КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2018 р. Справа№ Б3/268-08/22/8

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Агро-Горизонти"

на ухвалу господарського суду Київської області від 19.12.2017

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Горизонти", Київська обл., м. Біла Церква

до відповідача 1 Відкритого акціонерного товариства "Білоцерківсільмаш"

відповідача 2 ліквідатора ВАТ "Білоцерківсільмаш" арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича

про визнання права власності

в межах справи № Б3/268-08/22/8 (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості

до Відкритого акціонерного товариства "Білоцерківсільмаш"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.12.2017 позовну заяву ТОВ "Агро-Горизонти" б/№ від 16.08.2017 (вх. № 2502/17) до ВАТ "Білоцерківсільмаш" та ліквідатора ВАТ "Білоцерківсільмаш" арбітражного керуючого Новосельцева В.П. про визнання права власності в межах провадження у справі № Б3/268-08/22/8 про банкрутство ВАТ "Білоцерківсільмаш" залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Агро-Горизонти" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № Б3/268-08/22/8 повністю та прийняти нове рішення, яким визнати право власності ТОВ "Агро-Горизонти" на майно: цілісний майновий комплекс у складі нежитлової будівлі (літ. "Н"), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 9057,0 кв.м.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2018 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено її розгляд на 21.02.2018.

16.02.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ліквідатора надійшов відзив на апеляційну скаргу.

19.02.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Прокуратури Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

21.02.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю представника апелянта з'явитися в судове засідання, оскільки останній перебуває у відрядженні в іншому місті.

У судовому засіданні 21.02.2018 представник прокуратури Київської області заперечила проти задоволення клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги. Представник Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області в розгляді вказаного клопотання поклалася на розсуд суду.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Клопотання апелянта про відкладення розгляду справи не обґрунтоване, викладенні у клопотанні доводи не підтверджені належними доказами.

При цьому, господарський суд виходить з того, що у даному випадку апелянт не позбавлений права і можливості забезпечити, за необхідності, участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню відповідним учасником судового процесу на загальних підставах.

Колегія суддів вважає, що повідомлені апелянтом причини неявки його представника в судове засідання не можуть бути визнані поважними.

Зважаючи на викладене, клопотання апелянта про відкладення розгляду апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника апелянта та інших учасників провадження у справі, які не з'явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Представники Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Київській області та прокуратури Київської області заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 6 статті 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Київської області від 02.06.2014 у даній справі ВАТ "Білоцерківсільмаш" визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Патерилова В.В.; визначено, що в подальшому під час провадження у справі № Б3/268-08/22/8 підлягають застосуванню положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, яка набрала чинності 19.01.2013; вирішено інші процедурні питання у справі.

Ухвалою суду від 15.11.2016 призначено ліквідатором ВАТ "Білоцерківсільмаш" арбітражного керуючого Новосельцева В.П.

16.08.2017 до суду надійшла позовна заява ТОВ "Агро-Горизонти" від 16.08.2017 б/№ (вх. № 2502/17) до відповідачів ВАТ "Білоцерківсільмаш" та ліквідатора ВАТ "Білоцерківсільмаш" арбітражного керуючого Новосельцева В.П. про визнання права власності в межах провадження у справі № Б3/268-08/22/8 про банкрутство ВАТ "Білоцерківсільмаш".

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції, залишив без задоволення позовну заяву ТОВ "Агро-Горизонти" до ВАТ "Білоцерківсільмаш" та ліквідатора ВАТ "Білоцерківсільмаш" арбітражного керуючого Новосельцева В.П. про визнання права власності в межах провадження у справі № Б3/268-08/22/8 про банкрутство ВАТ "Білоцерківсільмаш".

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

В позовній заяві ТОВ "Агро-Горизонти" просить суд визнати право власності ТОВ "Агро-Горизонти" на майно: цілісний майновий комплекс у складі нежитлової будівлі (літ. "Н"), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 9057,0 кв.м.

В обґрунтування позову ТОВ "Агро-Горизонти" посилається на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. 115, 182, 203, 331, 388 ЦК України та зазначає, що він є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, вказане нерухоме майно зареєстроване в установленому порядку за Позивачем, отже він має право мирно володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

В той же час, вказане право власності Позивача не визнається ліквідатором ВАТ "Білоцерківсільмаш" арбітражним керуючим Новосельцевим В.П., останнім подано заяву в межах провадження у справі № Б3/268-08/22/8 про банкрутство ВАТ "Білоцерківсільмаш" про скасування рішення про реєстрацію за ТОВ "Агро-Горизонти" права власності на вказане нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 10.11.2016 позовну заяву Першого заступника прокурора Київської області від 04.10.2016 № 05/2-48вих16-ж (вх. № 3433/16) в межах справи № Б3/268-08/22/8 про банкрутство ВАТ "Білоцерківсільмаш" про визнання результатів аукціону недійсними і визнання недійсним договору задоволено частково; визнано недійсними результати проведеного аукціону з продажу майна ВАТ "Білоцерківсільмаш" від 27.08.2015, оформлені протоколом № 1 від 27.08.2015; визнано недійсним договір купівлі-продажу майна ВАТ "Білоцерківсільмаш" на відкритих торгах від 28.08.2015, укладений між ВАТ "Білоцерківсільмаш" в особі ліквідатора Патерилова В.В. і ОСОБА_4 (нерухоме майно: нежитлова будівля, літ. "Н", площею 9057,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.04.2017 у даній справі витребувано з незаконного володіння ТОВ "Агро-Горизонти" на користь ВАТ "Білоцерківсільмаш" нерухоме майно: нежитлову будівлю, літ. "Н", площею 9057,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 03).

Вказані вище ухвали господарського суду Київської області від 10.11.2016 та від 04.04.2017 набрали законної сили та є чинними.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 115 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Частиною 1 статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як зазначає ТОВ "Агро-Горизонти", судом в межах даної справи було встановлено, що спірне майно першочергово перейшло у власність ОСОБА_4, який в подальшому здійснив внесок до статутного капіталу ТОВ "Агро-Горизонти", отже між вказаними особами виникли корпоративні правовідносини.

При цьому ТОВ "Агро-Горизонти" зазначає, що він є добросовісним набувачем спірного майна, що також було встановлено в ухвалі суду від 04.04.2017, та оскільки ТОВ "Агро-Горизонти" не укладались правочини безпосередньо з ВАТ "Білоцерківсільмаш", на ТОВ "Агро-Горизонти" не поширюються підстави для визнання недійсними договорів, передбачені ст. 20 Закону про банкрутство.

Заперечуючи проти позову ліквідатор ВАТ "Білоцерківсільмаш" арбітражний керуючий Новосельцев В.П. та Прокуратура Київської області у відзивах зазначають, що спірне майно вибуло з володіння ВАТ "Білоцерківсільмаш" поза його волею; Позивач придбав вказане майно у ОСОБА_4, який не мав права на відчуження даного майна, отже вказане майно було правомірно витребуване на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України від ТОВ "Агро-Горизонти", яке в силу ст. 330 ЦК України не набуло права власності на спірне майно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вказана норма кореспондується з нормами ст. 41 Конституції України.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Ухвалою суду від 04.04.2017 у даній справі було встановлено, що спірне майно вибуло з володіння ВАТ "Білоцерківсільмаш" поза його волею, внаслідок чого на підставі ст. 388 ЦК України вказане майно було витребуване від ТОВ "Агро-Горизонти" на користь ВАТ "Білоцерківсільмаш".

Зазначена ухвала господарського суду Київської області від 04.04.2017 у справі № Б3/268-08/22/8 є чинною, отже вказані обставини згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України не потребують повторного доведення. Вищевказаним судовим рішенням, крім іншого, встановлено, що власником спірного майна є ВАТ "Білоцерківсільмаш".

Посилання ТОВ "Агро-Горизонти" на те, що майно фактично за ним зареєстроване, а тому саме він є власником спірного майна, правомірно відхилено судом першої інстанції, оскільки встановлено неправомірність вибуття майна з власності ВАТ "Білоцерківсільмаш" з подальшим переходом майна у власність ТОВ "Агро-Горизонти", та відповідно витребувано вказане майно в порядку ст. 388 ЦК України за вищевказаним судовим рішенням.

Таким чином, в контексті ст. 330 ЦК України, оскільки спірне майно витребувано від заявника, ТОВ "Агро-Горизонти" не набуло права власності на зазначене майно - нежитлову будівлю, літ. "Н", площею 9057,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку залишивши без задоволення заявлені заявником вимоги про визнання за ним права власності на майно - нежитлову будівлю, літ. "Н", площею 9057,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Агро-Горизонти", зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 19.12.2017 у даній справі. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 269, 276, 282 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ "Агро-Горизонти" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 19.12.2017 у справі № Б3/268-08/22/8 - без змін.

2. Матеріали справи № Б3/268-08/22/8 направити до господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 26.02.2018.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

А.А. Верховець