ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018 року Справа № 904/7907/17

місто Дніпро

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. - доповідач;

суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

від відповідача: Свірідов Д.М., посвідчення №0353 від 10.12.2015 р., адвокат;

представник позивача у судове засідання не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року (повний текст складений 14.12.2017р., суддя С.А. Примак) у справі № 904/7907/17

за позовом ОСОБА_2, м.Кривий Ріг

до Публічного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", 50014, м.Кривий Ріг, вул.Електрична, 1,

про поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до відповідача про поновлення її на роботі. Посилалася на те, що працювала на підприємстві відповідача і підпорядковувалася як головний юрисконсульт безпосередньо керівнику підприємства.

03.02.2017 року її було звільнено з посади, але 21.04.2017 року поновлено судом на роботі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року це рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 21.04.2017 року було скасовано ( а.с.152).

15 травня 2017 року у день поновлення її судом на роботі її було ознайомлено з Наказом №68 від 1.02.2017 року про внесення змін до штатного розкладу, яким вона була виведена з безпосереднього підпорядкування керівника підприємства і їй було зменшено посадовий оклад. Позивачка вважала цей наказ неправомірним. 18 травня її викликали до профспілкового комітету і вручили попередження про зміну істотних умов праці і про звільнення.

Позивачка вважала, що її фактично було переведено після поновлення на роботі до іншого структурного підрозділу, в односторонньому порядку відповідачем було змінено умови трудового договору. 10.07.2017 року позивачка подала заяву про свою незгоду продовжувати роботу зі зміненими умовами праці, а 26.07.2017 року вона написала заяву про звільнення її з посади за ч.3 ст. 38 КзПП. Вважала незаконним своє звільнення з посади головного юрисконсульта.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року у справі №904/7907/17(суддя Примак С.А.) відмовлено у задоволенні її позовних вимог про поновлення на роботі.

Рішення мотивовано тим, що звільнення позивачки є законним на підставі її відмови продовжувати роботу у зв'язку зі зміненими умовами праці. У справі відсутні докази щодо тиску з боку керівництва або неправомірних дій, які б спонукали позивачку до звільнення.

У апеляційній скарзі позивачка посилається на те, що судом не встановлено незаконність її переміщення чи переведення і доручення їй іншої роботи, не обумовленої трудовим договором;

- Порушено право доступу до правосуддя, оскільки розгляд справи відбувся без її участі;

- Невірно вказано підставу звільнення;

- Не враховано незаконність зміни в односторонньому порядку істотних умов праці;

- Не надана оцінка фактичним підставам розірвання з позивачкою трудового договору;

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу зводяться до порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права.

Просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким поновити її на роботі і допустити негайне виконання судового рішення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року у справі № 904/7907/17, розгляд справи призначено на 01.02.2018 року.

01.02.2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 27.02.2018 року.

27.02.2018 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не погодився з доводами апеляційної скарги і зазначає що:

- звільнення позивачки відбулося за її власним волевиявленням;

- відповідачем була додержана процедура звільнення позивачки;

- позивачка помилково стверджує про нібито не дослідження судом першої інстанції факту незаконної зміни відповідачем трудового договору, оскільки це спростовується наявними у справі письмовими доказами (заява про звільнення вх№530 від 27.07.2017 року, наказ №68 від 01.02.2017 року, наказ №142 від 18.07.2017 року наказу №378 від 17.07.2017 року;

- рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2017 року по справі №212/1205/17-ц, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ "Криворізька теплоцентраль" про поновлення на роботі відмовлено, яке набрало законної сили, що є преюдиційним фактом того, що позивачка не має підстав для поновлення на роботі;

- згідно ч.1. ст.235 КзПП поновлення працівника на роботі можливе лише у разі його незаконного звільнення або переведення:

- позивачкою не надано будь - яких доказів які б підтверджували здійснення на неї тиску з боку керівництва підприємства, або його неправомірних дій.

26.02.2017 року до канцелярії Дніпропетровського апеляційного господарського суду від позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляд справи, у зв'язку із зайнятістю на роботі.

Колегія суддів відхиляє дане клопотання, оскільки в судовому засіданні 01.02.2018 року позивачка надала вичерпні пояснення по апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року у справі №904/7907/17 слід залишити без змін з наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, зводяться до того, що 03.02.2017 року позивачка була звільнена з посади головного юрисконсульта за власним бажанням ( а.с.19) 02 травня 2017 року її було поновлено на роботі ( а.с.20) на цій же посаді.

01.02.2017 року організація праці на виробництві відповідача зазнала істотних змін, так, введено до штатного розкладу підприємства новий структурний підрозділ-юридичний відділ, посаду головного юрисконсульта виведено з підпорядкування Генерального директора і підпорядковано начальнику юридичного відділу з посадовим окладом 6150 грн. (а.с.22). 17.07.2017 року п.1.1.9 цього Наказу в частині встановлення посадового окладу визнаний недійсним.(а.с.53).

18.07.2017 року видано наказ про переведення позивачки на посаду головного юрисконсульта з посадовим окладом у попередньому розмірі і новим підпорядкуванням ( а.с.54) без зміни істотних умов праці і її оплати, про що направлено позивачці лист( а.с.55). Але 26.07.2017 року позивачка написала заяву про звільнення її за п.З ст. 38 КзПП ( а.с.57), яку було задоволено, про що 27.07.2017 року видано наказ ( а.с.58).

За змістом статті 32 КзПП переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Ст. 38 КзПП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Ч.1 ст. 235 КзПП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З системного аналізу вище означених норм законодавства колегія суддів вважає, що не знаходять свого підтвердження у судових засіданнях доводи позивачки про суттєву зміну умов праці, навпаки , вбачається, що спеціальність, кваліфікація позивачки, її заробітна плата, найменування посади змінені не були. Фактично зазнав зміни тільки структурний підрозділ і підпорядкування позивачки, що істотно не вплинули на її умови праці.

За позивачкою було збережено її посаду після поновлення на роботі , проте станом на час прийняття у грудні 2017 року оскаржуваного судового рішення апеляційним судом Дніпропетровської області 29 листопада 2017 року вже було скасовано рішення про поновлення позивачки на роботі.

Надалі істотна зміна умов праці, яка була запроваджена, стосувалася позивачки тільки в частині зміни структурного підрозділу і підпорядкування, що не можна вважати суттєвим або таким, що могло порушити право позивачки на працю.

У березні 2017 року затверджено нову посадову інструкцію Головного юрисконсульта (а.с.23).

Доводи позивачки щодо порушення права позивачки на доступ до правосуддя спростовується, тим, що позивачка була в ході судового розгляду присутня у судових засіданнях, зокрема 07.12.2017 року (а.с.155) позивачка була присутньою у судовому засіданні, наявність семінару і прийому до спеціаліста не є поважними причинами для відкладення судового розгляду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 року у справі № 904/7907/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі № 904/7907/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 01.03.2018 року

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.А. Коваль