ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Справа № 915/1504/14

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

у складі судді Фролова В.Д.

за участю секретаря судового засідання Кнауб А.А.

розглянувши матеріали справи № 915/1504/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Стивідорна компанія Нікмет-Термінал (юридична адреса: 54002, м. Миколаїв, вул. Суднобудівельників, 7; фактична адреса: 54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23), код 35835822

до відповідача: Приватного підприємства ЖАДОР

(54055, м. Миколаїв, вул. Севастопольска, 47-А), код 31647641

про: стягнення 75116 грн. 25 коп.

ПРИСУТНІ:

від позивача - ОСОБА_1 довіреність

від відповідача - ОСОБА_2 довіреність

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Миколаївської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Стивідорна компанія Нікмет-Термінал до Приватного підприємства (ПП) ЖАДОР про стягнення боргу в сумі 75116 грн. 25 коп., посилаючись на неналежне виконання останнім умов договору №70/10-Р від 13.07.2010 р.

15 жовтня 20114 року від представника позивача до суду надійшла заява про зміну розміру позовних вимог на підставі п.3 ст. 22 ГПК України (в редакції, що діяла на час подання заяви), в якій просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 54437 грн. 89 коп., з яких: 50189 грн. 24 коп. основний борг та 4248 грн. 65 коп. пеня та 1507 грн. 75 коп. 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання (т.1 а.с.75-77).

Оскільки дана заява позивача відповідає вимогам ст. 22 ГПК України(в редакції, що діяла на час подання заяви) та вимогам ст. 46 ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, чинній на час прийняття рішення) то вона підлягає прийняттю до розгляду.

За результатами розгляду справи було призначено комплексну судову бухгалтерську експертизу, судову почеркознавчу експертизу та судову технічну експертизу документів, проведення яких доручено Миколаївському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, а в подальшому Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

За результатами здійснених експертиз було надано наступні висновки:

- висновок експерта №2611/2612 судової-почеркознавчої експертизи по справі №915/1504/14 від 30.11.2015 (т.3 а.с.94-100);

- висновок №2986 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи №915/1504/14 від 09.10.2017 (т.3 а.с.184-187).

Крім того, в матеріалах справи наявні повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку, зокрема:

- повідомлення №1381-1385 про неможливість надання висновку комплексної судово-економічної експертизи, судово-почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів за матеріалами справи №915/1504/14 від 24.03.2015 (т.2 а.с.2-3).

- повідомлення №2985 про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи по справі №915/1504/14 від 14.09.2016 (т.3 а.с.154-155).

У звязку з набранням чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 в судовому засіданні 20.12.2017 визначено справу №915/1504/14 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; у підготовчому засіданні оголошено перерву на 22.12.2017 року об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 22.12.2017 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 24.01.2018 о 10 год. 50 хв.

В судовому засіданні 24.01.2018 року оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29.01.2018 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 29.01.2018 призначено розгляд справи по суті на 28 лютого 2018 року о 10 год. 00 хв.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав викладених в відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення сторін про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі подані у справу докази, суд встановив:

13 липня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Стивідорна компанія Нікмет-Термінал (надалі постачальник, позивач) та Приватним підприємством ЖАДОР (надалі покупець, відповідач) було укладено договір поставки №70/10-Р та додатковими угодами до нього, умовами якого передбачено, що позивач зобовязується поставити, а відповідач прийняти та оплати продукцію (списане обладнання та металоконструкції) в відповідності з ДСТУ 4121-2002 та технічними вимогами, в порядку, передбаченому даними договором. Поставка продукції на протязі терміну дії даного договору здійснюється окремими партіями. Асортимент, кількість, строки по кожній партії визначаються в специфікації, ціна продукції погоджується сторонами та вказується в протоколах погодження договірних цін, які додаються до даного договору та є його невідємною частиною (розділ 1 договору).

Пунктом 2.4 договору передбачено. що документом, підтверджуючим передачу продукції, є товарно-транспортна накладна, акт приймання-передачі по формі 19, підписані повноваженими представниками сторін.

Оплата здійснюється шляхом перерахування відповідачем грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача на протязі 5 банківських днів з дня підписання сторонами актів приймання-передачі на підставі виставлених рахунків. Рахунок виставляється позивачем на підставі акта форма19, який і є підставою для розрахунків. Датою оплати по даному договору є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача (п.п.3.3, 3.4 договору).

Згідно п. 8.1 договору даний договорі вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2014 року, а по розрахункам до повного їх виконання.

В позовній заяві зазначено, що на виконання умов договору та згідно видаткових накладних №РН-0000003 від 18.04.2013, №СФ-0000145 від 18.04.2013, №РН-0000038 від 02.10.2013, №РН-0000039 від 18.10.2013, №РН-0000002 від 11.02.2014, №РН-0000003 від 21.02.2014 було відвантажено металобрухт на суму 50189 грн. 24 коп. ( з урахування заяви про зміну розміру позовних вимог).

Позивач зазначає, що поставка відвантажено металобрухт підтверджена актами приймання металів чорних (вторинних) (Спеціалізована форма №19) від 18.04.2013, 02.10.2013, 18.10.2013, 11.02.2014, 21.02.2014, підписаних сторонами та скріплених печатками їх підприємств.

На виконання п.3.4 договору позивачем було виставлено відповідачу рахунки фактури, зокрема: №СФ-0000145 від 18.04.2013, №СФ-0000433 від 02.10.2013, №СФ-0000434 від 18.10.2013, №СФ-0000075 від 11.02.2014, №СФ-0000076 від 21.02.2014.

Як зазначає позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, не оплатою виставлених позивачем рахунків, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 50189 грн. 24 коп.

Станом на час розгляду справи по суті доказів оплати рахунків сторонам не надано.

Відповідачем заперечена наявна заборгованість, оскільки наявні в матеріалах справи акти приймання металів чорних (вторинних) від 14.04.2013, 02.10.2013, 18.10.2013, 11.02.2014, 21.02.2014 не підписувались представниками відповідача, наявний підпис на документах здійснений не курівником підприємства, печатками також не відповідає оригіналу.

Враховуючи не виконання відповідачем своїх договірних зобовязань, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1,2 ст.193 ГК України cуб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з п.п.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак за час розгляду справи позивачем не надано доказів підтверджуючих одержання повноважним представником ПП ЖАДОР, на підставі довіреності, товару за договором на спірну суму.

Посилання позивача на те, що видаткові накладні та акти приймання металів чорних (вторинних) підписані директором ПП ЖАДОР, або повноважним представником ПП ЖАДОР, на підставі довіреності, не підтвердженні матеріалами справи.

Крім того, проведеними експертизами, за час розгляду справи №915/1504/14, також підтверджено, що підписи від імені ОСОБА_3 (директора ППЖАДОР) на видаткових накладних та актах приймання металів чорних (вторинних) виконані не самим ОСОБА_3, а іншою особою (підписи виконанні з наслідуванням підпису ОСОБА_3М.)

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних доказів як на підставу стягнення заборгованості за договором та нарахованих на цей борг 3% річних та пені, а отже заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Клопотання про призначення додаткової судової почеркознавчої експертизи та клопотання про призначення судової технічної експертизи документів (т.3 а.с.211-215, 229-233) не підлягає задоволенню, оскільки наявних доказів в матеріалах справи достатньо для вирішення справи по суті, призначення додаткових експертиз може призвести до затягування розгляду справи, що суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997 та § 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України".

Вимогами ч.1 ст. 74 ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 86 ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, позов не підлягає задоволенню, судові витрати понесенні позивачем, згідно ст.129 ГПК (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017), слід покласти на позивача.

В судовому засіданні 28.02.2018, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 05 березня 2018 року.

Суддя В.Д. Фролов