ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

02 березня 2018 року Справа № 915/1167/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.

розглянувши матеріали скарги №14-10-00369 від 20.02.2018 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області на дії державного виконавця

за участю представника стягувача ОСОБА_1 дов.№1 від 02.01.2018

представник боржника в судове засідання не зявився,

представник 3-ї особи в судове засідання не зявився,

представник відділу ДВС в судове засідання не зявився,

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, 54017, м.Миколаїв, вул.Чкалова, 20, а/с 34

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Південний магістр, 54056, АДРЕСА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство Суднобудівний завод ім. 61 Комунара, 54001, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 38

Уповноважена особа Державної виконавчої служби: Інгульський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області, 54056, м.Миколаїв, вул.Космонавтів, буд.61

про: визнання рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 09.02.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання неправомірним, та зобовязання відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2017 №915/1167/17

20.02.2018 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області до відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області надало скаргу №14-10-00369 від 20.02.2018 на дії державного виконавця в якій просить суд:

- визнати рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 09.02.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання неправомірним, та зобовязати відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2017 №915/1167/17.

В обґрунтування скарги стягувач зазначає, що 15 січня 2018 року Регіональне відділення, керуючись положенням ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, надіслало до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області заяву з оригіналом наказу на примусове виконання рішення Господарського суду Миколаївської області про стягнення з ТОВ «Південний магістр» боргу з орендної плати в сумі 10035,16 грн. та судового збору в сумі 1600,00 грн. Регіональне відділення 14.02.2018 отримало від старшого державного виконавця Інгульського відділу ОСОБА_3 повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, посилаючись на те, що у виконавчому документі відсутня дата видачі документа. Регіональне відділення не погоджується з рішенням державного виконавця, оскільки вимоги до виконавчого документа визначені Законом України «Про виконавче провадження» в наказі Господарського суду Миколаївської області дотримані, а тому повідомлення старшого державного виконавця Інгульського відділу ДВС від 09.02.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам Закону.

Боржник в судове засідання 02.03.2018 не зявився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №543.

Представник Відділу ДВС в судове засідання 02.03.2018 не зявився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №545.

Відповідно до ч. 2 ст.342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника стягувача, суд ухвалив скаргу №14-10-00369 від 20.02.2018 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області на дії державного виконавця задовольнити з огляду на наступне:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.12.2017 у справі №915/1167/17 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Південний магістр (54056, АДРЕСА_1, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області (54017, м.Миколаїв, вул.Чкалова, 20, а/с 34, р/р 0006 в ГУ ДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, одержувач: УК у м.Миколаєві Центрального району 22080300, ) 8 936,44 грн. основного боргу, 830,63 грн. пені, 268,09 грн. штрафу та 1600,00 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

29.12.2017 на виконання рішення господарським судом Миколаївської області від 12.12.2017 було видано відповідний наказ.

Регіональне відділення ФДМУ по Миколаївській області звернулось до Інгульського відділу ДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у Миколаївській області із заявою №07/46 від 15.01.2018, згідно якої керуючись ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» направило на примусове виконання оригінал наказу господарського суду Миколаївської області від 29.12.2017 у справі №915/1167/17.

14.02.2018 на адресу Регіонального відділення ФДМУ по Миколаївській області надійшов супровідний лист №5853 від 09.02.2018 з повідомленням від 09.02.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Згідно вказаного повідомлення, старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 розглянуто заяву Регіонального відділення ФДМУ по Миколаївській області щодо примусового виконання наказу Господарського суду Миколаївської області №915/1167/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Південний магістр на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області 8 936,44 грн. основного боргу, 830,63 грн. пені, 268,09 грн. штрафу та 1600,00 грн. судового збору та на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, у звязку з відсутністю у виконавчому документі дати видачі документа, та зазначено, що рішення виконавця може бути оскаржено у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У відповідності до ч. 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами ст. 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав відповідно до яких державний виконавець повертає стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання. Підстава на яку посилається державний виконавець у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а саме відсутність дати видачі документа, є неправомірною, оскільки, в наказі господарського суду Миколаївської області №915/1167/17 зазначено дату видачі - 29 грудня 2017 року, а тому державний виконавець не мав законних підстав для прийняття повідомлення від 09.02.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно ч.2 ст.343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 неправомірно прийнято 09.02.2018 повідомлення про повернення наказу Господарського суду Миколаївської області №915/1167/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Південний магістр на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області 8 936,44 грн. основного боргу, 830,63 грн. пені, 268,09 грн. штрафу та 1600,00 грн. судового збору стягувачу без прийняття до виконання, тому скарга №14-10-00369 від 20.02.2018 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області на дії державного виконавця підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення органу ДВС - неправомірним.

Керуючись ст. 234, ст.235, ст.ст.341 - 343 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу №14-10-00369 від 20.02.2018 Регіонального відділення Фонду

державного майна України по Миколаївській області на дії державного виконавця задовольнити.

2. Рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної

виконавчої служби міста ОСОБА_2 головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 09.02.2018 про повернення наказу Господарського суду Миколаївської області №915/1167/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Південний магістр на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області 8 936,44 грн. основного боргу, 830,63 грн. пені, 268,09 грн. штрафу та 1600,00 грн. судового збору стягувачу без прийняття до виконання неправомірним.

3. Зобовязати Інгульський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2

головного територіального управління юстиції у Миколаївській області вчинити

виконавчі дії по наказу господарського суду Миколаївської області від 29.12.2017 №915/1167/17 згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до п.25 ч.1 ст. 255 ГПК України, ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текс ухвали складено 03.03.2018

Суддя Н.О. Семенчук