КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2018 р., м. Київ Справа№ 910/7820/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Нікіташ С.П.,

від відповідача: Толкачов Д.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017р., м. Київ (повний текст складено 12.12.2017р.) у справі №910/7820/17 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промотекс Сервіс"

про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про 1) визнання недійсною агентської угоди №0111/357 від 01.01.2011р. між Позивачем та Відповідачем; 2) визнання недійсним доповнення до агентської угоди №0111/357 від 26.08.2011р. між Позивачем та Відповідачем; 3) визнання недійсним доповнення №2 до агентської угоди №0111/357 від 26.04.2012р. між Позивачем та Відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що президент Позивача не давав підписанту спірних угод - Toni d'Souza повноважень та розпоряджень щодо підписання агентської угоди №0111/357 від 01.01.2011р., а відтиск печатки на спірній агентській угоді відрізняється від тієї, яку використовує Позивач. Також Позивач зазначає, що мр. Toni d'Souza не підписував доповнення до агентської угоди, оскільки підпис на доповненнях не схожий на підпис Toni d'Souza, відтиск печатки також відрізняється.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2017р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що у матеріалах справи наявні письмові докази, які свідчать про виконання сторонами умов спірних угод, що зумовлює можливість застосування до спірних правовідносин ст.241 Цивільного кодексу України, оскільки схвалення правочину особою, яку представляють, свідчить про чинність правочину з моменту його укладення і, відповідно, про поширення на неї усіх прав та обов'язків як сторони за правочином з цього моменту. Отже, підписання або не підписання мр. Toni d'Souza спірних правочинів може свідчити лише про дотримання або недотримання письмової форми правочину, яка не має наслідків його недійсності, за наявності інших доказів.

Місцевий суд звернув увагу на те, що Позивач не заперечує проти автентичності відтиску печатки, проставленого на актах приймання-передачі робіт (послуг), а матеріали справи не містять доказів існування кримінального провадження за фактом підробки такої печатки, тому відтиск печатки на вказаних документах є свідченням участі Позивача як юридичної особи у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - наданні послуг за агентською угодою №0111/357 від 01.01.2011р.).

Також місцевий суд зазначив, що оскільки матеріалами справи підтверджено факт виконання обома сторонами умов спірної агентської угоди №0111/357 від 01.01.2011р. (з доповненнями), прийняття договору до виконання, то відповідно договір є укладеним, а підстави вважати його недійсним та таким, що не створює юридичних наслідків для сторін, відсутні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017р., прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що мр. Toni d'Souza не підписував спірну агентську угоду та доповнення до неї від 26.08.2011р. та 26.04.2012р., а відтиск печатки на вказаних документах відрізняється від тієї, яку використовує Позивач. Також мр. Toni d'Souza не підписував акти виконаних робіт. Позивач зазначає, що місцевий суд безпідставно не прийняв в якості доказів висновки за результатами проведення досліджень від 20.06.2017р. №22/17, від 29.06.2017р. №25/17, від 24.07.2017р. №27/17 та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання Позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Також Позивач стверджує, що в даному випадку не підлягає застосуванню ст.241 Цивільного кодексу України, оскільки мр. Toni d'Souza не підписував спірну агентську угоду та доповнення до неї від 26.08.2011р. та 26.04.2012р., а тому відсутні підстави вважати, що останній як представник Позивача вчинив дії (підписав договір), які можна вважати перевищенням повноважень.

Позивач звертає увагу на те, що у справі №910/8887/16 встановлені обставини, які мають значення для даної справи та відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) не підлягають доказуванню.

На думку Позивача, при розгляді справи у місцевому суді були наявні підстави для відводу судді Турчин С.О., проте місцевим судом відмовлено у задоволенні такої заяви Позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2017р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/7820/17, розгляд справи призначено на 25.01.2018р.

24.01.2018р. Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, Відповідач зазначив, що висновки експертизи подані Позивачем не можуть бути допустимими доказами у даній справі, оскільки виконані поза межами судового провадження та з порушенням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5.

Відповідач зазначає, що листи мр. Toni d'Souza не є належними доказами у справі, оскільки факт не підписання спірних правочинів може підтверджуватися лише почеркознавчими дослідженнями. Також Відповідач звертає увагу на те, що вказані листи не посвідчені нотаріально, справжність підпису підписанта не встановлювалась, особа не встановлювалась.

На думку Відповідача, висновки суду у справі №910/8887/16 не можуть братися до уваги з огляду на те, що у даній справі не встановлювалися правовідносини за іншими договорами, крім спірного. Також іншими доказами підтверджується існування між сторонами господарських правовідносин за договором №0111/357 від 01.01.2011р.

У судовому засіданні 25.01.2018р. оголошено перерву до 08.02.2018р. Також у судовому засіданні Позивач заявив усне клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи.

31.01.2018р. Відповідачем подано до суду пояснення щодо призначення судової почеркознавчої експертизи, в яких зазначено, що проведення вказаної експертизи є неможливим з огляду на відсутність оригіналу спірної угоди. Також Відповідач звернув увагу на відсутність необхідності проведення такої експертизи у даній справі з огляду на достатність доказів на підтвердження обставин існування між сторонами правовідносин за спірною угодою.

06.02.2018р. Відповідачем подано до суду клопотання про заміну сторони Відповідача на правонаступника ТОВ «Промотекс Сервіс», яке судом задоволено.

08.02.2018р. у судовому засіданні Позивачем подано письмове клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів документів у Відповідача для проведення вказаної експертизи. Вказані клопотання обгрунтовані тим, що мр. Toni d'Souza не підписував спірну агентську угоду та доповнення до неї від 26.08.2011р. та 26.04.2012р., та не підписував акти виконаних робіт, що може бути підтверджено висновком судової експертизи. У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено з підстав необґрунтованості, оскільки експертний висновок в даному випадку не матиме вирішального значення для вирішення спору з огляду на достатність доказів на підтвердження обставин існування або не існування між сторонами правовідносин за спірною угодою. За вказаних обставин не підлягає задоволенню і клопотання Позивача від 08.02.2018р. про витребування у Київської місцевої прокуратури №4 оригіналів агентської угоди та доповнень до неї.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

01.01.2011р. між Позивачем та ДП "А.Е.Т. Джоін АП!", назву якого змінено на ДП "Промотекс Сервіс" (правонаступником якого є Відповідач), укладено агентську угоду №0111/357, відповідно до п.1.1 якої предметом угоди є оформлення і реалізація третіми особами послуг обслуговування, включаючи готельні, транспортні, екскурсійні та інші в ОАЕ.

Згідно з п.3.3 угоди оплата за надані Позивачем послуги здійснюється Відповідачем на основі прайсових цін згідно замовлених послуг не пізніше, ніж за 3 дні до дати прибуття клієнтів до місця надання першої послуги.

Відповідно до п.3.5 угоди встановлено, що всі суми, отримані Відповідачем за реалізацію послуг Позивача і які підлягають перерахуванню Позивачу у відповідності з умовами даної угоди довірені Відповідачу до тих пір, поки не будуть здійснені необхідні взаєморозрахунки між сторонами і встановлений об'єм наданих послуг, який фіксується сторонами в актах виконаних послуг, що направлені Позивачем Відповідачу.

Згідно з п.3.8 угоди оплата Відповідачем рахунку є підтвердженням надання послуг та не потребує оформлення додаткової документації, крім випадків ненадання послуг або надання послуг не в повному обсязі, що є предметом узгодження між сторонами.

Відповідно до п.5.1, 5.2 угоди всі спірні питання, які виникнуть в ході реалізації даної угоди, вирішуються шляхом переговорів уповноважених осіб. У випадку, якщо спірне питання не буде врегульоване між сторонами шляхом переговорів, то воно передається на вирішення господарського суду за місцезнаходженням відповідача. При вирішенні спорів сторони керуються нормами законів тієї країни, в суд якої переданий спір.

26.08.2011р. між сторонами укладено доповнення до агентської угоди №0111/357, відповідно до якого доповнено угоду п.8.5, та внесено зміни в п.9.1, 9.2 угоди.

Відповідно до п.8.5 угоди, всі документи, пов'язані з виконанням даного договору і отримані факсимільним зв'язком або електронною поштою, мають юридичну силу до моменту обміну оригіналами.

26.04.2012р. між сторонами укладено доповнення №2 до агентської угоди №0111/357, відповідно до якого сторонами внесено зміни в п.9.1, 9.2 угоди.

На виконання умов агентської угоди №0111/357 та доповнень до неї, між сторонами підписані наступні акти приймання-передачі робіт (послуг): №01/07/13-1 від 31.07.2013р. на суму 363188,00 дол. США, №01/08/13-1 від 31.08.2013р. на суму 527728,00 дол. США, №01/06/13-1 від 30.06.2013р. на суму 93139,00 дол. США, №01/05/13 від 31.05.2013р. на суму 1553716,00 дол. США, №01/04/13-1 від 30.04.2013р. на суму 400000,00 дол. США, №01/03/13 від 31.03.2013р. на суму 2600000,00 дол. США, №01/02/13-1 від 28.02.2013р. на суму 2600000,00 дол. США, №01/01/13-1 від 31.01.2013р. на суму 1650000,00 дол. США, №01/04/13 від 30.04.2013р. на суму 1470000,00 дол. США, разом із звітами до них.

На виконання умов агентської угоди №0111/357 Відповідачем були здійснені оплати за надані Позивачем послуги у період з січня 2011р. по липень 2016р. на суму більше 34 млн дол. США, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками ПАТ "БМ Банк" №11-2/349бм від 15.07.2016р., ПАТ "ПроКредит Банк" №77-2/16/417 від 12.07.2016р., ПАТ "УкрСиббанк" №06-44-9989 від 12.07.2016р., звітом про результати пошуку та вибірки інформації, яка міститься у документації первинного бухгалтерського обліку ДП "А.Е.Т. Джоін АП!" від 24.11.2017р., банківськими виписками з рахунків Позивача та Відповідача, у яких міститься наступне призначення платежу: "Передоплата за тур. послуги зг. контр. 0111/357 від 01.01.2011 для Royal Park Tourism Services L.L.C.".

Також, відповідно до агентської угоди №0111/357 вбачається наявність штампів банківських установ на останній щодо фактично проведених численних розрахунків між сторонами із зазначенням сум платежів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з п.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

В обгрунтування своїх позовних вимог Позивач послався на ту обставину, що мр. Toni d'Souza не підписував спірну агентську угоду, спірні доповнення до неї та акти приймання-передачі робіт, а відтиск печатки на агентській угоді №0111/357 відрізняється від тієї, яку використовує Позивач.

Згідно з ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ст.237, 239 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Згідно з ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання спірної агентської угоди №0111/357 від 01.01.2011 Відповідачем протягом 5 (п'яти!) років, з січня 2011р. по липень 2016р., здійснювались численні платежі за надані Позивачем послуги на загальну суму більше 34 млн. дол. США.

Даний факт підтверджується банківськими виписками та довідками банківських установ, які обслуговували рахунки як Відповідача, так і Позивача. З цих банківських виписок та довідок банків обох сторін чітко вбачається, що Відповідач сплачував, а Позивач приймав вказані вище кошти в оплату за туристичні послуги, надані за спірною угодою №0111/357 від 01.01.2011.

При цьому, Позивачем не подано суду доказів, підтверджуючих, що він протягом вказаного часу, коли отримував від Відповідача зазначені кошти, направляв останньому повідомлення про те, що він не підписував агентську угоду №0111/357 від 01.01.2011., про помилкову сплату Відповідачем коштів за спірною угодою №0111/357 від 01.01.2011., про відмову від прийняття сплачених Відповідачем коштів за даною угодою, про повернення цих коштів Відповідачу, як помилково сплачених, про зарахування отриманих коштів за іншими правочинами тощо.

Лише у листопаді 2016р, коли між сторонами виникли спори щодо їхньої господарської діяльності, Позивач в особі президента М.С. Мані розіслав повідомлення про не підписання його віце-президентом мр. Toni d'Souza спірної угоди №0111/357 від 01.01.2011 та додатків до неї.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що Позивачем протягом тривалого терміну вчинялись дії з прийняття коштів, сплачених Відповідачем за спірною угодою №0111/357 від 01.01.2011., що свідчить про прийняття Позивачем до виконання даної угоди, та відповідно її схвалення.

Висновок, що підтвердженням схвалення правочину можуть бути дії з його виконання, вчинені особою, в інтересах якої його укладено, що схвалення може також відбутися у формі мовчазної згоди чи у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій) сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) викладений також у постановах Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3-38гс14 і від 19 серпня 2014 року у справі №3-59гс14.

Апеляційний суд відхиляє доводи Позивача, що у даному випадку відсутні підстави для застосування положень ст.241 Цивільного кодексу України, оскільки мр. Toni d'Souza взагалі не підписував вказаний правочин.

Згідно з ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює цивільні права та обов'язки з моменту його вчинення.

Вказана стаття містить норму, що правочин, в наступному схвалений юридичною особою, шляхом прийняття його до виконання, створює цивільні права та обов'язки для цієї юридичної особи з моменту його вчинення. При цьому, ступень перевищення повноважень особою, яка підписала цей правочин від імені юридичної особи, значення для застосування ст.241 Цивільного кодексу України не має.

Даний висновок підтверджується, зокрема п.3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», в якому вказано, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст.241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відмову Позивачу у позові з підстав схвалення останнім укладених з Відповідачем спірних правочинів.

За цих обставин, відносини уповноваження та підписання віце-президентом Позивача мр. Toni d'Souza спірної угоди №0111/357 від 01.01.2011 та додатків до неї (а також доведення цих відносин) не мають вирішального значення, оскільки не впливають на дійсність вказаного правочину та, відповідно, вирішення спору у даній справі.

У зв'язку з цим, апеляційним судом не приймаються до уваги доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, що мр. Toni d'Souza не мав повноважень та не підписував спірної угоди та доповнень до неї.

Апеляційний суд також не приймає доводи Позивача, що кошти, які були сплачені на виконання спірної угоди та додатків до неї, насправді були сплачені за угодами про туристичні послуги №1 від 07.02.2011р. та №2 від 18.02.2014р.

Як встановлено судом та підтверджується банківськими виписками та довідками банківських установ, які обслуговували рахунки як Відповідача, так і Позивача протягом 5 (п'яти!) років, з січня 2011р. по липень 2016р., Відповідачем були здійснені численні платежі за надані Позивачем послуги саме на виконання спірної агентської угоди №0111/357 від 01.01.2011.

При цьому, Позивачем не подано суду доказів, підтверджуючих, що він протягом вказаного часу, коли отримував від Відповідача зазначені кошти, направляв повідомлення про те, що він не підписував агентську угоду №0111/357 від 01.01.2011., про помилкову сплату Відповідачем коштів за спірною угодою №0111/357 від 01.01.2011., про відмову від прийняття сплачених Відповідачем коштів за даною угодою, про повернення цих коштів Відповідачу, як помилково сплачених або про зарахування отриманих коштів за іншими правочинами, зокрема за угодами про туристичні послуги №1 від 07.02.2011р. та №2 від 18.02.2014р.

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що у справі №910/8887/16 встановлені обставини, які мають значення для даної справи та відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) не підлягають доказуванню з огляду на наступне.

Як вірно зазначено місцевим судом, у справі №910/8887/16 предметом позову було стягнення заборгованості згідно з угодами про туристичні послуги №1 від 07.02.2011р. та №2 від 18.02.2014р., при цьому не встановлювались факти щодо наявності або відсутності між сторонами відносин за іншими договорами.

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що при розгляді справи у місцевому суді були наявні підстави для відводу судді Турчин С.О., оскільки ухвалою суду від 07.12.2017р. вмотивовано відмовлено у задоволенні вказаної заяви у зв'язку із відсутністю підстав, визначених ст.20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.).

Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 269-270, 273, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017р. у справі №910/7820/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017р. у справі №910/7820/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 21.02.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко