КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. Справа№ 911/2560/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Іванов О.О.

за участю представників

позивача: Ковалєвська К.М.;

відповідача: Паламарчук І.І.;

третьої особи-1: не з'явився;

третьої особи-2: не з'явився;

третьої особи-3: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

на рішення Господарського суду Київської області

від 09.10.2017

у справі №911/2560/17 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Омокс"

до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-

Святошинського району Київської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргаз"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Омокс Інвест Буд"

3) Товариство з обмеженою відповідальністю "МТМ-К"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Омокс" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - відповідач) про визнання обов'язку по сплаті пайового внеску за договором №5 від 03.04.2008 виконаним у розмірі 63 521 139,54 грн. та зобов'язання надати довідку про повну сплату пайового внеску за названим договором у розмірі 63 521 139,54 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за договором №5 від 03.04.2008 в частині видачі позивачу довідки про повну сплату пайового внеску.

Відповідач явку свого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позов не надав, у зв'язку з чим справа розглядалася місцевим господарським судом за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.08.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 2-3) до участі у справі як третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Укргаз" (далі - третя особа-1), Товариство з обмеженою відповідальністю "Омокс Інвест Буд" (далі - третя особа-2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "МТМ-К" (далі - третя особа-3).

Треті особи підтримали позовні вимоги з викладених у позові підстав.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі №911/2560/17 позов було задоволено повністю, а саме:

- вирішено вважати обов'язок позивача по сплаті пайового внеску за договором №5 від 03.04.2008 про участь у створенні інженерно-транспортної інфраструктури будівництва та вирішення соціальних питань в селі Чайка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області виконаним у розмірі 63 521 139,54 грн.;

- зобов'язано відповідача надати позивачу довідку про повну сплату пайового внеску по договору №5 від 03.04.2008, укладеного між позивачем та відповідачем, у розмірі 63 521 139,54 грн.;

- присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 3 200,00 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що виконання позивачем в повному обсязі обов'язку з пайової участі за укладеним між сторонами договором №5 від 03.04.2008 відповідачем не заперечується та підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі основних засобів, частин пайового внеску та відповідними рішеннями відповідача. Тобто, договір №5 від 03.04.2008 в частині перерахування позивачем та прийняття відповідачем погодженого сторонами розміру пайового внеску виконаний сторонами у повному обсязі, у зв'язку з чим у позивача не залишилось невиконаних зобов'язань в цій частині, натомість відповідач не виконав свого договірного обов'язку по наданню позивачу відповідної довідки.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі №911/2560/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного по суті заявлених вимог рішення. Зокрема, відповідач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- відповідач не подав відзиву, оскільки юрист, який займався даною справою звільнився, а інших юристів у відповідача не було, у зв'язку з чим відповідач уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом. Однак, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для надання можливості відповідачу подати відзив на позов було залишено судом без задоволення;

- в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідачем було прийнято електромережі з обладнанням залишковою вартістю 15 160 361,93 грн.;

- у вимогах позивача відсутні правові підстави для задоволення позову;

- Цивільним кодексом України та іншими законами не передбачено такого способу захисту, як зобов'язання органів місцевого самоврядування видавати довідки про повну сплату пайового внеску, що свідчить про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 07.12.2017 апеляційну скаргу відповідача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.02.2018.

08.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшли:

- клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання, призначене на 08.02.2018;

- відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просив суд відмовити у задоволенні скарги, зазначаючи про її необґрунтованість та непідтвердженість доводів скарги належними доказами.

В судове засідання 08.02.2018 з'явився лише представник позивача. Решта учасників провадження не з'явилися. Треті особи про причини нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 розгляд справи було відкладено на 22.02.2018.

21.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшли:

- клопотання позивача про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копії експертної оцінки за результатами розгляду матеріалів щодо проекту «Будівництво комплексної забудови с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області №00-2605-17/ЕО/КД, затвердженої директором Державного підприємства «Укрдержбудекспертиза». Вказане клопотання обґрунтоване тим, що вищезгадана експертна оцінка була отримана вже після ухвалення оскаржуваного відповідачем судового рішення у даній справі. Надана експертна оцінка додатково підтверджує позицію позивача у даній справі;

- клопотання відповідача про призначення оціночно-будівельної експертизи у справі з метою встановлення дійсної вартості внесеного позивачем пайового внеску. Дані обставини, на думку відповідача, неможливо встановити без спеціальних знань, тобто без проведення відповідного експертного дослідження.

Колегією суддів було задоволено клопотання позивача та залучено до матеріалів справи надану копію експертної оцінки за результатами розгляду матеріалів щодо проекту «Будівництво комплексної забудови с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області №00-2605-17/ЕО/КД, затвердженої директором Державного підприємства «Укрдержбудекспертиза».

Суд апеляційної інстанції вирішив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи, оскільки в матеріалах справи наявні документи безпосередньо відповідача (рішення та Акти приймання), в яких відповідачем чітко вказано вартість майна, яке ним приймається від позивача як пайова участь за договором №5 від 03.04.2008. При цьому жодних суперечностей між сторонами з часу складання вказаних документів (2008-2015) і до винесення оскаржуваного судового рішення у даній справі (09.10.2017) щодо вартості переданого позивачем майна на виконання своїх договірних зобов'язань не виникало.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Натомість відповідач в своєму клопотанні не навів обставин, за наявності яких у суду виникла б необхідність у призначенні судової експертизи у даній справі.

В судовому засіданні 22.02.2018 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі №911/2560/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 22.02.2018 представник позивача заперечував проти апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін як таке, що було ухвалено з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представники третіх осіб у судове засідання 22.02.2018 не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб у судові засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін та третіх осіб про місце, дату і час судового розгляду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутності представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 22.02.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

27.12.2005 між відповідачем, як стороною-1, та третьою особою-1, як стороною-2, було укладено договір №4 про участь у створенні інженерно-транспортної інфраструктури будівництва та вирішенні соціальних питань в селі Чайка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - Договір №4) (том справи - 1, аркуші справи - 23-27).

За умовами Договору №4 (п.1.1) предметом останнього є пайова участь сторони-2 в створенні інженерно-транспортної інфраструктури, вирішенні соціальних питань с. Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - внесок сторони-2) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, у зв'язку з будівництвом житлового комплексу з дитячим дошкільним закладом та приміщеннями торгово-побутового та спортивного призначення на земельній ділянці площею 13,0 га, розташованій за адресою: село Чайки Києво-Святошинського району Київської області, наданої на умовах оренди.

Сторона-2 як внесок безоплатно передає стороні-1 для вирішення соціальних питань та вдосконалення інженерно-транспортної інфраструктури 5% від загальної площі житлових приміщень або грошові кошти у розмірі вартості будівництва цієї частки. Сторона-2 в рахунок свого внеску: будує, обладнує та передає галузевій або самостійно створеній експлуатуючій організації, а при узгодженні стороні-1: соціально-побутові приміщення (дитячі дошкільні заклади, аптека, тощо) та заклади, приміщення для обслуговування інженерних мереж, в тому числі каналізації, водопостачання, газопостачання, теплопостачання, енергопостачання в терміни та обсяги, погоджені стороною-1; будує або оновлює покриття між будинкових доріг на об'єкті та дорогу, по дну яру від вул. Лобановського до проектованої середньої школи на 1 500 учнів (стаття 3 Договору №4).

В п.8.3 Договору №4 передбачено, що останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами і припиняє дію після повного виконання ними своїх зобов'язань за договором.

03.03.2008 між третьою особою-1, як довірителем, та позивачем, як повіреним, було укладено договір доручення на управління проектом №6/03 (далі - Договір доручення) (том справи - 1, аркуші справи - 28-31).

В п.п.1.1, 1.2 Договору доручення наведено перелік юридичних дій, які в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов'язується вчинити за винагороду (плату) від імені і за рахунок довірителя, зокрема, здійснити організацію будівництва об'єкта та побудувати його (забезпечити виконання всіх будівельних робіт) у повному обсязі згідно з проектною документацією та його подальшу здачу в експлуатацію. Об'єктом будівництва вважається будівництво житлового комплексу з об'єктами соцкультпобуту, що розташовано за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лобановського, 1.

Позивач, як забудовник, на підставі відповідної дозвільної документації та нового проекту "Житловий комплекс "Чайка-2" на території, прилеглій до Комарницького яру та вул. Дачної в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, розпочав забудову земельної ділянки загальною площею 40,8 га, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 13,0 га, передана позивачу в управління за Договором доручення.

03.04.2008 між відповідачем, як стороною-1, та позивачем, як стороною-2, було укладено договір про участь у створенні інженерно-транспортної інфраструктури, будівництва та вирішенні соціальних питань в селі Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №5 (далі - Договір №5) (том справи - 1, аркуші справи - 32-35).

За умовами Договору №5 (п.п.1.1-1.3) пайова участь сторони-2 в створенні інженерно-транспортної інфраструктури, вирішенні соціальних питань с. Чайка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - внесок сторони-2) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, у зв'язку з будівництвом багатоповерхового житлового комплексу "Чайка" - 12,96 га - замовник ТОВ "УКРГАЗ", тан-хауз містечка - 2,7 га - замовник ТОВ "Житлоіндбуд", житлової забудови (колишня пасіка) - 3,0563 га - замовник СВАТ "Київська овочева фабрика", житлової забудови - 4,0 га - замовник ТОВ "Омокс Інвест Буд", інженерних споруд, об'єктів інфраструктури - 1,75 га - замовник "Житлоіндбудсервіс", тан-хауз містечка - 11,0 га - замовник СК "Борщагівській", ТОВ "МТМ-К", інженерних споруд, об'єктів інфраструктури - 7,5 га - замовник ТОВ "ОМОКС" (надалі - Об'єкти) на земельних ділянках загальною площею 40,8 га, розташованих на території с.Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, наданих "Довірителям" на умовах оренди та приватної власності. Базовими техніко-економічними показниками об'єктів є: земельні ділянки площею 40,8 га; загальна житлова площа об'єктів (орієнтовано) 335000,0 кв. м. Об'єкти будівництва на території, яка знаходиться під юрисдикцією Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, по яким керуючим проектами з деякими повноваженнями замовника будівництва є ТОВ "ОМОКС" включають: багатоповерховий житловий комплекс "Чайка" - 12,96 га - замовник ТОВ "УКРГАЗ"; тан-хауз містечко - 2,7 га - замовник ТОВ "Житлоіндбуд"; житлова забудова (колишня пасіка) - 3,0563 га - замовник ВАТ "Київська овочева фабрика"; житлова забудова - 4,0 га - замовник ТОВ "Омокс Інвест Буд"; інженерні споруди, об'єкти інфраструктури - 1,75 га-замовник Житлоіндбудсервіс"; тан-хауз містечко - 11,0 га - замовник СК "Борщагівській", ТОВ "МТМ-К"; інженерні споруди, об'єкти інфраструктури - 7,5 га - замовник ТОВ "ОМОКС". Характеристики об'єктів підтверджуються проектно-кошторисними документаціями, затвердженими у встановленому законодавством порядку.

Пайова участь (внесок) сплачується стороною-2 на користь сторони-1 у грошовій формі або шляхом створення необхідної інфраструктури власними силами сторони-2 та/або замовників об'єкту будівництва (довірителів) та подальшої передачі такої інфраструктури у комунальну власність сторони-1. Розмір пайової участі (внеску) сторони-2 становить сума грошових коштів та/або майно, вартість яких еквівалентна вартості 5% загальної площі житлових приміщень, розрахованої відповідно до державних будівельних норм (далі - ДБН) (наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №199 від 13.06.2006). Загальна вартість будівництва згідно ДБН складає 1 063 725 000,00 грн. Соціальний внесок з усіх забудов 5% складає 53 186 250,00 грн. (п.п.3.1, 3.3, 3.4 Договору №5).

Порядок та строки передачі внеску визначені в розділі 4 Договору №5, згідно з п.п.4.3, 4.6, 4.8, 4.10 якого сторона-2 має право сплачувати пайовий внесок у формі створення відповідної інфраструктури (з подальшою передачею права власності на таку інфраструктуру у комунальну власність (стороні-1) єдиним внеском (комплексно) або передавати об'єкти такої інфраструктури стороні-1 частками, при цьому розмір відповідних часток та строки передачі визначаються стороною-2 самостійно, без будь-якого погодження сторони-1, з урахуванням черговості введення об'єктів інфраструктури в експлуатацію. Сплата внеску у формі створення відповідної інфраструктури здійснюється шляхом передачі відповідного майна та або об'єкту інфраструктури стороні-1 за Актом приймання-передачі, після введення таких об'єктів інфраструктури в експлуатацію. Внесок у формі створення відповідної інфраструктури вважається сплаченим з моменту підписання Акту приймання-передачі. За результатами сплати пайового внеску у повному обсязі сторона-1 зобов'язана надати стороні-2 протягом 5-ти робочих днів довідку про повну сплату пайового внеску.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що на виконання умов Договору №5 він сплатив на користь відповідача пайовий внесок у формі створення відповідної інфраструктури та передав у комунальну власність відповідача частками право власності на наступну інфраструктуру.

27.11.2008 відповідачем було прийнято рішення №19 «Про прийняття у комунальну власність об'єктів інженерної інфраструктури та передачу їх у власність та користування експлуатуючим організаціям» (том справи - 1, аркуші справи - 36-37), яким вирішено прийняти у комунальну власність громади від позивача в рахунок сплати пайового внеску за Договором №5 електромережі з обладнанням згідно з Переліком, що є невід'ємною частиною даного рішення.

На виконання вказаного рішення 24.12.2008 між відповідачем, третьою особою-1 та позивачем було складено і підписано Акт приймання-передачі частини пайового внеску за Договором №5 (том справи - 1, аркуш справи - 38). Окрім того, в матеріалах справи наявні підписані відповідачем та третьою особою-1 акти приймання-передачі основних засобів від 12.08.2013 (том справи - 1, аркуші справи - 39-71), згідно з якими відповідач фактично прийняв від третьої особи-1 зазначені у Переліку та Акті приймання-передачі від 24.12.2008 електромережі з обладнанням залишковою вартістю 15 160 361,93 грн., а саме: будівля, стіни цегляні, фундамент, покрівля вартістю 337 750,00 грн., КЛ-10 кВ АПвЗгаПУ 3(1*120) 434,0 м вартістю 368 552,80 грн. обладнання комірки №11 вартістю 193 000,00 грн., силовий трансформатор ТМ-1000 кВА-10/0,4, зав. №031131 вартістю 72 375,00 грн., силовий трансформатор ТМ-1000 кВА-10/0,4, зав. №031121 вартістю 72 375,00 грн., силовий трансформатор ТМ-1000 кВА-10/0,4, зав. №031122 вартістю 72 375,00 грн., силовий трансформатор ТМ-1000 кВА-10/0,4, зав. №031129 вартістю 72 375,00 грн., комірка КСО-393 - 6 шт. вартістю 297 015,42 грн., КЛ-10 кВ АПвЗгаПУ 3(1*120/50) 484,4 м вартістю 411 352,48 грн., КЛ-10 кВ АПвЗгаПУ 3(1*500/50) 6815,9 м вартістю 9 208 280,90 грн., будівля, стіни цегляні, фундамент, покрівля вартістю 772 000,00 грн., КЛ-10 кВ АПвЗгаПУ 3(1*120) 430,0 м вартістю 365 156,00 грн., КЛ-10 кВ АСБ 3*120 1022,2 м вартістю 864 137,63 грн., комірки №5,6,13,15,18 типу КРУ/ТЕЬ-10 - 5 шт. вартістю 272 796,05 грн., комірка КСО-393 - 6 шт. вартістю 474 071,69 грн., КЛ-10 кВ АПвЗгаПУ 3(1*120/50) 499,3 м вартістю 424 005,56 грн. та КЛ-10 кВ АСБ 3*120 1039,5 м вартістю 882 743,40 грн.

16.10.2012 відповідачем було прийнято рішення №44 «Про зарахування ТОВ «ОМОКС» вартості ремонтних робіт будівлі П.Борщагівської ЗОШ ІІІ ступенів в рахунок сплати пайового внеску» (том справи - 1, аркуш справи - 72), яким вирішено прийняти у комунальну власність громади від позивача в рахунок сплати пайового внеску за Договором №5 вартість ремонтних робіт будівлі Петропавлівсько-Борщагівської ЗОШ І-ІІІ ступенів на загальну суму 572 003,20 грн.

На виконання названого рішення 17.10.2012 між позивачем та відповідачем було складено і підписано Акт про зарахування суми (розміру) пайової участі за Договором №5 (том справи - 1, аркуш справи - 73), згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв в рахунок сплати позивачем частини пайового внеску за договором ремонтні роботи загальною вартістю 572 003,20 грн.

16.10.2012 відповідач прийняв рішення №46 «Про передачу ТОВ «Укргаз» на користь територіальної громади в особі Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради майнових прав на квартиру №25 будинку №9 по вул. Лобановського в селі Чайки в рахунок сплати пайового внеску» (том справи - 1, аркуш справи - 74), яким вирішено прийняти у комунальну власність громади від позивача в рахунок сплати пайового внеску за Договором №4 майнові права на квартиру №25 в буд. 9 по вул. Лобановського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області на загальну суму 407 740,00 грн.

На виконання вказаного рішення 19.04.2013 між третьою особою-1 та відповідачем було складено і підписано Акт про зарахування суми (розміру) пайової участі за Договором №4 (том справи - 1, аркуш справи - 75), за яким фактично передані майнові права на квартиру №25 в буд. 9 по вул. Лобановського в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області загальною проектною площею 44,08 кв. м.

17.10.2013 відповідачем було прийнято рішення №7 «Про внесення змін до рішення №87 від 27.06.2013 «Про передачу майнових прав на користь територіальної громади в особі Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради на нежиле приміщення в селі Чайки по вулиці Лобановського Валерія, 5» (том справи - 1, аркуші справи - 76-77), яким вирішено внести зміни до рішення №78 від 27.06.2013 (том справи - 1, аркуш справи - 78) та прийняла у комунальну власність громади від позивача в рахунок сплати пайового внеску за Договором №5 громадський будинок - дитячий дошкільний навчальний заклад з устаткуванням і обладнанням загальною площею 1113,8 кв. м., що знаходиться по вулиці Лобановського Валерія, будинок 5 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області балансовою вартістю 18 085 761,97 грн.

На виконання вказаного рішення 17.10.2013 між позивачем та відповідачем було складено і підписано Акт приймання-передачі об'єкту соціальної інфраструктури та зарахування суми (розміру) пайової участі за Договором №5 (том справи - 1, аркуші справи - 79-80), за яким фактично переданий дитячий дошкільний навчальний заклад балансовою вартістю 18 085 761,97 грн.

Києво-Святошинською об'єднаною державною фінансовою інспекцією в ході планової ревізії виконання бюджету та фінансово-господарської діяльності відповідача було проведено зустрічну звірку у позивача щодо документального підтвердження виду, обсягу, якості операцій та розрахунків, проведених з відповідачем за період 01.03.2010-01.11.2013, про що складено довідку №22-31/168 від 11.11.2013 (том справи - 1, аркуші справи - 81-91), в якій підтверджено факт зарахування частин пайового внеску, а саме:

- ремонтні роботи загальною вартістю 572 003,20 грн.;

- дитячий дошкільний навчальний заклад балансовою вартістю 18 085 761,97 грн.;

- електромережі з обладнанням первісною вартістю 18 259 711,60 грн., які 12.08.2013 передані третьою особою-1 залишковою вартістю 15 160 361,93 грн.

30.04.2015 відповідачем було прийнято рішення №76 «Про прийняття до комунанальної власності відділення загальноосвітньої школи І-го ступеня в якості пайового внеску ТОВ «Омокс» на баланс П.Борщагівської сільської ради та створення комісії з питань прийняття школи до комунальної власності» (том справи - 1, аркуш справи - 92), яким вирішено прийняти у комунальну власність громади від позивача в рахунок сплати пайового внеску за Договором №5 відділення загальноосвітньої школи 1-го ступеня з поглибленим вивченням предметів художньо-естетичного виховання, груп подовженого дня та проведення факультативів, що знаходиться по вулиці Лобановського Валерія, будинок 21, корпус 3 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області.

На виконання вказаного рішення 18.08.2015 між сторонами було складено і підписано Акт приймання-передачі об'єкту соціальної інфраструктури та зарахування суми (розміру) пайової участі за Договором №5 (том справи - 1, аркуш справи - 93), за яким позивач передав, а відповідач прийняв відділення загальноосвітньої школи 1-го ступеня балансовою вартістю 29 171 374,00 грн.

24.09.2015 відповідачем було прийнято рішення №110 «Про прийняття до комунальної власності товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у відділенні загальноосвітньої школи І-го ступеня для поглибленого вивчення предметів, художньо-естетичного виховання, груп подовженого дня та проведення факультативів, що знаходиться по вулиці Лобановського Валерія, будинок 21 корпус 3 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, в якості пайового внеску ТОВ «ОМОКС» (том справи - 1, аркуші справи - 94), яким вирішено прийняти у комунальну власність громади від позивача в рахунок сплати пайового внеску за Договором №5 товарно-матеріальні цінності (комп'ютери, оргтехніка та столові прилади), які знаходяться у відділенні загальноосвітньої школи 1-го ступеня, що знаходиться по вулиці Лобановського Валерія, будинок 21 корпус 3 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області на загальну суму 123 898,44 грн.

На виконання названого рішення 01.10.2015 між сторонами було складено і підписано Акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у відділенні загальноосвітньої школи І-го ступеня для поглибленого вивчення предметів, художньо-естетичного виховання, груп подовженого дня та проведення факультативів, що знаходиться по вулиці Лобановського Валерія, будинок 21 корпус 3 в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області та зарахування суми (розміру) пайової участі за Договором №5 (том справи - 1, аркуші справи - 95-97), згідно з яким позивачем передано, а відповідачем прийнято товарно-матеріальні цінності (комп'ютери, оргтехніка та столові прилади), які знаходяться у відділенні загальноосвітньої школи 1-го ступеня, що знаходиться до вулиці Лобановського Валерія, будинок 21 корпус 3 в с. Чайки Києво-Святошинського району, Київської області в розмірі 123 898,44 грн.

За твердженням позивача, загальна сума пайового внеску була сплачена ним на користь відповідача у формі створення відповідної інженерно-транспортної інфраструктури у загальному розмірі 63 521 139,54 грн., що на 10 334 889,54 грн. перевищує встановлений в п.3.4. Договору №5 розмір, у зв'язку з чим зобов'язання позивача по сплаті пайового (соціального) внеску виконане.

Позивач направив відповідачу претензію вих.№172/07 від 10.07.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 97-99), в якій просив надати довідку про сплату пайового внеску із зазначенням загальної сплаченої позивачем суми.

Однак відповідач у своїй відповіді на претензію вих.№1-12/742 від 18.07.2017 (том справи - 1, аркуші справи - 100-101) повідомив позивача про те, що підстави для видачі довідки про сплату пайового внеску відсутні, оскільки відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу). Окрім того, Договір №5 припинив свою дію 01.01.2012. Враховуючи, що додаткові угоди про продовження строку дії Договору №5 не укладалися, а позивач з пропозицією укласти новий договір до відповідача не звертався, відповідач не вбачає правових підстав для видачі позивачу довідки.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати обов'язок позивача по сплаті пайового внеску за Договором №5 виконаним у розмірі 63 521 139,54 грн. та зобов'язати відповідача надати довідку про повну сплату пайового внеску у розмірі 63 521 139,54 грн. за названим договором .

Місцевий господарський задовольнив позов повністю, визнавши вимоги позивача нормативно обґрунтованими та документально підтвердженими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду частково погоджується з висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

В ст. 23 Господарського кодексу України передбачено, що органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб'єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб'єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом. Відносини органів місцевого самоврядування з суб'єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися також на договірних засадах.

Відповідно до ст. ст. 175, 179 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є майново-господарськими зобов'язаннями. Суб'єктами майново-господарських зобов'язань можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у статті 55 Господарського кодексу України, негосподарюючі суб'єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією. Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як уже зазначалося вище, між сторонами було укладено Договір №5, за умовами якого передбачалася пайова участь (соціальний внесок) позивача в створенні інженерно-транспортної інфраструктури, вирішенні соціальних питань с. Чайка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у розмірі 5% вартості загальної площі житлових приміщень, що складає 53 186 250,00 грн. При цьому, пайова участь (внесок) міг бути сплачений позивачем на користь відповідача у грошовій формі або шляхом створення необхідної інфраструктури власними силами позивача та/або замовників об'єкту будівництва (довірителів) та подальшої передачі такої інфраструктури у комунальну власність відповідача.

За твердженням позивача, останній здійснив сплату пайового внеску на користь відповідача у формі створення відповідної інженерно-транспортної інфраструктури у загальному розмірі 63 521 139,54 грн., що на 10 334 889,54 грн. перевищує встановлений в п.3.4. Договору №5 розмір.

Спір у даній справі виник внаслідок відмови відповідача видати позивачу довідку про виконання позивачем обов'язку по сплаті пайового внеску за Договором №5 у розмірі 63 521 139,54 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначав про те, що ним було прийнято електромережі з обладнанням залишковою вартістю 15 160 361,93 грн. в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

З цього приводу судом було з'ясовано що відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу), крім пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбаченої цією статтею, а також крім випадків, визначених частиною п'ятою статті 30 цього Закону.

З наведеної правової норми випливає, що законодавство встановлює заборону органам місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг. Натомість даним приписом не регулюється та не забороняється добровільне погодження між сторонами виконання обов'язку з пайової участі шляхом створення необхідної інфраструктури власними силами, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

В ст. ст. 627, 628 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з положеннями ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про визнання недійсним у судовому порядку повністю або в якій частині Договору №5 не надано.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що сторони шляхом підписання Договору №5 на добровільних засадах врегулювали порядок залучення і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури шляхом створення необхідної інфраструктури власними силами, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів.

Відповідачем не надано ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження того, що прийняті відповідачем від позивача електромережі з обладнанням залишковою вартістю 15 160 361,93 грн. не використовуються або доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчинялися дії з повернення даної частини пайової участі позивача за Договором №5 чи, принаймні, звернення відповідача з метою врегулювання даного питання.

В п.4.10 Договору №5 передбачено, що за результатами сплати пайового внеску у повному обсязі відповідач зобов'язаний надати позивачу протягом 5-ти робочих днів довідку про повну сплату пайового внеску.

Як уже зазначалося вище, позивач звернувся до відповідача з претензією вих.№172/07 від 10.07.2017, в якій просив надати довідку про сплату пайового внеску із зазначенням загальної сплаченої позивачем суми.

Однак звернення позивача було залишено відповідачем без задоволення. При цьому, відповідач, серед іншого, послався на закінчення строку дії Договору №5 та відсутності додаткових угод щодо пролонгації дії названого договору.

З цього приводу колегія суддів вважає зазначити, що за умовами п.4.10 Договору №5 видача довідки про повну сплату пайового внеску є безпосередньо обов'язком відповідача.

Відповідно до п.7.1 Договору №5 останній діє до 01.01.2012, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно зі ст. 180 Господарського кодексу України строк дії господарського договору - це час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, строк дії договору не є терміном дії зобов'язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань, оскільки згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином. Відтак, закінчення строку дії договору, зобов'язання по якому були виконані лише однією зі сторін, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін за таким договором. Закінчення строку дії договору не звільняє іншу сторону, що порушила умови договору, від виконання своїх зобов'язань.

Відповідачем не надано доказів надання позивачу довідки на виконання п.4.10 Договору №5 або звернення з приводу неповного виконання позивачем своїх зобов'язань за названим договором.

В матеріалах справи наявні Акти приймання-передачі основних засобів, частин пайового внеску та низка рішень відповідача щодо прийняття створених позивачем об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури до комунальної власності територіальної громади в особі відповідача, які свідчать про виконання обов'язку позивачем за Договором №5 в обсязі, який перевищує встановлений у п.3.4 Договору №5.

Однак при цьому колегія суддів вважає передчасним висновок місцевого господарського суду про те, що обсяг пайового внеску позивача становить 63 521 139,54 грн. Дійсно, в матеріалах справи наявні рішення відповідача №19 від 27.11.2008, №44 від 16.10.2012, №7 від 17.10.2013, №76 від 30.04.2015, №110 від 24.09.2015 та Акти приймання до названих рішень, якими підтверджено передачу позивачем та прийняття відповідачем частин пайового внеску позивача за Договором №5 на загальну суму 63 113 399,54 грн.

Надане позивачем в додатках до позову рішення відповідача №46 від 16.10.2012 стосується виконання зобов'язань третьої особи-1, а не позивача, перед відповідачем по внесенню частини суми пайової участі вартістю 407 740,00 грн. за іншим правочином, а саме: за Договором №4 від 27.12.2005, про що прямо вказано як в рішенні відповідача №46 від 16.10.2012, так і в Акті приймання за цим рішенням.

Таким чином, в даному випадку документально підтвердженим є виконання позивачем обов'язку з пайової участі за Договором №5 у сумі 63 113 399,54 грн., а не 63 521 139,54 грн., як зазначає позивач, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із визначенням суми виконаного позивачем обов'язку з пайової участі за Договором №5 у сумі 63 113 399,54 грн. і зобов'язанням відповідача видати довідку саме на вказану суму.

Відносно доводів відповідача щодо невірно обраного позивачем способу захисту, колегією суддів було встановлено наступне.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на скарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З наведеного випливає, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Колегія суддів погоджується з позивачем в тому, що відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права не може суперечити цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

В п.145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. За деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Тобто, суть вказаної статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким - чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьев проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів).

Оскільки спір у даній справі виник внаслідок безпідставної відмови відповідача у видачі позивачу довідки про сплату пайової участі за Договором №5, хоча відповідний обов'язок відповідача прямо передбачений п.4.10 Договору №5, колегія суддів вважає, що правомірним обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права, який фактично полягає у зобов'язанні відповідача виконати своє договірне зобов'язання за наявності правових підстав для цього.

Зважаючи на встановлене в процесі розгляду даної справи порушення прав позивача, як сторони за Договором №5, відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України порушене право підлягає захисту і відновленню у судовому порядку.

Колегією суддів враховано доводи відповідача в апеляційній скарзі відносно того, що місцевим господарським судом було порушено норми процесуального права, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для надання можливості відповідачу подати відзив на позов.

Однак відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час розгляду справи місцевим господарським судом) відкладення розгляду справи чи оголошення в судовому засіданні перерви є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується судом в залежності від того, чи може бути вирішений спір у даному судовому засіданні.

Окрім того, згідно зі ст. 75 названого Кодексу (в редакції, чинній на час розгляду справи місцевим господарським судом) суд може розглянути спір за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти ухваленого місцевим господарським судом рішення у даній справі, відповідач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про необґрунтованість заявлених позивачем вимог. Зокрема, відповідач не довів суду належного виконання ним свого зобов'язання за Договором №5 в частині видачі позивачу на його вимогу довідку про сплату пайового внеску або доказів того, що позивач не виконав свої зобов'язання о внесенню пайової участі.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно встановлено факт повного виконання позивачем зобов'язань за Договором №5, але при цьому судом було неповно з'ясовано обставини відносно розміру виконаного позивачем обов'язку по сплаті пайового внеску за укладеним з відповідачем Договором №5, в результаті чого суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач сплатив пайовий внесок у формі створення відповідної інфраструктури на загальну суму 63 521 139,54 грн. В даному випадку надані суду пояснення та докази свідчать про виконання зобов'язання позивачем на меншу суму, а саме 63 113 399,54 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Однак, як уже зазначалося вище, за результатами перегляду справи судом було встановлено неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин справи, у зв'язку з чим оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі №911/2560/17 підлягає зміні з коригуванням суми виконаного позивачем за Договором №5 зобов'язання (сплаченого пайового внеску) з 63 521 139,54 грн. (як заявлено у позові) на 63 113 399,54 грн.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру і ці вимоги задоволено, а скоригована судом сума сплаченого пайового внеску не є окремою майновою вимогою, а стосується уточнення розміру виконаного за Договором №5 зобов'язання, судовий збір за подання позову не підлягає новому перерозподілу.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 269, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі №911/2560/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2017 у справі №911/2560/17 змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Вважати обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Омокс" (код 23154102) по сплаті пайового внеску за Договором №5 від 03.04.2008 про участь у створенні інженерно-транспортної інфраструктури будівництва та вирішення соціальних питань в селі Чайка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області виконаним у розмірі 63 113 399,54 грн. (шістдесят три мільйони сто тринадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять гривень 54 копійки).

3. Зобов'язати Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області (код 04362489) надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Омокс" (код 23154102) довідку про повну сплату пайового внеску по договору №5 від 03.04.2008, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю "Омокс" та Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою у розмірі 63 113 399,54 грн. (шістдесят три мільйони сто тринадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять гривень 54 копійки).

4. Стягнути з Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (код 04362489) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Омокс" (код 23154102) 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили».

3. Матеріали справи №911/2560/17 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк

Повний текст постанови виготовлено 23.02.2018