що ФОП Скрипар О.В. було поставлено (розповсюджено) контрафактний товар, який містить у своїй структурі об'єкти авторського права належних правовласнику ЗАТ «Аероплан» до відділення «Нова пошта» №118, що знаходиться за адресою м. Одеса, пр. Шевченка, 27, а також за поставлений товар Відповідачем було отримано відповідні кошти вартості поставленого товару, що підтверджується експрес накладної № 20 4000 5748 0151, замовленням №44598, а також відео фіксацією отримання замовлення у відділенні «Нова пошта».

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді - Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.) від 27.12.2017, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Аероплан» на рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 у справі № 916/2686/17.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2018 призначено справу №916/2686/17 до розгляду на 24.01.2018 об 11:00 год.

12.01.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ФОП Скрипар О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 24.01.2018 оголошено перерву до 26.02.18 до 10:30 год.

В судовому засіданні 26.02.2018 представник позивача надав пояснення по суті спору, підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 скасувати.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору, заперечував проти доводів апеляційної скарги та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги ЗАТ «Аероплан», рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг сторін, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, а також проаналізувавши докази, котрі стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та своїх запереченнях, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача 96000,00 грн. компенсації за порушення авторських прав.

Розглядаючи даний спір та застосовуючи норми матеріального і процесуального права судом першої інстанції встановлено наявність авторських прав позивача, проте відсутності факту порушення авторських прав позивача відповідачем.

Так, статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автор - фізична, яка своєю творчою працею створила твір.

Приписами ст. 7 вказаного Закону, суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Згідно до статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2009 між ЗАТ «Аероплан» (Замовник) та ОСОБА_3 (Виконавець) було укладено авторський договір № А0906, предметом якого є виконання робіт по розробці персонажів для аудіовізуального твору - анімаційного серіалу «Фіксіки».

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, фільм - це анімаційний серіал з робочою назвою «Фіксіки», а також рекламні та інформаційні аудіовізуальні твори, створені на підставі вищезазначеного анімаційного телесеріалу, їх частини та елементи.

Згідно п. 2.1 договору, Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати роботи по розробці образів персонажів фільму, створенню ескізів та фонів для фільму та передати результати робіт Замовнику по акту прийому - передачі. Одночасно з передачею результатів робіт Виконавець зобов'язується передати Замовнику виключні права на них, в тому числі для створення фільму.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що строк переді виключних прав складає весь строк дії авторського права, починаючи з дати підписання акту прийому - передачі результатів робіт.

Згідно п. 8.10 авторського договору в редакції додаткової угоди від 21.01.2015, сторони згодні та визнають, що передачею результатів робіт по цьому договору шляхом підписання, передбаченого п. 2.2 договору акту прийому-передачі результатів робіт, Виконавець здійснює відчуження прав на користь Замовника.

Згідно акту прийому - передачі робіт від 25.11.2009 по авторському договору № А0906 від 01.09.2009, робота Виконавця по розробці образів персонажів фільму, створенню ескізів та фонів для фільму виконана у повному обсязі та виключні майнові авторські права передані Замовнику. Зображення та назви образів персонажів фільму містяться у додатку № 1 до акту.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Стаття 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

За змістом ст. 9 Закону частина твору, яка може використовуватись самостійно, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Оскільки персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фіксіки» - «Папус», «Мася», «Сімка», «Нолік», «Дім Дімич» та «Кусачка» є частинами вказаного аудіовізуального твору та можуть використовуватися самостійно, останні розглядаються судом як твір.

Отже, як вірно встановлено місцевим господарським судом, що у позивача наявні виключні майнові авторські права на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал «Фіксіки», зокрема на його складові частини - вищевказані персонажі а отже і наявність права захищати свої права, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до положення пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземним елементом є ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце за території іноземної держави.

Статтею 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що право, яке підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно із колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно з положеннями статті 37 Закону України «Про міжнародне приватне право» до правовідносин у сфері захисту прав інтелектуальної власності застосовується право держави, у якій вимагається захист цих прав.

Відповідно до статті 1 Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів 1971 року країни, до яких застосовується Конвенція, утворюють Союз для охорони прав авторів на їх літературні та художні твори. Україна є учасницею Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів 1971 року з 25 жовтня 1995 року, а Російська Федерація є учасницею цієї ж Конвенції з 13 березня 1995 року.

Стаття 5 вказаної Конвенції встановлює, що відносно творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо наданими цією Конвенцією, користування цими правами і здійснення їх не пов'язані з виконанням будь-яких формальностей; отже користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору. Отже, крім установлених цією Конвенцією положень, обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ній.

Таким чином, вищезазначене дає позивачу право вимагати захисту порушених прав інтелектуальної власності у порядку, передбаченому законодавством України, застосовуючи норми матеріального і процесуального права України.

Щодо порушення авторських прав позивача відповідачем колегія суддів зазначає наступне.

Згідно умов авторського договору та наявних у справі доказів, позивачу належать виключні майнові авторські права на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал «Фіксики» та на його складові частини, в тому числі і на зображення образів персонажів твору - анімаційного телесеріалу «Фіксіки», а отже, і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду із позовом про стягнення компенсації за їх порушення.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення зазначеної компенсації позивач послався на те, що ним 08.08.2017р. в Інтернет - магазині „Lavar" за інтернет адресою: https://lavar.com.ua/, через який здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП Скрипар О.В., було зафіксовано факт пропозиції до продажу такого товару:

- Вафельна картинка „Бордюр Фиксики" (А4);

- Вафельна картинка МФ„Фиксики 10" (А4);

- Вафельна картинка МФ„Фиксики 12" (А4);

- Вафельна картинка МФ„Фиксики 2" (А4), на якій відтворено персонажі з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Фіксіки», права на який належать ЗАТ «Аероплан».

Позивач вказує, що представником ЗАТ «Аероплан» було замовлено контрафактний товар, який пропонувався до продажу ФОП Скрипарем Олександром Валерійовичем.

ФОП Скрипар О.В., було здійснено поставку (розповсюдження, реалізацію) контрафактного товару, за експрес - накладною №20 4000 5748 0151 до відділення Нової Пошти №118 за адресою м. Одеса, пр. Шевченка, 27.

В експрес-накладній №20 4000 5748 0151 міститься наступна інформація:

- Відправник: Скрипар Олександр Валерійович, тел.: НОМЕР_1;

- Одержувач: ОСОБА_4, адреса м. Одеса, відділення 118; пр. Шевченко,27;

- Доставка з післясплатою: грошовий переказ 120 грн.

Оплата товару проводилась в формі післяплати «наложенний платіж», згідно з службовим чеком ТОВ «Пост фінанси» від 09.08.2017 отримувачем коштів за експрес-накладною №20 4000 5748 0151 є Скрипар Олександр Валерійович.

ЗАТ «Аероплан» зазначає, що у вказаній накладній відправником зазначено Скрипара Олександра Валерійовича; одержувачем - ОСОБА_4, з доставкою з післясплатою, грошовий переказ 120.

Окрім вищевказаного чеку та накладної, факт порушення підтверджуєтьсявідповідним замовленням №44598, а також відеофіксацією отримання замовлення у відділенні № 118 Нової Пошти за адресою м. Одеса, пр. Шевченко, 27 від 09.08.2017 та письмовими поясненнями представника ЗАТ «Аероплан».

У відповідній відеофіксації отримання контрафактного товару у відділенні «Нова пошта» поставленого ФО-П Скрипар Олександром Валерійовичем зафіксовано:

- факт отримання поставленого контрафактного товару;

- порядок видачі експрес-накладної №20 400 5748 0151;

- порядок видачі службового та фіскального чеків ТОВ «Пост фінанси» від 09.08.2017;

- сплата коштів в формі післяплати «наложенний платіж», співрозмірний з сумою поставленого товару відповідно до замовлення №44598.

Після сплати коштів в формі післяплати «наложенний платіж» за експрес накладної № 20 4000 5748 0151 постачальнику товару ФО-П Скрипар Олександром Валерійовичем було передані грошові кошти за поставлений товар, та які в подальшому були отримані Відповідачем у відділені «Нова пошта».

Так, позивача зазначає, що відповідно до регламенту Компанії «Нова пошта» грошові кошти за поставлений товар постачальник може отримати лише за умов пред'явлення паспорту, або документу, що встановлює її особу.

04.10.2017 ЗАТ «Аерополан» було направлено ФОП Скрипару Олександру Валерійовичу лист щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання спору, з вимогою зняти з продажу товар, який містить об'єкти інтелектуальної власності належні позивачу, надати письмове пояснення щодо факту реалізації товару, а також інформацію та наявні документи (накладні, договори, акти приймання-передачі) відносно постачальників придбаного контрафактного товару та виплатити компенсацію в розмірі 128000 грн.

Вказаний лист було отримано відповідачем 04.10.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним описом вкладення (а.с.44) та фіскальним чеком № 7461 (а.с.45), який, фактично, був залишений без задоволення та реагування.

Відповідач, заперечуючи проти вимог позивача та зазначає, що позивачем жодним чином не доведено про порушення ним авторських прав ЗАТ «Аероплан».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором.

Згідно зі статтею 426 Цивільного кодексу України, способи використання об'єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом. Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб. Використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до статті 440 Цивільного кодексу України, майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно зі статтею 441 Цивільного кодексу України, використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом (стаття 443 Цивільного кодексу України).

Статтею 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) зокрема належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

В процесі розгляду даної справи судом апеляційної інстанцію здійснено дослідження наданих письмових та речових доказів, досліджена відеофіксація отримання 09.08.2017 ОСОБА_4 товару від ФОП - Скрипар О.В. у відділенні №118 «Нова пошта», за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 27, що підтверджується протоколом судового засідання від 26.02.2018.

Колегія апеляційного господарського суду вважає, що матеріалами справи підтверджено наявність порушеного авторських прав позивача відповідачем, оскільки підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- експрес накладною № 0151Ю у якій зазначено: відправник: Скрипар Олександр Валерійович, тел.: НОМЕР_1; одержувач: ОСОБА_4, адреса м. Одеса, відділення 118; пр. Шевченко,27; доставка з післясплатою: грошовий переказ 120 грн.

- заявкою на переказ готівки № 363191291 ТОВ «Пост фінанси» від 09.08.2017 відповідно до якого, отримувачем коштів за експрес-накладною №20 4000 5748 0151 є Скрипар Олександр Валерійович (а.с. 38);

- листом ТОВ «Нова Пошта» № 26вих-18 від 10.01.2018 (а.с. 134), відповідно до якого пошта повідомила, що згідно електронної бази ТОВ «Нова Пошта», Скрипар О.В. отримав кошти, у сумі 120 грн, 10.08.2017 о 12:35. Відповідно до регламенту ТОВ «Нова Пошта» грошові кошти у формі післяплати за пересланий товар, можливо отримати лише за наявності паспорта;

- відео фіксацією процесу отримання контрафактного товару у відділенні «Нова пошта» 09.08.2017 представником позивача.

Колегія суддів відхиляє безпідставні заперечення відповідача щодо недоведеності позивачем факту продажу саме відповідачем контрафактного товару, на яких відтворено персонажі з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Фіксікі», оскільки ці твердження скаржника спростовуються наявними в матеріалах справи вищезазначеними доказами.

Крім того, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що згідно п. 9 «Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», відправляти посилку можна від будь-чийого імені, проте колегія суддів звертає увагу, що «Грошовий переказ» має право замовити лише відправник, та отримати особисто за наявністю паспорта.

Щодо, заперечень відповідача, стосовно надання 11.01.2018 ЗАТ «Аероплан» нових доказів по справі, а саме повідомлення ТОВ «Нова Пошта», то судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 269 ГПК України прийняті судом, оскільки ЗАТ «Аероплан» у клопотанні від 19.01.2018 обґрунтував неможливість їх подання до суду першої інстанції.

Вказаним у повній мірі підтверджується, що відповідачем фактично здійснювалось розповсюдження товару із використанням самостійних частин образів персонажів аудіовізуального твору анімаційного телесеріалу «Фіксики», які отримують правову охорону нарівні з твором.

Факт відсутності у відповідача правової підстави на використання твору та його окремих частин, зокрема образів персонажів, останнім не спростовано.

Підпунктом «а» частини першої статті 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права» визначено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, в тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом «г» частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом «г» частини другої статті 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації. У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог в залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

У визначенні суми компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за порушення виключних майнових авторських прав позивача на самостійні частини твору, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Виплата компенсації за порушення майнових авторських прав підпадає під ознаки «інших виплат», про які йдеться у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений Законом України «Про авторське право і суміжні права» на час прийняття рішення у справі, не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації.

Отже, мінімальна заробітна плата, яка на момент прийняття рішення місцевим господарським судом у розмірі 3200,00 грн. не може бути застосована, як розрахункова величина для визначення розміру компенсації за порушення авторських прав, у визначенні відповідної компенсації необхідно виходити з приписів пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від13.02.2018 у справі № 921/113/17-г/17.

З огляду на викладене сума компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 48 000,00 грн (30*1600,00 грн.).

Таким чином, колегія апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ЗАТ «Аероплан» є повністю доведеними та обґрунтованими, а тому з ФОП Скрипар О.В. на користь ЗАТ «Аероплан» підлягає стягнення компенсації за порушення майнового авторського права у розмірі 48 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області не відповідає обставинам справи та нормам Закону України «Про авторське право і суміжні права», а тому підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення, яким позовні вимоги ЗАТ «Аероплан» належить задовольнити частково.

Відповідно до пунктів «б», «в» ч. 4 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються судом апеляційної інстанції на ФОП Скрипар О.В. пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно п.2 ч.1 ст.129, ст.130 ГПК України.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на ФОП Скрипар О.В. пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги з їх відшкодуванням ЗАТ «Аероплан» на підставі ст.ст.129,282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281- 283

Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Аероплан» - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.12.2017 - скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Скрипара Олександра Валерійовича на користь Закритого акціонерного товариства «Аероплан» суму компенсації за порушення авторських прав у розмірі 48 000,00 грн. та 800,00 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Скрипара Олександра Валерійовича на користь Закритого акціонерного товариства «Аероплан»- 860,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.286 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.03.2018.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир