ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Черкаси справа № 925/1692/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська ЗТК" (м. Одеса) до Приватного підприємства "Золотоніська птахофабрика" (с. Ковтуни, Золотоніський район, Черкаська область)

про стягнення 235 462,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 235 462,42 грн., з них: 142 175,25 грн. основного боргу, 57 775,34 грн. пені, 6 277,00 грн. 3 % річних, 29 234,83 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки товару № 03/06/2016-Р від 03.06.2016, укладеного між сторонами.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву від 19.02.2018 про зменшення суми позовних вимог в частині стягнення пені, якою позивач просить стягнути пеню у загальному розмірі лише 18 288,57 грн. з обмеженням її нарахування шестимісячним терміном в порядку ч. 6 ст. 232 ГК України.

Ухвалою від 25.01.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

На підставі п. 2. ч. 2 ст. 46 ГПК України суд відмовив у прийнятті заяви позивача про зменшення суми позовних вимог, бо така заява позивачем подана після закінчення підготовчого засідання, на стадії розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не направив свого представника у жодне судове засідання, заперечень проти позову суду не надіслав. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, ухвали суду від 02.01.2018, від 25.01.2018 та від 07.02.2018 надіслані відповідачу за адресами, вказаними в позовній заяві та у ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ст. 42 ГПК України брати участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком учасника справи.

В справі оголошувалася перерва з 07.02.2018 до 19.02.2018.

У відповідності до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає лише до часткового задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається наступне:

03.06.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "Одеська ЗТК" (далі - Постачальник, позивач по справі), в особі директора ОСОБА_2, що діє на підставі Статуту та приватним підприємством "Золотоніська птахофабрика" (далі - Покупець, відповідач по справі), в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту було укладено договір № 03/06/2016-Р (далі - Договір, а.с. 9-11), у відповідності до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Покупцю визначений цим Договором товар, а Покупець зобов'язується прийняти названий товар та оплатити його ( п. 1.1. Договору).

До Договору були укладені Специфікація № 1 від 03.06.2016 (а.с. 12), Специфікація № 2 від 10.06.2016 (а.с. 13) та Специфікація № 3 від 18.06.2016 (а.с. 14).

Під товаром, що є предметом поставки за цим Договором, розуміється: зародок кукурудзи. Номенклатура, асортимент, обсяг (кількість), ціна товару по кожній автомобільній партії, що поставляється в межах цього договору визначаються у специфікаціях до цього договору, які є невід'ємною частиною даного договору. Загальна вартість товару. що поставляється (сума договору), дорівнює загальній сумі вартості товару за всіма специфікаціями оформленими на виконання даного договору (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін та діє 31.12.2016 року, але в будь-якому разі до повного його виконання.

Зазначені договірні відносини по своїй суті мають ознаки договору поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 Цивільного кодексу України). До відносин поставки застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

Загальні умови виконання господарських зобовязань визначені ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 599, 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 2.2. Договору, поставка за цим договором здійснюється автомобільними партіями транспортом постачальника, тому кількість товару (а відповідно і сума договору) за даним договором може корегуватися відповідно до повністю завантаженого автомобільного транспорту. В такому разі недотримання постачальником вимог щодо кількості поставленого товару є належним виконанням.

Відповідно до п. 2.3. Договору строком поставки за цим договором є строк дії договору, кожна автомобільна партія прийнята покупцем є поставленою в строк. Сторони засобами електронної пошти (чи за допомогою факсимільного зв'язку) погоджують замовлення кожної окремої партії товару підписуючи специфікацію.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки (оплата товару) за кожну автомобільну партію поставленого товару здійснюється Покупцем в безготівковій формі наступним чином: оплата на поточний рахунок в строки вказані в специфікації.

Відповідно до п. 5.1. Договору поставка здійснюється на умовах:

- DAP - Україна, Черкаська область, Золотоніський район, с. Подільське.

Відповідно до п. 5.2. Договору товар вважається поставленим в момент підпису про отримання уповноваженої особи (вагаря, завскладом тощо) Покупця на товарно-транспортній накладній по якій доставлявся товар, або підпису представника Покупця в графі "Отримав" видаткової накладної (датою отримання є подія, яка настане раніше).

Перехід права власності на товар, що є предметом поставки за цим Договором відбувається після повної оплати товару.

Відповідно до п. 5.3. Договору всі витрати пов'язані з відвантаженням, доставкою до пункту поставки товару несе Постачальник.

За твердженням представника позивача, на виконання умов Договору відповідачу в період з 03.06.2016 по 18.06.2016 було поставлено товар на загальну суму 177 999,96 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- № РН-0000054 від 03.06.2016 на суму 57 999,96 грн. (а.с. 18);

- № РН-0000060 від 10.06.2016 на суму 60 000,00 грн. (а.с. 19);

- № РН-0000067 від 18.06.2016 на суму 60 000,00 грн. (а.с. 20),

які підписані представниками сторін, що підтверджує відповідно до п. 5.2. Договору факт поставки та прийняття товару Покупцем.

Товар доставлено позивачем відповідачу на підставі товарно-транспортних накладних від 03,10,18 червня 2016 (а.с. 15-17).

Заперечень проти неотримання товару чи доказів його неналежної якості відповідач суду не надав. За загальним правилом, право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі або передачі товаро-супровідних документів на нього.

За доводами представника позивача, інших відносин, ніж оформлені договором поставки № 07/12-01 від 07.12.2015 між сторонами немає, а тому всі накладні стосуються виконання саме цього договору.

В трьох Специфікаціях (а.с. 12-14) сторони погодили порядок розрахунків за товар, згідно якого Покупець перераховує на поточний рахунок Постачальника вартість поставленого товару протягом 3-х банківських днів з моменту поставки товару (дата відмітки на ТТН Постачальника).

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк проведення повного розрахунку за весь отриманий товар на час прийняття рішення по справі для відповідача вже є таким, що настав.

З доводів представника позивача вбачається, що за період з 17.06.2016 по 12.10.2016 відповідачем було сплачено за поставлений товар 40 000,00 грн. за наступними платіжними дорученнями:

- № 3188 від 17.06.2016 на суму 25 000,00 грн.;

- № 3823 від 23.09.2016 на суму 5 000,00 грн.;

- № 3947 від 12.10.2016 на суму 10 000,00 грн.,

що підтверджується також і банківськими виписками по рахунку.

З урахуванням триденного терміну розрахунків по кожній накладній, часткова оплата видаткових накладних відповідачем була здійснена з порушенням умов (строків) оплати, визначених Договором та Специфікаціями.

Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України визначено наступну черговість погашення вимог кредитора - у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до п. 7.3. Договору за прострочення оплати (невчасну оплату, несплату) Покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Така умова договору відповідає ст. 549 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви, відповідачу була нарахована пеня за прострочення розрахунків по кожній накладній:

- по видатковій накладній № РН-0000054 від 03.06.2016 за період з 09.06.2016 по 26.12.2017 - 10 981,08 грн.;

- по видатковій накладній № РН-0000060 від 10.06.2016 за період з 16.06.2016 по 26.12.2017 - 25 513,16 грн.;

- по видатковій накладній № РН-0000067 від 18.06.2016 за період з 23.06.2016 по 26.12.2017 - 25 100,04 грн.,

на загальну суму 61 594,28 грн. (а.с. 39-41).

Також на підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунками позивача, загальний розмір інфляційних на суму боргу по всіх видаткових накладних становить 29 234,83 грн., а 3 % річних - 6 633,35 грн. (а.с.42-43).

Користуючись своїм правом, визначеним ст. 534 ЦК, позивач зарахував частину зі сплачених відповідачем коштів 40 000,00 грн. в першу чергу на погашення нарахованих на час отримання цих коштів пені та 3% річних, а решту - на погашення основного боргу, що відображено у таблиці на а.с. 38.

Суд погоджується, що з тим, що з урахуванням першочергового спрямування позивачем отриманих від відповідача коштів на сплату 3% річних та пені, залишок основної суми боргу для відповідача становить 142 175,25 грн. (177 999,96 - (40 000 - 3818,94 пені за період з 09.06.2016 по 11.10.2016 (а.с. 39) -356,35 як 3% рінчих за період з 09.06.2016 по 11.10.2016 (а.с. 42)

Нарахування пені позивач провів за період з 09.06.2016 по 26.12.2017 (а.с. 39-41) по кожній накладній на загальну суму 61 594,28 грн.

Але з урахуванням сплачених відповідачем коштів, які були першочергово позивачем були зараховані у погашення пені, нарахованої в період з 09.06.2016 по 11.10.2016 по накладній від 03.06.2016 (а.с. 39), позивач просить стягнути з відповідача несплачену пеню лише в сумі 57 775,34 грн.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування пені повинно бути припинено через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором між сторонами.

Умови договору поставки між сторонами від 03.06.2016 не містять умови про право позивача нараховувати пеню у строк більше шести місяців з моменту виникнення прострочення зобов'язання.

Отже, за належним розрахунком, до стягнення належить лише 18 288,57 грн. пені за період з 09.06.2016 по 08.12.2016 по кожній накладній. Цьому відповідає розрахунок позивача, поданий для заяви про зменшення позовних вимог.

В решті вимог про стягнення пені слід відмовити.

Перевіривши порядок нарахування позивачем інфляційних та 3 % річних за калькулятором програми "Ліга-Закон", суд встановив правильність їх нарахування в обраний позивачем період.

Доказів проведення розрахунку за залишком основного боргу, пенею, інфляційними втратами та 3% річних відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 142 175,25 грн. основного боргу за товар, 29 234,83 грн. інфляційних втрат, 3% річних в сумі 6 277,00 грн. та пені в розмірі 18 288,57грн. на підставі умов договору поставки товару № 03/06/2016-Р від 03.06.2016. В решті вимог в частині пені у позові слід відмовити через помилкові розрахунки.

Також позивач подав до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги з проханням стягнути з відповідача витрати позивача на правничу (правову) допомогу у сумі 15 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами і покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у випадку часткового задоволення позову.

Однак у відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК якщо спір виник з вини відповідача, судові витрати (судовий збір та інші судові витрати, пов"язані із розглядом справи) можуть покладатися на відповідача повністю.

Згідно цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Послуги з надання правничої допомоги надані адвокатом ОСОБА_4, який за договором про надання правничої (правової допомоги) № 18 від 18.12.2017 надавав позивачу консультації загальні, консультації перед судовим засіданням, займався збиранням доказів, готував позовну заяву, подав до суду документи, здійснював представництво в суді, зокрема в засіданні 07.02.2018 (а.с. 53).

Якщо розмір витрат на правничу допомогу є неспіврозмірним, зокрема, із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, суд за клопотанням іншої сторони може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Однак обов'язок доведення неспіврозмірності цих витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення (ч. 4-6 ст. 126 ГПК України).

Судом було оголошено перерву в засіданні 07.02.2018 із зобов"язанням позивача направити відповідачу детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом та здійснених ним витрат від 07.02.2018 для ознайомлення і складення заперечень.

Відповідач ніяких заперечень з приводу неспіврозмірності витрат позивача на правничу допомогу чи клопотання про їх зменшення суду не подав. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається за умовами договору про надання правничої допомоги та вартості цих робіт, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

За умовами додаткової угоди № 1 від 18.12.2017 до договору про надання правничої (правової ) допомоги № 18 від 18.12.2017 загальна вартість послуг адвоката становить 15000,00 грн. і ці кошти згідно п. 3 позивач повинен сплати адвокату протягом 3х робочих днів після прийняття судового рішення у справі про стягнення коштів за договором між сторонами поставки товару № 03/06/2016-Р від 03.06.2016 (а.с. 55).

Оскільки відповідачем не доведено неспіврозмірності витрат на надання правничої (правової ) допомоги адвоката в сумі 15000,00 грн. і спір виник через неправильні дії відповідача, то ці кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача повністю.

Згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача повністю і з нього на користь позивача слід стягнути 3531,95 грн. на відшкодування сплаченого судового збору за подання позову.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Золотоніська птахофабрика" (ідентифікаційний код 32908049, с. Ковтуни, Золотоніський район, Черкаська область) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська ЗТК" (ідентифікаційний код 39390495, м. Одеса, Польський узвіз, 6 оф. 5) - 142 175,25 грн. залишку основного боргу, 18 288,57 грн. пені, 6277,00 грн. як 3% річних, 29 234,83 грн. інфляційних на підставі договору поставки товару № 03/06/2016-Р від 03.06.2016 року, 3531,95 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 15000,00 грн. витрат на правничу (правову допомогу).

3. В решті вимог про стягнення пені у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2018 року.

Суддя Н.М. Спаських