ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Справа № 5023/4734/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі судового засідання Новіковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заявника - (особи, яка не брала участі у справі і вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов'язки) - ТОВ "НВК "Харківтранс" вх. №165 Х/1 на рішення господарського суду Харківської області від 21.11.2012 року у справі

за позовом Виробничого підприємства "Харківполімернитка" ТОВ, м. Харків,

до Фізичної особи-підприємця Загурського Сергія Михайловича, м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, м. Харків,

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року Виробниче підприємство "Харківполімернитка" ТОВ, позивач, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Загурського Сергія Михайловича, відповідача.

Позивач просив суд заборонити відповідачу здійснювати підприємницьку діяльність, в тому числі виробництво, в прибудові літ. "В-1", яка складається з приміщень 1-8 площею 64,7 кв. м. та 1-9 площею 4,3 кв. м., складу літ."И" площею 109,6 кв. м. розміром 16,65 х 6,7 м по вул. Гагаріна, 24 смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, а також зобов'язати відповідача відновити стан земельної ділянки площею 0,9632 га по вул. Гагаріна, 24 смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, що перебуває в користуванні ВП "Харківполімернитка" ТОВ на підставі договору оренди землі, підписаного 01.12.2011 року та укладеного 24.02.2012 року, який існував до будівництва на ній прибудови літ. "В-1", яка складається з приміщень 1-8 площею 64,7 кв. м. та 1-9 площею 4,3 кв. м., складу літ. "И" площею 109,6 кв. м. розміром 16,65 х 6,7 м - шляхом знесення зазначеної прибудови літ. "В-1".

Позивач просив також шляхом знесення прибудови літ. "В-1", яка складається з приміщень 1-8 площею 64,7 кв. м. та 1-9 площею 4,3 кв. м., складу літ."И" площею 109,6 кв. м. розміром 16,65 х 6,7 м, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,9632 га по вул. Гагаріна, 24 смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, що перебуває в користуванні Виробничого підприємства "Харківполімернитка" ТОВ на підставі договору оренди землі, підписаного 01.12.2011 року та укладеного 24.02.2012 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.11.2012 року позов Виробничого підприємства "Харківполімернитка" товариства з обмеженою відповідальністю до фізичної особи-підприємця Загурського Сергія Михайловича задоволено частково:

- зобов'язано фізичну особу-підприємця Загурського Сергія Михайловича відновити стан земельної ділянки площею 0,9632 га за адресою: Харківська область, Дергачівський район, що перебуває в користуванні ВП "Харківполімернитка" ТОВ на підставі договору оренди землі, підписаного 01.12.2011 та укладеного 24.02.2012, який існував до будівництва на ній прибудови літ. В-1, яка складається з приміщень 1-8 площею 64,7 кв.м. та 1-9 площею 4,3 кв.м., складу літ.-И площею 109,6 кв.м. розміром 16,65х6,7м, знісши прибудову літ. В-1, яка складається з приміщень 1-8 площею 64,7 кв.м. та 1-9 площею 4,3 кв.м., складу літ.-И площею 109,6 кв.м. розміром 16,65х6,7м;

- зобов'язано фізичну особу-підприємця Загурського Сергія Михайловича усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,9632 га за адресою: Харківська область, Дергачівський район, що перебуває в користуванні ВП "Харківполімернитка" ТОВ на підставі договору оренди землі, підписаного 01.12.2011 та укладеного 24.02.2012, знісши прибудову літ. В-1, яка складається з приміщень 1-8 площею 64,7 кв.м. та 1-9 площею 4,3 кв.м., склад літ.- И площею 109,6 кв.м. розміром 16,65х6,7м;

- в іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2013 року вищевказане рішення господарського суду Харківської області залишено без змін.

У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Харківтранс", яке не брало участі у справі, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 21.11.2012 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2013 року.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, судами не було враховано обставини того, що позивачем пред'явлено позов до неналежного відповідача, а спір між тими самими сторонами та щодо того самого предмету спору та з тих саме підстав вже було розглянуто у порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Позивач у відзиві та його представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечують, просять закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Харківтранс".

В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду не стосується прав та обов'язків ТОВ "НВК "Харківтранс" і права останнього оскаржуваним рішенням не порушувались, тому провадження за апеляційною скаргою слід закрити.

Відповідач у відзиві та його представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб'єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись у 2012 році до господарського суду, позивач - ТОВ ВП "Харківполімернитка" вказував на те, що відповідач - ФОП Загурський С.М., згоду позивача на здійснення будівництва спірних нежитлових приміщень на земельній ділянці, що перебуває в користуванні позивача, не отримував, що свідчить про здійснення самочинного будівництва на свій розсуд з порушенням права позивача на користування земельною ділянкою. Порушення прав позивача обумовлено тим, що відповідна частина земельної ділянки, право користування якою належить ТОВ ВП «Харківполімернитка» на підставі договору оренди від 01.12.2011р., зайнята майном, побудованим самочинно ФОП Загурським С.М., а тому - відповідно до положень статті 27 Закону України «Про оренду землі», частин 2, 3 статті 152 Земельного Кодексу України, частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України зазначене майно підлягає знесенню за рахунок відповідача.

З такими доводами позивача погодився як господарський суд першої інстанції, задовольнивши частково позовні вимоги позивача своїм рішенням від 21.11.2012 року, так і Харківський апеляційний господарський суд, залишаючи без змін згадане рішення місцевого господарського суду своєю постановою від 21.02.2013 року.

Проте, колегія суддів зазначає, що поза увагою як місцевого господарського суду, так і господарського суду апеляційної інстанції залишились обставини того, що власником прибудови літ. "В-1", яка складається з приміщень 1-8 площею 64,7 кв.м. та 1-9 площе. 4,3 кв.м., та складу літ. «И» площею 109,6 кв.м. розміром 16,65x6,7м - є фізична особа Загурський Сергій Михайлович, а не суб'єкт господарської діяльності.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи - свідоцтвом про право власності від 26.09.2012, яке видано на підставі рішення виконкому Малоданилівської селищної ради № 124 від 18.09.2012. Право власності за фізичною особою Загурським Сергієм Михайловичем зареєстровано Дергачівським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» 26.09.2012 (реєстраційний № 6027595).

За таких обставин, позивачем при поданні позову суб'єктний склад правовідносин був визначений невірно, а господарським судом Харківської області протиправно задоволено позовні вимоги щодо: зобов'язання відновити стан земельної ділянки та щодо зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, - оскільки зазначені вимоги стосувалися права власності фізичної особи Загурського Сергія Михайловича, а не суб'єкта підприємницької - діяльності фізичної особи Загурського Сергія Михайловича.

За викладеного, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення господарським судом Харківської області рішення від 21.11.2012 року).

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на момент винесення господарським судом Харківської області рішення від 21.11.2012 року), згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 2 ГПК, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За викладеного, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання,

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до положень статті 1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення господарським судом Харківської області рішення від 21.11.2012 року) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За викладених обставин, вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення господарським судом Харківської області рішення від 21.11.2012 року) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Проте, господарським судом Харківської області обставини непідвідомчості справи господарським судом України встановлена не була, що призвело до прийняття невірного рішення у справі.

Статтею 272 Господарського процесуального кодексу України визначено порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

Так, відповідно до 1, 3, 4 статті 272 Господарського процесуального кодексу України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Доводи непідвідомчості справи господарським судам не були озвучені в апеляційній скарзі відповідача, за наслідками розгляду якої Харківським апеляційним господарським судом 21.02.2013 року винесена відповідна постанова у даній справі, а заявник апеляційної скарги, що розглядається наразі - ТОВ "НВК "Харківтранс", не був присутній під час апеляційного розгляду попередньої апеляційної скарги у даній справі.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення господарського суду Харківської області від 21.11.2012 року підлягає скасуванню, як таке, що прийнято за умов порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення у справі.

Крім того, у зв'язку із обґрунтованістю доводів апеляційної скарги ТОВ "НВК "Харківтранс" щодо непідвідомчості справи господарським судам, з урахуванням вищенаведених положень статті 272 Господарського процесуального кодексу, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2013 року також підлягає скасуванню.

Провадження у справі підлягає закриттю відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, Господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

На виконання вимог частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів роз'яснює, що справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку із непідвідомчістю справи господарським судам, колегія суддів не розглядає доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу в частині, які стосуються розгляду справи по суті спору.

Щодо доводів відзиву позивача на апеляційну скаргу про те, що апеляційне провадження за скаргою ТОВ "НВК "Харківтранс" підлягає закриттю, оскільки рішення господарського суду Харківської області у даній справі не стосується прав та обов'язків заявника апеляційної скарги, що підтверджується ухвалою Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи відповідно до умов договору №04/01/2012 від 04.01.2012 року, укладеного між ФОП Загурським С.М. та ТОВ "НКВ "Харківтранс", є орендарем частини спірних приміщень - літ. "И", площею 109,6 кв.м. за адресою: с. Мала Данилівка, вул. Гагаріна, 24. Зазначений договір є чинним, заявник сплачує орендну плату, а приміщення декілька років поспіль використовуються заявником як місце зберігання сировини та готової продукції.

За викладених обставин, колегія суддів зазначає про наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. При цьому, судове рішення прямо впливає, як на фактичну (з урахуванням наявності вимог про знесення нежитлових приміщень), так і на юридичну можливість заявника - ТОВ "НКВ "Харківтранс", оренди спірних приміщень за договором, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності. Йдеться не про ймовірну гіпотетичну можливість користування правами орендаря приміщень у майбутньому, а про конкретні права ТОВ "НКВ "Харківтранс", відповідно до укладеного з відповідачем договору оренди, який діє з 2012 року по теперішній час, і орендар має право на захист своїх прав щодо орендованого майна.

За викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ТОВ "НКВ "Харківтранс" є особою, яка не брала участі у справі і господарський суд вирішив питання про її права, а тому така особа має право на звернення до суду із відповідною апеляційною скаргою, а доводи позивача щодо протилежного - відхиляються колегією суддів.

Щодо посилань відповідача на ухвалу Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у згаданій ухвалі Вищий господарський суд зазначив про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Харківтранс" не є суб'єктом оскарження у даній справі відповідно до статті 107 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 107 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній станом на день винесення ухвали судом) визначала коло осіб, які мають право на касаційне оскарження.

Таким чином, Вищий господарський суд України вирішував питання про наявність у ТОВ "НКВ "Харківтранс" право на подання касаційної скарги в порядку статті 107 Господарського процесуального кодексу України (у редакції на відповідну дату), а не питання наявності права на подання апеляційної скарги в порядку статті 272 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги про скасування рішення місцевого господарського суду з підстав того, що спір між тими ж сторонами та щодо того самого предмету спору та з тих самих підстав вже розглядався у порядку цивільного судочинства, колегія суддів зазначає, що у згаданому цивільному провадження Загурський С.М. брав участь як фізична особа, а не як суб'єкт підприємницької діяльності, а тому склад сторін різниться, а тому такі підстави скасування відхиляються колегією суддів.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2013 року та рішення господарського суду Харківської області від 21.11.2012 року у справі № 5023/4734/12 підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Відповідно до положень пунктів 4 та 7 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 231, 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2013 року у справі № 5023/4734/12.

Скасувати рішення господарського суду Харківської області від 21.11.2012 року у справі № 5023/4734/12.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02.03.2018 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Слободін М.М.