ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.2018 м.Харків Справа № 905/3059/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Волновахаміжрайтепломережа", м.Волноваха, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Кураксіна Дмитра Сергійовича, м.Волноваха, Донецька область

про стягненя 2903,65грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Волновахаміжрайтепломережа", м.Волноваха, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця Кураксіна Дмитра Сергійовича, м.Волноваха, Донецька область про стягнення 2903,65грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на не виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №210 від 05.10.2013р. на поставку теплової енергії в частині своєчасної оплати отриманих послуг з теплопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 20.12.2017р., сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/3059/17.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.01.2018р. відкрито провадження у справі №905/3059/17; справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 05.02.2018р.

Ухвалою суду від 05.02.2018р. розгляд справи відкладено на 28.02.2018р.

05.02.2018р. до суду від позивача надійшла заява №123 від 30.01.2018р., у якій останній просить суд розглянути дану справу за відсутності представника позивача за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судових засіданнях не скористався, явку повноважних представників не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що у випадку не з'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що вони мали час та можливість надати додаткові документи, які мають значення для розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши в судовому засіданні подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2013р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (споживач) був укладений договір на поставку теплової енергії №210 (далі договір), згідно умов п.п.1.1., якого виконавець приймає на себе зобов'язання постачати споживачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Сторони керуються Законом України «Про теплопостачання», «Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж», «Правилами користування тепловою енергією», іншими нормативними актами, цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п.2.1. договору, теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору на такі потреби: - опалення в період опалювального сезону.

Відповідно до п.2.3. договору, рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами.

Згідно п.3.2.3. договору, споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Згідно п.5.1. договору, облік споживання теплової енергії проводиться:

- споживачам, що мають прилади обліку - за правилами обліку;

- споживачам, що не мають прилади - згідно норми споживання теплової енергії на централізоване опалення 1 м2 площі, встановленої Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 15.11.2012р. №833.

Пунктом 5.4. договору, визначено, що споживач, який має прилади обліку, щомісячно подає до Теплопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору.

У випадку, коли комерційний прилад обліку враховує витрати теплової енергії декількох споживачів, витрати розподіляються між споживачами пропорційно до їхньої долі опалювальної площі (п.5.7. договору).

В розділі 6 договору сторони передбачили порядок оплати, зокрема:

п.6.1. (в редакції, внесеної згідно додаткової угоди від 15.01.2014р.) - розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених Постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 31.12.2013р. №490 та складають для потреб інших споживачів (крім населення) 799,14грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

У залежності від цін на енергоносії, встановлених Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади, постачальниками енергоносіїв тариф може змінюватися без узгодження із споживачем, але у відповідності до діючого законодавства. Загальна сума договору складається з сум вартості місячних поставок теплової енергії за весь строк дії договору;

п.6.2. - розрахунковим періодом є календарний місяць;

п.6.3. - споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця;

п.6.5. - кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію споживач зобов'язан сплачувати не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим;

п.6.6. - в платіжному документі споживача вказується період, за який сплачується послуга за спожиту теплову енергію. При наявності заборгованості у споживача за послуги теплопостачання теплопостачальна організація зараховує оплату, що надійшла, у рахунок погашення заборгованості, незалежно від призначення платежу, зазначеного у платіжному документі (крім бюджетних установ);

п.6.7. - споживач виконує звірку розрахунків за спожиту теплову енергію з підписання акту звірки щомісяця.

Цей договір набуває чинності з 05.10.2014р. та діє до 01.01.2016р. Припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.п.10.1., 10.3., 10.4. договору).

Додатком №1 до договору сторони визначили планові обсяги постачання теплової енергії на потреби опалення споживачу.

Додатком №4 до договору сторони визначили: найменування споживача - ФОП Кураксін Д.С.; адреса споживача - м.Воленоваха, вул. 60 років СРСР, 2; опалювальна площа кв.м. - 7,2.

Додатковою угодою від 15.01.2014р. до договору на поставку теплової енергії №210 від 05.10.2013р. сторони договору внесли зміни до додатку №5 до договору щодо розрахунку планової річної вартості послуг опалення до договору на постачання теплової енергії.

Об'єкт розташований за адресою: м.Воленоваха, вул. 60 років СРСР, 2 перебував в користуванні відповідача на підставі договору оренди нежитлового приміщення №145 від 15.05.2013р.

В подальшому згідно умов договору позивачем була поставлена відповідачу теплова енергія, що підтверджується актами виконаних робіт №210 за грудень 2014р., №210 за січень 2015 року, №210 за лютий 2015 року, №210 за березень 2015 року, №210 за квітень 2015 року та виставлені рахунки за поставлену теплову енергію №210 від 22.12.2014р. на суму 338,46грн., №210 від 26.01.2015р. на суму 364,18грн., №210 від 16.02.2015р. на суму 345,16грн., №210 від 20.03.2015р. на суму 399,04грн., №210 від 20.04.2015р. на суму 77,76грн.

Вказані акти та рахунки на оплату були надіслані на адресу відповідача.

Відповідач рахунки за поставлену теплову енергію в строки обумовлені договором не оплатив, підписані акти виконаних робіт постачальнику не надав. Доказів зворотнього суду не надано.

Протягом 2014-2017 років позивач направив на адресу відповідача претензії з вимогою про сплату боргу за договором №210 від 05.10.2013р.

Відповіді на претензії позивачем не отримано.

Так, у зв'язку з порушення відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати послуг з теплопостачання, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання, надані позивачем на підставі договору про постачання теплової енергії №210 від 05.10.13р. у сумі 1524,60грн., а також 3% річних у сумі 133,96грн. та інфляційних нарахувань у сумі 1245,09грн.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України і умовами договору про постачання теплової енергії №210 від 05.10.13р.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору №210 від 05.10.13р., суд дійшов висновку, що виниклі на його підставі правовідносини регламентуються нормами параграфу 5 глави 54 Цивільного кодексу України, який визначає загальні положення про постачання енергетичними ресурсами.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язків з оплати спожитої теплової енергії.

Матеріали справи свідчать про те, що оплату за отримані послуги відповідач не здійснював, а отже не виконав зобов'язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги пункту 6.3 договору.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заявленої до стягнення заборгованості у сумі 1524,60грн., та учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

З огляду на вказані норми права та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1524,60грн.

Щодо нарахованих 3% річних та інфляції суд зазначає наступне:

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, п.7.2.4. договору, сторони визначили, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми боргу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних, суд встановив, що позивачем було здійснено вказані розрахунки без врахування пункту 6.5 договору, який визначає, що кінцеві розрахунки за фактично спожиту теплову енергію споживач зобов'язан сплачувати не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Не застосування п.6.5 договору при здійсненні розрахунків позивачем мало наслідком невірне визначення періодів нарахування 3% річних та інфляційних.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних відповідно до норм чинного законодавства та умов договору №210 від 05.10.13р. суд встановив, що розмір 3% річних та інфляційних, що підлягають стягненню з відповідача становить: 3% річних 123,63грн., інфляційні 986,47грн.

Перевірка правильності, здійснення позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, була здійснена судом за допомогою програмного забезпечення "Ліга Закон".

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги суд задовольняє частково.

Судові витрати у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 12, 73, 74, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа», м.Волноваха, Донецька область до Фізичної особи-підприємця Кураксіна Дмитра Сергійовича, м.Волноваха, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 2903,65грн., задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кураксіна Дмитра Сергійовича (АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_1) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (юридична адреса: пров. Земляний, буд. 2, м. Краматорськ, Донецька область, 84307; ) в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» (вул. Менделеєва, буд. 17а, м. Волноваха, Донецька область, 85721; ) суму основного боргу в розмірі 1524,60грн., 3% річних в розмірі 123,63грн., інфляційні втрати 986,47грн. та судовий збір в розмірі 1451,80грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Рішення складено та підписано 28.02.18р.

Суддя М.О. Лейба