ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018м. ДніпроСправа № 904/116/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Калиниченко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренко О.М.

за позовом ОСОБА_1, 49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", 49068, м. Дніпро, вул.Маяковського,31,

про стягнення заборгованості по заробітній платі, суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, індексацію, вихідної допомоги та моральної шкоди

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт серія НОМЕР_2 від 02.02.01р.

від відповідача: Коваль Г.М., дов.№45-53/юр від 26.12.17р., ПАТ "Дніпропетровський трубний завод"

СУТЬ СПОРУ:

11.01.18р. громадянин ОСОБА_1, м.Дніпро (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, індексацію, вихідної допомоги та моральної шкоди на загальну суму 116 400,21грн.

Ухвалою господарського суду від 11.01.18р. позовну заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 01.02.18р., зобов'язано відповідача надати відзив на позов, докази в обґрунтування заперечень, контррозрахунок стягуваної суми.

З 15.12.17р. набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України в редакції від 03.10.2017р.

Як зазначено у пункті 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, з 15.12.2017р. вказана справа має розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII).

У зв'язку зі складністю та категорією даної справи, подальший її розгляд відбуватиметься за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи стадію вирішення даного спору (до набрання новим ГПК України законної сили), яка відповідає стадії підготовчого провадження, а саме визначенню обставин справи, які підлягають встановленню, та зібранню відповідних доказів, суд 19.12.17р. розпочав слухання справи зі стадії підготовчого провадження.

Представник відповідача 01.02.18р. подав відзив на позов з довідкою № 49-р/53 від 30.01.2018р., у яких вимоги позивача визнав частково, а саме заборгованість по виплаті заробітної плати на суму 17 027, 00грн. та компенсацію за затримку розрахунку у розмірі 14 112, 90грн., в іншій частині позовні вимоги просить відмовити.

Ухвалою господарського суду від 01.02.2018р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.18р.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши у судовому засідання 27.02.18р. пояснення позивача та представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02.09.1996р. був прийнятий на роботу до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" на посаду обробник поверхневих дефектів металу цеху безшовних труб.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в всупереч вимогам КЗпП України, відповідач не виплачує позивачу заробітну плату, тощо.

11.01.18р. позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про стягнення:

- заборгованості по заробітній платі у сумі 17 027, 00грн.;

- середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день звернення до суду у розмірі 23 816, 57грн.;

- індексацію за період з квітня по вересень 2017р. у сумі 45 955, 39грн.;

- вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у розмірі 19 601, 25грн.;

- моральну шкоду у сумі 10 000, 00грн.

27.02.18р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшла уточнена позовна заява.

Відповідач позовні вимоги визнає частково, надав відзив на позовну заяву громадянина ОСОБА_1, м.Дніпро.

Вислухавши присутніх в судовому засіданні позивача та представника відповідача, господарський суд встановив наступне.

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 11.06.15р. порушено провадження у справі № 904/4592/15 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Як вбачається з довідки відповідача від 30.01.2018р. №49-р/53 загальна сума заборгованості відповідача перед ОСОБА_1 по заробітній платі становить 17 027, 00грн.

Відповідачем не надано доказів виплати позивачу заробітної плати у розмірі 17 027, 00грн., у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі, яка становить 17 027, 00грн. та є безспірною.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, господарський суд зазначає наступне.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму 23 816, 57грн., яка нарахована за три місяці та 21 день.

Так, статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчисленні середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплати за останній 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарі) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р.).

Приписами п. 20 постанови пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999р. встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підстава ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доводе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

В судовому засідання присутній представник відповідача визнає частково суму компенсації середнього заробітку за затримку розрахунків по заробітній платі відповідно до наданої довідки за період з 20.09.17р. по 07.01.18р. у розмірі 14 112, 90грн. (54 дні х 261, 35грн.). Також, наголошує, що розрахунок поданий позивачем до заяви не є вірним, оскільки позивачем враховано вихідні та святкові дні.

Враховуючи вищенаведене, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації заробітку за несвоєчасній розрахунок при звільненні задовольняються господарським судом у розмірі 14 112, 90грн.

Відповідач не визнає суму 45 955, 39грн., яка складається з індексації, оскільки індексація вже врахована в заробітній платі.

На підтвердження даної позиції відповідачем надано у судовому засіданні розрахункові листи позивача з квітня вересень 2017р., відповідно до яких:

- за квітень 2017р. та травень 2017р. індексація не нараховувалася;

- в червні 2017р. індексація склала суму 33 ,99грн.;

- в листопаді 2017р. індексація склала суму 62, 31грн.;

- в серпні 2017р. та вересні 2017р. індексація не нараховувалася у зв'язку з підвищенням тарифів та ставок.

Також, не визнає суму 19 601, 25грн., яка складається з вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, оскільки позивач був звільнений по п.1 ст.36 Кодексу законів про працю, а ця стаття не передбачає виплати вихідної допомоги.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Відповідач заперечує щодо визнання моральної шкоди.

За змістом ст.124 Конституції України позивач має право звернутися з такими вимогами до суду.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивачем не подано будь-яких доказів, що підтверджують понесення моральної шкоди, суд вважає за необхідне у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

Заслухавши присутніх в судовому засіданні позивача та представника відповідача, суд прийшов до наступних висновків:

- стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 17 027, 00грн.;

- стягнути з відповідача компенсації середнього заробітку за затримку розрахунків по заробітній платі у сумі 14 112, 90грн.;

- відмовити у стягненні вихідної допомоги у розмірі 19 601, 25грн.;

- відмовити у стягненні індексації у сумі 45 955, 39грн., оскільки, як з'ясовано у судовому засіданні індексація була включена до заробітної плати;

- відхилити вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000, 00грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 762,00 грн. слід віднести на відповідача, стягнувши його в доход державного бюджету України.

Враховуючи вищеозначене, керуючись ст.ст. 94, 97, 115 КЗпП, ст.ст. 20, 129, 194, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд 31, ) на користь ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість із заробітної плати у розмірі 17 027 (сімнадцять тисяч двадцять сім) грн. 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 20.09.17р. по 07.01.18р. у розмірі 14 112 (чотирнадцять тисяч сто дванадцять) грн. 90 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд 31, ) на користь державного бюджету (одержувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , рахунок отримувача 0001, банк одержувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.02.2018р.

Суддя Л.М. Калиниченко