РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.02.2018Справа № 910/21761/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брітіш Авто Клаб" (м. Київ)

До Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (м. Київ)

Про стягнення 27 276,59 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брітіш Авто Клаб" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (далі - відповідач) про стягнення 27 276,59 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого позивачем в порядку статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.17. порушено провадження у справі № 910/21761/17 та призначено її до розгляду на 11.01.18.

11.01.18. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" вказує, що відшкодовується оцінена шкода, а саме витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Відповідач вказує, що ним було замовлено дослідження № 002-17 від 27.10.17, відповідно до якого визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Daewoo Matiz, д.р.н. НОМЕР_1, яка за вирахуванням франшизи становить 16 618,19 грн., з огляду на що саме вказана сума підлягає сплаті позивачу.

15.12.17. набрав чинності Закон України від 03.10.17. "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.17., чинної з 15.12.17., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З огляду на вказане ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.18. суд дійшов висновку розгляд справи № 910/21761/17 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 08.02.18. та визнав явку сторін не обов'язковою.

26.01.18. від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому вказує, що надане останнім дослідження № 002-17 не може бути прийняте судом, оскільки суперечить спеціальним нормам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україна».

02.02.18. від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких він наголошує на тому, що дослідження № 002-17 є належним доказом у справі та висловлює заперечення проти ремонтної калькуляції № 8277/АК від 20.02.17., яка є додатком до звіту № 8277.

Сторони в судове засідання 08.02.18. явку своїх повноважних представників не забезпечили.

Суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами, оскільки визнавалась не обов'язковою.

В судовому засіданні 08.02.18. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.16. між позивачем (найменування змінено з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування» на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брітіш Авто Клаб") (Страховиком) та ОСОБА_2 (Страхувальником, Вигодонабувачем) було укладено Договір добровільного страхування транспортних ризиків № 3495.001.2016 (далі - Договір), відповідно до якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки Daewoo Matiz, д.р.н. НОМЕР_1.

15.02.17. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в м. Києві на вул. Закревського, автомобіль марки Daewoo Matiz, д.р.н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про ДТП № 502025 Управління патрульної поліції у м. Києві.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля марки Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Деснянського районного суду міста Києва від 16.03.17. в адміністративній справі № 754/3087/17.

Згідно зі звітом № 8277 від 27.02.17. про оцінку колісного транспортного засобу, складеного суб'єктом оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Daewoo Matiz, д.р.н. НОМЕР_1 склала 28276,59 грн.

У відповідності до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 17/02/20-13 вартість ремонту автомобіля марки Daewoo Matiz, д.р.н. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження в ДТП, яке мало місце 15.02.17. з автомобілем марки Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_2, склала 33 924,14 грн.

На підставі страхового акту № 1 від 10.03.17. позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 33924,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 200 від 14.03.17. на суму 33924,14 грн.

З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9846771 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, станом на 15.02.17. (дату ДТП) застрахований у відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3, який керував автомобілем марки Daewoo Lanos, д.р.н. НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

У відповідності до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за цими вимогами - до відповідача.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом № АЕ/9846771 становить 1000,00 грн.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно з листом Верховного Суду України від 19.07.11. "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування", визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, ні нормами законодавства про страхування, ні договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності.

Разом з тим, позивачем пред'явлено до стягнення з відповідача 27276,59 грн. - визначену звітом № 8277 від 27.02.17. про оцінку колісного транспортного засобу, складеного суб'єктом оціночної діяльності, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Daewoo Matiz, д.р.н. НОМЕР_1 за вирахуванням франшизи (28276,59 грн. - 1000,00 грн.), що є сумою меншою, ніж фактична сума ремонту (33924,14 грн.), встановлена документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Судом враховано, що позивачем до матеріалів справи подано звіт № 8277 від 27.02.17., в якому вказано, що: звіт складено за результатами огляду транспортного засобу Daewoo Matiz, д.р.н. НОМЕР_1 від 20.02.17.; коефіцієнт фізичного зносу складає 0,4546; розмір відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 28276,59 грн.

При цьому, складене відповідачем дослідження № 002-17 від 27.10.17. здійснено без огляду транспортного засобу та розраховано коефіцієнт фізичного зносу 0.

З огляду на викладене, суд приймає звіт № 8277 від 27.02.17. як належний доказ для встановлення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Daewoo Matiz, д.р.н. НОМЕР_1.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 27276,59 грн. страхового відшкодування, а позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 74, 76-80, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брітіш Авто Клаб" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 39; ідентифікаційний код 30930046) 27 276 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят шість) грн. 59 коп. страхового відшкодування, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.02.18.

Суддя Т.М. Ващенко