ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.03.2018 р. Справа № 914/2406/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційна компанія», с. Сокільники, Львівська область

до відповідача: ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 79 500, 00 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Не викликались

Суть спору:

Позовну заяву подано товариством з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційна компанія», с. Сокільники, Львівська область до ОСОБА_1, м. Львів про стягнення 79 500, 00 грн.

16.01.2018р. разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме - витрати на представництво інтересів у суді першої інстанції в розмірі 20 000, 00 грн.

21.02.2018р. представником відповідача подано заяву, в якій останній зазначив про те, що докази щодо розміру судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою від 21.02.2018р. суд закрив провадження у справі.

26.02.2018р. через службу діловодства господарського суду представником відповідача подано заяву, якою останній просить суд стягнути з позивача судові витрати, понесені відповідачем, відповідно до поданого розрахунку та долучено акт наданих послуг №22-1/02/18 від 22.02.2018р. на суму 20 000, 00 грн., додаткову угоду №1 від 12.12.2017р. до договору №10/12/17 від 10.12.2017р. про надання правової допомоги, дублікат квитанції 1149-5776-1635-2611 від 23.02.2018р. на суму 10 000, 00 грн. та дублікат квитанції 1149-5789-8089-6895 від 23.02.2018р. на суму 10 000, 00 грн.

У відповідності до ч.8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч.6 ст. 130 ГПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п'ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Відшкодування витрат пов'язаних з оплатою послуг адвоката з надання правової допомоги можливе при сукупності наступних підстав: послуги повинні надаватись адвокатом (адвокатським бюро, колегією, фірмою, конторою чи іншими адвокатськими об'єднаннями); реальної оплати таких послуг до прийняття рішення у справі та підтвердження цієї оплати відповідними фінансовими документами.

Матеріалами справи підтверджено понесення відповідачем витрат в сумі 20 000, 00 грн. на оплату за надану правову (юридичну) допомогу.

Зокрема, судом оцінено договір про надання правової допомоги №10/12/17 від 10.12.2017р., додаткову угоду №1 від 12.12.2017р. до договору №10/12/17 від 10.12.2017р. про надання правової допомоги, акт наданих послуг №22-1/02/18 від 22.02.2018р. на суму 20 000, 00 грн., дублікат квитанції 1149-5776-1635-2611 від 23.02.2018р. на суму 10 000, 00 грн. та дублікат квитанції 1149-5789-8089-6895 від 23.02.2018р. на суму 10 000, 00 грн. (в матеріалах справи).

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги відповідача по відшкодуванню витрат, пов'язаних з правничою допомогою є правомірними.

Однак, при розподілі витрат на оплату послуг адвоката суд звертає увагу на п.6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" в якому вказано, що вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Згідно ч.3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.12.2007р. № 01-8/973 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" наголошується на тому, що при визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна надавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду України від 03.02.2004 р. № 04/079 справи № 36/207 також наголошується на необхідності обґрунтування у розгляді справи витрат на оплату адвоката.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в акті наданих послуг №22-1/02/18 від 22.02.2018р. зазначено, що в судових засіданнях 16.01.2018р., 13.02.2018р. та 21.02.2018р. взяли участь два адвокати, що представляли інтереси відповідача. Однак, у вказаних судових засіданнях інтереси ОСОБА_1 представляв один адвокат - Плесканка О. В., про що зазначено у відповідних ухвалах суду та протоколах судового засідання.

Враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про обмеження розміру суми, яка підлягає сплаті за послуги адвоката до 8 000, 00 грн. з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи.

Згідно ч.5 ст. 130 ГПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційна компанія», Львівська область, с. Сокільники, вул. Січових Стрільців, 1 () на користь ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) - 8 000, грн. - витрат, пов'язаних з правничою допомогою.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.