РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.01.2018Справа № 910/22266/17
За позовом: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

про стягнення 254 432,30 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Січкар А.В. - представник

від відповідача - Кашканова Н.Г. - представник

Суть спору:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" про стягнення 254 432,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі № 910/22266/17 та призначено розгляд на 15.01.2018.

Ухвалою від 15.12.2017 р., у зв'язку з набранням 15.12.2017 р. чинності Законом України від 03.10.2017 р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", у справі призначено підготовче засідання на 15.01.2018 р.

Ухвалою суду від 15.01.2018 було закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 15.01.2018.

В судовому засіданні 15.01.2018 оголошено перерву до 29.01.2018.

29.01.2018 відділом діловодства суду від представника позивача отримано відповідь на відзив.

29.01.2018 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано додаткові документи у справі.

В судове засідання 29.01.2018 представник позивача з'явився. просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 29.01.2018 представник відповідача з'явився, зазначив, що станом на 26.01.2018 погашено заборгованість у розмірі 45 000 грн. Просив суд відстрочити виконання рішення суду в зв'язку із скрутним фінансовим становищем.

Клопотання судом задоволено.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

24.02.2015 між позивачем, як виконавцем та відповідачем, як замовником було укладено Договір №Д-ЮЛ/20-119/93, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовникові протипожежний захист будівель, споруд, приміщень, машин на території замовника, що визначені у переліку замовника, наведеному в Додатку №1 до Договору, що охороняється державною пожежень-рятувальною частиною №46 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Харківській області, а замовник прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість послуг виконавця з протипожежної охорони об'єктів замовник, погоджена сторонами на підставі Кошторису витрати на забезпечення охорони об'єктів замовника від пожеж - Додаток №3, що є невід'ємною частиною Договору, становить, 45000 грн. за місяць.

Загальна вартість Договору визначається як сума вартості послуг, узгоджених сторонами в актах приймання-передачі наданих послуг. (п. 3.2 Договору).

Згідно п. 4.1 Договору розрахунки за Договором проводяться після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг на підставі рахунку виконавця протягом 10 банківських днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Плата за надані виконавцем послуги здійснюється щомісячно і вноситься замовником на його поточний рахунок згідно з умовами Договору.

31.05.2017 сторонами було укладено Додаткову угоду №3 про дострокове припинення дії Договору №Д-ЮЛ/20-119/93 від 24.02.2015, відповідно до якої виконавець і замовник дійшли згоди достроково припинити дію Договору №Д-ЮЛ/20-119/93 від 24.02.2015, укладеного між виконавцем і замовником. З моменту набрання чинності цією угодою зобов'язання сторін, що виникли з Договору припиняються і сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами та обов'язками, що виникли із Договору. Угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення її печатками сторін.

Позивачем 21.08.2017 на адресу відповідача було надіслано лист №010-5137/760, відповідно до якого, позивач просив відповідача в найкоротший час вишукати можливість погашення заборгованості перед ГУ ДСНС України у Харківській області.

Відповідач зазначив, що ситуація за якої виникла заборгованість перед позивачем викликана тяжким фінансовим станом відповідача з незалежних від нього причин, проте ТОВ «Карпатигаз» має намір добровільно погасити заборгованість в зв'язку із чим 26.01.2018 сплатило 45 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4591274 від 23.01.2018.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги підлягає задоволенню частково, в розмірі 178548,39 грн.

Як вбачається із матеріалів справи , відповідачем було сплачено 45 000 грн. заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням №4591274 від 23.01.2018.

Відповідно до приписів ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вище зазначене, та той факт що відповідачем погашено частину заборгованості в розмірі 45 000 грн. під час розгляду справі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі№910/22266/17 в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 45 000 грн.

З огляду на прострочення відповідачем оплати за надані послуги, позивачем заявлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 17553,14 грн., інфляційних втрат в розмірі 11383,14 грн., 3% річних в розмірі 1947,63 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п. 7.1 Договору у разі невиконання чи неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

За несвоєчасні розрахунки замовник сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 0,001% від суми заборгованості але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня. (п. 7.2 Договору).

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 17553,14 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 1947,63 грн. - 3% річних та 11383,14 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Враховуючи клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду, сплату частини заборгованості в розмірі 45 000, грн., суд приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 ,331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ) на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (61013, м. Харків, вул. Шевченко, буд. 8, ) основну заборгованість в розмірі 178548 (сто сімдесят вісім тисяч п'ятсот сорок вісім) грн. 39 коп., пеню в розмірі 17553 (сімнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) грн. 14 коп., 3% річних в розмірі 1947 (одна тисяча дев'ятсот сорок сім) грн. 63 коп., інфляційні нарахування в розмірі 11383 (одинадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 14 коп., судовий збір в розмірі 3816 (три тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 48 коп.

3. Закрити провадження у справі №910/22266/17 в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 45 000 грн.

4. Відстрочити виконання рішення суду від 29.01.2018 у справі №910/22266/17 до 31.03.2018.

5. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 13.02.2018

Суддя В.І. Мельник