ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р.Справа № 922/147/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи Кісленко Світлани Вікторівни (АДРЕСА_1)
до Нововодолазької селищної ради смт(63202, Харківська область, Харківський район, смт. Н. Водолага, вул. Донця Григорія,14)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Кісленко С.В., (особисто, за паспортом);

відповідача - Єфіменко А.В., довіреність № 448 від 22.02.18

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Кісленко Світлана Вікторівна звернулась до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Нововодолазької селищної ради , в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованості в сумі 149261,0грн. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. позивач також просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг №18 від 14.09.2017 щодо оплати вартості поточного ремонту дорожнього покриття. Ухвалою господарського суду від 29.01.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "27" лютого 2018 р. о(об) 11:20.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наголошував на тому, що на час розгляду справи відповідачем, всупереч умовам договору на надання послуг №18 від 14.09.2017 кошти позивачу за виконання поточного ремонту дорожнього покриття так і не були оплачені.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив, що заборгованість за договором на надання послуг №18 від 14.09.2017 виникла у відповідача у зв'язку із недостатністю коштів для належної та повної оплати виконаних позивачем дорожніх робіт.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 27 лютого 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 223 Господарського процесуального кодексу України,в судовому засіданні складено протокол судового засідання.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як свідчать матеріали справи, 14.09.2017 між Нововодолазькою селищною радою та Фізичною особою-підприємцем Кісленко Світланою Вікторівною було укладено договір №18 від 14.09.2017 року за змістом якого Виконавець (надалі-позивач) зобов'язався у 2017 році надати послуги (у відповідності до ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013; ДБН А.2.2-3:2014 затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 04.06.2014 року №163) - поточний ремонт дорожнього покриття вул. Джерельна в смт Нова Водолага, а Замовник (надалі-відповідач) зобов'язався прийняти та оплатити послуги. (п.1.1 Договору)

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що ціна його становить 149261,00 грн., ПДВ - не передбачено.

Пунктом 4.1. сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником послуг згідно актів приймання виконаних будівельних робіт форма №КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №КБ-3, після їх підписання, шляхом здійснення безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Згідно пункту 6.1.1 договорів замовник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за отримані послуги.

Датою надання послуг є дата, вказана у акті прийому-передачі наданих послуг, підписаному представниками Виконавця і Замовника.

На виконання умов договорів виконавцем зобов'язання за договором виконано у повному обсязі, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №18/1 від 14.09.2017 .

Вищевказаний акт приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 149 261,00 грн. був прийнятий, підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками без будь-яких претензій, зауважень та заперечень, щодо якості наданих послуг.

Натомість, як зазначає позивач, відповідач на час розгляду справи у суді оплату за надані послуги не здійснив.

Позивач 07.11.2017 звернувся до відповідача з вимогою про необхідність протягом місяця з дати отримання претензії здійснити погашення виниклої заборгованості на що відповідач листом вих.№2285 від 16.11.2017 пояснив, що не має можливості сплатити заборгованість у визначений договором термін у зв'язку із відсутністю планів бюджетного фінансування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 2 статті 20 ГК України, одним із способів захисту права є примусове виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 даного Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Факт надання позивачем відповідачу послуг, відповідно до укладеного між сторонами договору №18 від 14.09.2017, на загальну суму 149261,00 грн., підтверджується підписаним сторонами актом №18/1 приймання виконаних будівельних робіт від 14.09.2017.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг №18 від 14.09.2017р. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, враховуючи, що відповідач позов визнає, суд вважає позовні вимоги такими, що відповідають вимогам договору та чинного законодавства, а отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 178, 184, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Нововодолазької селищної ради (63202, Харківська область, Нововодолазький район, смт. Нова Водолага, вул. Донця Григорія, 14, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кісленко Світлани Вікторівни (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 )- заборгованість за договором про надання послуг № 18 від 14.09.2017 у розмірі 149261, 00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.02.2018 р.

Суддя О.О. Присяжнюк