ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" лютого 2018 р. Справа № 918/84/18

Суддя Марач В.В. розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 16.02.2018 року Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод"(35331,Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Привокзальна,2)

до Арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича (АДРЕСА_1)

про стягнення матеріальної шкоди в сумі 118886,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Завод "Технопривод" звернулось в Господарський суду Рівненської області із позовною заявою до Арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича про стягнення матеріальної шкоди в сумі 118 886,60 грн..

Свої вимоги Позивач обгрунтовує тим, що при здійсненні арбітражним керуючим Ткачуком В.Д. повноважень розпорядника майна, директора, ліквідатора у справі №918/111/15 про банкрутство ПАТ "Завод "Технопривод", останній здійснив низку умисних дій, якими заподіяно боржнику матеріальну шкоду на суму 118 886,60 грн..

Суд, при дослідженні матеріалів позовної заяви, дійшов до висновку про передачу матеріалів позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" за підсудністю для розгляду в межах справи №918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод".

Відповідно до вимог ч.6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч.1 статті 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Вказаний закон слід розглядати як законодавчий акт, що містить спеціальні норми, які мають пріоритет по відношенню до норм загальних щодо регулювання провадження у справах про банкрутство, відновлення платоспроможності боржника (санації), визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, укладення мирової угоди тощо.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.03.2015 року, серед іншого, порушено провадження у справі № 918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Ткачука Д. В.

Відтак Публічне акціонерне товариство "Завод "Технопривод" перебуває в процедурі розпорядження майном, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Ткачука Д.В.

Як вбачається з відомостей комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" справа №918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" знаходиться у провадженні судді Войтюка В.Р. в той час як позовна заява Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2017 р., розподілена судді Марачу В.В.

Відповідно до ч.1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

У відповідності до ч. 1 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або місцем проживання боржника - фізичної особи.

Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Отже, особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Суд зазначає, що приписи ч. 4 статті 10 Закону про банкрутство охоплюють усі без виключення майнові спори щодо боржника, що прямо випливає зі змісту згаданої норми. У зв'язку з чим відповідні спори розглядаються у межах справи про банкрутство не залежно від того, який процесуальний статус у такому спорі (позивача чи відповідача) має боржник (банкрут). Дана норма кореспондується з положеннями ст. 20 ГПК України та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

При цьому на відміну від положень частини 1 статті 20 якою визначено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство та частини 8 статті 23 Закону про банкрутство, якою передбачено, що спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, норми частини 4 ст. 10 цього Закону прямо не встановлюють порядок розгляду майнових спорів, стороною яких є боржник, в окремому позовному провадженні. Тому такі майнові спори підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та саме в межах цієї справи.

Отже, імперативними нормами ч. 4 статті 10 Закону про банкрутство та статтями 20, 30 ГПК України встановлено виключну підсудність майнових спорів за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства.

Правова позиція щодо порядку розгляду майнових спорів щодо боржника господарським судом у межах справи про банкрутство без порушення окремого позовного провадження викладена у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14 та постанові Вищого господарського суду України від 20 квітня 2016 року Справа № 910/1872/15-г.

Пунктами 8-9 ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно п. 9 статті 30 Господарського процесуального кодексу України (виключна підсудність справ) справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Як передбачено ч. 1 статті 107 Закону про банкрутство арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Питання відшкодування шкоди, заподіяної з вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) унормовано статті 111 Закону про банкрутство, частиною 1 якої визначено, що шкода заподіяна особі внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відшкодовується відповідно до закону. При цьому, частиною 3 цієї ж статті конкретизовано, що шкода, заподіяна особі внаслідок умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відшкодовується арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором).

У даному випадку предметом судового розгляду є спір про стягнення з арбітражного керуючого матеріальної шкоди, завданої боржнику під час виконання повноважень розпорядника майна, директора, ліквідатора у справі №918/111/15 про банкрутство ПАТ "Завод "Технопривод". Отже, даний спір випливає з відносин між боржником та арбітражним керуючим та стосується питання щодо виконання арбітражним керуючим повноважень розпорядника майна, директора, ліквідатора у справі №918/111/15 про банкрутство ПАТ "Завод "Технопривод", а тому безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство ПАТ "Завод "Технопривод" і саме суд, який розглядає справу про банкрутство має право дати оцінку діям арбітражного керуючого та встановити чи діяв останній в межах повноважень, наданих йому законом, чи завдав своїми діями шкоди боржнику або кредиторам.

За таких обставин та з огляду на правову позицію Верховного Суду України суд зазначає, що даний спір не підлягає вирішенню господарським судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатися в межах справи про банкрутство на вимогу ч. 9 статті 30 ГПК України та ч. 4 статті 10 Закону про банкрутство.

Оскільки, вимога ПАТ «Завод «Технопривод» стосується стягнення шкоди, завданої арбітражним керуючим саме у зв'язку із здійсненням повноважень у справі про банкрутство, дана справа відноситься до юрисдикції господарських судів та територіально підсудна господарському суду Рівненської області, що розглядає справу №918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод".

Враховуючи вищевикладене, матеріали позовної заяви б/н від 16.02.2018 року Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод"(35331,Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Привокзальна,2) до Арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича (АДРЕСА_1) підлягають передачі за встановленою підсудністю для розгляду в межах справи №918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод".

З урахуванням викладеного та керуючись статтею 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 30, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали позовної заяви б/н від 16.02.2018 року Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод"(35331,Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Привокзальна,2) до Арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича (АДРЕСА_1) передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) для розгляду в межах справи №918/111/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод", яка розглядається господарським судом Рівненської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua .

Суддя Марач В.В.