ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018

м. Дніпро

Справа № 904/10489/17

за позовом Фермерського господарство "НИВА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСТОК КОМПАНІ"

про стягнення 156 964,85 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 156 964,85 грн., з яких 131 720,08 грн. - основний борг, 20 816,77 грн. - індекс інфляції, 4 428,00 грн. - 3 % річних, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.17р. призначено справу №904/10489/17 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов'язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.18р. відкладено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників та повторно запропоновано сторонам надати відзив на позов та відповідь на відзив.

Про вирішення спору сторони повідомлялися належно, про повідомлення Позивача свідчить рекомендоване повідомлення, Відповідач повідомлявся судом на адресу, вказану в позові та ЄДР, хоча на адресу суду повернулося поштове відправлення №371 з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання".

Пунктами 110, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09р. № 270 передбачено, що у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Оскільки ухвали суду, про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи направлялися Відповідачеві на адресу, вказану в позові та ЄДР суд вважає, що Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом і, лише у силу нехтування своїми правами на одержання поштового відправлення (фактично відмовившись від одержання поштового відправлення), Відповідач не одержав ухвали суду, чим позбавив себе можливості захисту від вимог Позивача.

Всупереч вимог суду, викладених в ухвалах від 26.12.17 р. та від 31.01.18р. Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв'язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За даними Позивача, 12.08.16р. сторонами досягнуто усної домовленості про поставку 17 800 кг гороху загальною вартістю 131 720,08 грн. Позивач поставив Відповідачеві продукцію обумовлену сторонами, а Відповідач прийняв її, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 12.08.16р., актом прийому зернопродуктів від 13.08.16р., накладною 4/8 від 13.08.16р. Покупець повинен був оплатити поставлений товар до 13.08.16р. у сумі 131 720,08 грн. Однак, всупереч домовленості сторін, Відповідач не оплатив поставлений товар (рахунок Позивача №4/8 від 13.08.16р.), у зв’язку з чим у нього перед Позивачем виник борг у розмірі 131 720,08 грн.

До матеріалів справи Позивач додав копії товарно-транспортної накладної від 12.08.16р., акту прийому зернопродуктів від 13.08.16р., накладної 4/8 від 13.08.16р., рахунку Позивача №4/8 від 13.08.16р., податкової накладної від 13.08.16р, податкової декларації Позивача за серпень 2016р. та копію розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, у яких зобов’язання Відповідача внесено до податкового обліку з податку на додану вартість, що, на думку Позивача, підтверджує домовленість сторін про поставку і досягнення згоди щодо ціни Договору.

Позивач, посилаючись на ч.2 ст. 625 ЦК України, на борг Відповідача нарахував 3 % річних – 4 428,00 грн. за період прострочення з 13.08.16р. по 26.09.17р. та збитки від інфляції – 20 816,77 грн. за період з 13.08.16р. по 26.09.17р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 1 ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1 ст. 207 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, за яким в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав відзив на позов.

Перевіривши надані Позивачем докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Так, Позивач до матеріалів справи додав копії:

- товарно-транспортної накладної серії ПЗО № 199318 від 12.08.16р., у якій вантажовідправником зазначено ТОВ "АГРОСТОК КОМПАНІ", вантажоодержувачем – Врадієвський елеватор, пункт навантаження - ФК "НИВА", автомобільним перевізником ФК "НИВА", найменування вантажу – горох 2016, нетто 18 000. Ціни вантажу в товарно-транспортній накладній не зазначено;

- акту прийому зернопродуктів від 13.08.16р., у якому зазначено, що Врадієвський елеватор прийняв від ТОВ "АГРОСТОК КОМПАНІ" горох вагою: за документами 18 000, фактично - 17 800. Ціни зернопродуктів не зазначено;

- накладної 4/8 від 13.08.16р., постачальником у якій зазначено ФК "НИВА", одержувачем - ТОВ "АГРОСТОК КОМПАНІ", найменування товару – горох, кількість 17 800, ціна 6 166,67, сума з ПДВ 131 720,08 грн., однак, вказана накладна не підписана Відповідачем;

- рахунку Позивача №4/8 від 13.08.16р., у якому постачальником вказано - ФК "НИВА", платником - ТОВ "АГРОСТОК КОМПАНІ", найменування товару – горох, кількість 17 800, ціна 6 166,67, сума з ПДВ 131 720,08 грн., однак, доказів вручення цього рахунку Відповідачеві та погодження з ним, Позивачем не надано;

- податкової накладної від 13.08.16р., у якій покупцем зазначено ТОВ "АГРОСТОК КОМПАНІ", загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ - 131 720,08 грн.; податкової декларації Позивача за серпень 2016р. та розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, у яких зобов’язання Відповідача внесено до податкового обліку з податку на додану вартість, однак, з наданих податкових документів не вбачається, за яким саме правочином у Відповідача виникли зобов’язання перед Позивачем.

Тобто, з наданих Позивачем доказів не вбачається, що сторони у спірних правовідносинах досягли усіх істотних умов договору, щодо ціни товару та строків і порядку розрахунків за нього. Посилання Позивача на положення ст. 692 ЦК України у даному випадку безпідставні, оскільки зазначена норма передбачає обов’язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, однак у який строк після прийняття, нормою не визначено, а доказів пред’явлення вимоги Відповідачеві Позивач суду не надав. Також надані до матеріалів справи докази не є достатніми та такими, що беззаперечно свідчать про поставку безпосередньо спірного товару саме Позивачем, оскільки з товарно-транспортної накладної вбачається, що вантажовідправником є Відповідач, а Позивач є лише автомобільним перевізником та у нього пункт навантаження, але, що Позивач є власником та постачальником товару з товарно-транспортної накладної не вбачається. Наявність у Позивача відносин з елеватором надані документи не підтверджують. З податкових документів також не можна ідентифікувати певний правочин, на який посилається Позивач.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Господарські витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.03.18р.

Суддя           С.Г. Юзіков