РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2018Справа № 910/468/18

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Промислові інновації України»
простягнення 380637 грн. 60 коп.

Суддя Отрош І.М.

секретар судового засідання Савінкова Ю.Б.

Представники учасників справи:

від позивача: Деменюк О.О. - представник за довіреністю б/н від 26.10.2017;

від відповідача: Аліменко О.Ю. - представник за довіреністю б/н від 19.08.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.01.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові інновації України» про стягнення 380637 грн. 60 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 прострочив поставку товару, замовленого позивачем, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача штраф, нарахований за несвоєчасну поставку товару, у розмірі 380637 грн. 60 коп. (20% від суми непоставленого в строк товару) на підставі п. 7.3.1 договору поставки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/468/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; судове засідання призначено на 20.02.2018; встановлено учасникам справи строки на подання заяв по суті справи.

19.02.2018 (у встановлений законом строк) до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що він частково виконав обов'язок з поставки товару, поставивши позивачу 02.11.2017 замовлену продукцію на суму 206637 грн. 48 коп. При цьому, відповідач вказав на те, що решта товару на суму 1696550 грн. 52 коп. залишається непоставленим.

Крім того, відповідач, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, просив суд зменшити розмір штрафу до 167480 грн. 54 коп.

Представник позивача у судовому засіданні 20.02.2018 зазначив про відсутність наміру подавати відповідь на відзив, заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.02.2018 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 20.02.2018 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані учасниками справи докази, заслухавши усні пояснення представника позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

29.05.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислові інновації України» (постачальник) укладено Договір поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у 2017 році поставити і передати у власність покупцю продукцію, відповідно до Специфікаці1 № 1 та № 2, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 найменування товару - вкладиш моторно-осьового підшипника (2017 року виготовлення).

Відповідно до п. 1.4 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 кількість та асортимент товару визначений у специфікаціях № 1 та № 2 до договору.

Відповідно до Специфікації № 1 до Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 сторони погодили, що найменуванням товару є вкладиш моторно-осьового підшипника, кількістю 100 пар, загальною вартістю 983988 грн. 00 коп.; товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад покупця на умовах DDP (Київський головний матеріальний склад: 07434, Київська обл., Броварський р-н, с. Шевченкове, вул. Польова, 5 або інші підрозділи покупця, вказані в заявці на поставку товару) відповідно до Інкотермс 2010.

Відповідно до Специфікації № 2 до Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 сторони погодили, що найменуванням товару є вкладиш моторно-осьового підшипника, кількістю 100 пар, загальною вартістю 919200 грн. 00 коп.;товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад покупця на умовах DDP (Київський головний матеріальний склад: 07434, Київська обл., Броварський р-н, с. Шевченкове, вул. Польова, 5 або інші підрозділи покупця, вказані в заявці на поставку товару) відповідно до Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 3.4 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 сума договору становить 1903188 грн. 00 коп.

Згідно з п. 4.2 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 20 робочих днів від дня отримання постачальником заявки покупця.

Згідно з п. 5.2 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 заявка направляється постачальнику поштою або передається нарочно під особистий підпис представника постачальника.

Відповідно до п. 5.3 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад покупця на умовах DDP (Київський головний матеріальний склад: 07434, Київська обл., Броварський р-н, с. Шевченкове, вул. Польова, 5 або інші підрозділи покупця, вказані в заявці на поставку товару) відповідно до Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 12.1 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 5.2 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 заявка направляється постачальнику поштою або передається нарочно під особистий підпис представника постачальника.

Судом встановлено, що 06.07.2017 позивач направив на адресу відповідача, яка вказана у Договорі поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 (01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 30В, офіс 42), заявку № НХ-4/1222 від 27.06.2017, в якій просив здійснити поставку вкладишу моторно-осьового підшипника у загальній кількості 200 пар на адресу Київського головного матеріального складу (Київська обл., Броварський р-н, с. Шевченкове, вул. Польова, 5).

Судом встановлено, що вказана заявка не була отримана відповідачем, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» за ідентифікатором відстеження пересилання поштового відправлення 741, де, зокрема, зазначено, що 05.08.2017 - невдала спроба вручення (у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання).

Водночас, суд зазначає, що днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Вказаний висновок суду відповідає принципам розумності та справедливості та вимогам щодо належності виконання взятого на себе зобов'язання, враховуючи, що продавець погодив такі умови договору, які передбачають порядок отримання ним замовлення від покупця в тому числі поштою, що свідчить про обізнаність продавця щодо обов'язку відстежувати власну поштову кореспонденцію та наслідки її неотримання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що днем отримання відповідачем заявки № НХ-4/1222 від 27.06.2017 на поставку товару за Договором поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 є 05.08.2017, тобто, дата, коли відділенням поштового зв'язку було оформлено довідку (внесено інформацію) про повернення поштового відправлення у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 20 робочих днів від дня отримання постачальником заявки покупця.

Таким чином, враховуючи дату отримання відповідачем заявки № НХ-4/1222 від 27.06.2017 (05.08.2017) та строки поставки товару, встановлені у п. 5.1 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був поставити позивачу товар (вкладиш моторно-осьового підшипника, кількістю 200 пар, загальною вартістю 1903188 грн. 00 коп.) у строк до 04.09.2017 включно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Відповідно до п. 5.3 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад покупця на умовах DDP (Київський головний матеріальний склад: 07434, Київська обл., Броварський р-н, с. Шевченкове, вул. Польова, 5 або інші підрозділи покупця, вказані в заявці на поставку товару) відповідно до Інкотермс 2010.

Судом встановлено, що 02.11.2017 відповідач поставив позивачу товар на суму 206637 грн. 48 коп. (вкладиш моторно-осьового підшипника, кількістю 21 пара), що підтверджується видатковою накладною № 53 від 02.11.2017 на суму 206637 грн. 48 коп., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові інновації України» і штампом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (копія долучена позивачем до позовної заяви та відповідачем до відзиву на позовну заяву).

Будь-яких інших доказів виконання відповідачем обов'язку з поставки товару за Договором поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 відповідачем суду не надано.

При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач вказав на те, що решта товару на суму 1696550 грн. 52 коп. залишається непоставленим.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги строк, в межах якого відповідач повинен був поставити позивачу товар (вкладиш моторно-осьового підшипника, кількістю 200 пар, загальною вартістю 1903188 грн. 00 коп.) - до 04.09.2017 включно, дату поставки відповідачем товару на суму 206637 грн. 48 коп. та відсутність доказів поставки товару на суму 1696550 грн. 52 коп., суд дійшов висновку щодо прострочення виконання відповідачем обов'язку з поставки товару за Договором поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 на загальну суму 1903188 грн. 00 коп. (враховуючи, що частину товару на суму 206637 грн. 48 коп. відповідачем було поставлено з простроченням строку поставки, а частину товару на суму 1696550 грн. 52 коп. поставлено не було).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 7.3.1 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 за несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару.

Таким чином, умовами Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 сторони погодили, що за несвоєчасну поставку товару відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару.

Як встановлено судом, відповідачем було прострочено виконання обов'язку з поставки товару за Договором поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 на загальну суму 1903188 грн. 00 коп. (враховуючи, що частину товару на суму 206637 грн. 48 коп. відповідачем було поставлено з простроченням строку поставки, а частину товару на суму 1696550 грн. 52 коп. поставлено не було). Отже, має місце несвоєчасне виконання обов'язку (порушення строку виконання) з поставки товару, обумовленого договором.

Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу, нарахованого на підставі п. 7.3.1 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017, - 20% від суми непоставленого в строк товару, тобто 1903188,00 грн. * 20% = 380637 грн. 60 коп.

При цьому, доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо необхідності нарахування штрафу саме щодо невиконаної частини зобов'язання судом не приймаються, враховуючи погоджені сторонами умови договору щодо порядку нарахування штрафу, а саме - від суми несвоєчасно поставленого товару, яким за висновками суду є весь обсяг замовленого товару.

Що стосується поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу до 167480 грн. 54 коп., суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Вказане клопотання відповідача обґрунтоване тим, що ним було частково виконано зобов'язання з поставки товару та тим, що розмір штрафу відповідача за несвоєчасну поставку товару є більшим у порівнянні з розміром неустойки за прострочення позивачем оплати товару (відповідно до п. 7.2.1 Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017).

Однак, суд зазначає, що вказані обставини не є підставами для зменшення розміру штрафу.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина третя статті 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд зазначає, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами винятковості випадку, невідповідності розміру стягуваних штрафних санкцій (штрафу у розмірі 380637 грн. 60 коп.) розміру завданих збитків (вартості непоставленого та поставленого з простроченням товару на суму 1903188 грн. 00 коп.).

Так, за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16.

Крім того, частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, умови Договору поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017 щодо нарахування штрафу за несвоєчасну поставку товару визначені на розсуд сторін та погоджені ними. З вказаних підстав судом не приймаються доводи відповідача (в обгрунтування підстав для зменшення штрафу) щодо неспіврозмірності розміру штрафу відповідача за несвоєчасну поставку товару з розміром неустойки за прострочення позивачем оплати товару.

При цьому, станом на дату розгляду справи у суді, відповідачем не виконано у повному обсязі обов'язку з поставки товару. Зокрема, доказів поставки товару на суму 1696550 грн. 52 коп. відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу, нарахованого позивачем за прострочення виконання відповідачем обов'язку з поставки товару за Договором поставки № ПЗ/НХ-17998/НЮ від 29.05.2017.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові інновації України» (01034, м. Київ, вул. Гончара, буд. 30-В, нежитлове приміщення; ідентифікаційний код: 38801073) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) штраф у розмірі 380637 (триста вісімдесят тисяч шістсот тридцять сім) грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 5709 (п'ять тисяч сімсот дев'ять) грн. 56 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.03.2018

Суддя І.М. Отрош