Суд
УХВАЛА

27 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 911/3494/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги ОСОБА_3

на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Буравльов С.І. - головуючий, судді: Андрієнко В.В., Власов Ю.Л.

від 04.07.2017 року

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Приватне підприємство "Мале підприємство "Вікторія",

про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про розірвання укладеного між ними договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі Приватного підприємства "Вікторія" з розстроченням платежу від 28.11.2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не оплатив придбану у позивача частку в статутному капіталі Приватного підприємства "Вікторія", чим допустив істотне порушення умов зазначеного договору, що відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання зазначеного договору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.04.2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що спір у даній справі є корпоративним та підвідомчий господарським судам України, оскільки є спором між учасниками підприємства щодо управління підприємством, зокрема щодо виконання та розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, що пов'язано з розпорядженням корпоративними правами. При цьому, суд послався на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 14.09.2016 року у справі № 522/27392/13-ц (6-457цс16).

Розглянувши спір у даній справі, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позов заявлено в межах строків позовної давності, яка не спливла по зобов'язанню щодо проведення розрахунку за договором. Суд визнав позовні вимоги обґрунтованими огляду на те, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів належного виконання ним свого обов'язку з проведення у повному обсязі розрахунку за придбання частки в статутному капіталі товариства за спірним договором, що за висновком суду є істотним порушенням, оскільки позивач у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору позбавився того, на що розраховував під час укладення спірного договору, а саме: на оздоровлення фінансово-господарської діяльності підприємства за рахунок збільшення статутного капіталу, в тому числі і за рахунок продажу значної майнової частки в статутному капіталі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року рішення Господарського суду Київської області від 13.04.2017 року скасовано повністю та припинено провадження у справі № 911/3494/16 на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній станом дату винесення постанови, оскільки спір у даній справі не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що на момент укладення спірного договору одна з його сторін, а саме відповідач, не був учасником Приватного підприємства "Мале підприємство "Вікторія", основним критерієм, який визначає підвідомчість спору між учасником товариства і товариством, є порушення корпоративних прав учасника, а оскільки позивач не наводить доводів стосовно порушення його корпоративних прав, а лише посилається на порушення його прав як продавця за договором купівлі-продажу, то даний спір, за висновком суду, не є корпоративним та не підвідомчий господарському суду.

Позивач у справі - ОСОБА_3 подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, яка ухвалою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 року була прийнята до касаційного провадження та призначена до розгляду.

На підставі підпунктів 4, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 року зазначену касаційну скаргу разом зі справою № 911/3494/16 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного господарського суду від 23.01.2018 року у справі №911/3494/16 для розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 визначено колегію суддів у складі: Баранець О.М. (головуючий суддя), судді: Вронська Г.О., Студенець В.І.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2018 року касаційну скаргу призначено до розгляду на 27.02.2018 року о 14 год. 30 хв.

В касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2017 року. В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на порушення апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права. Скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції порушив положення статті 167 Господарського кодексу України та дійшов помилкового висновку про те, що спір у даній справі не є корпоративним, зазначений висновок не відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 14.09.2016 року у справі № 522/27392/13-ц, а постанова Верховного Суду України від 21.01.2015 року, на яку послався апеляційний господарський суд, не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки спір не є аналогічним з даною справою, має різний предмет та підстави спору.

19.02.2018 року до Касаційного господарського суду від відповідача - ОСОБА_4 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року залишити без змін, посилаючись на те, що висновки суду апеляційної інстанції є правильними, а посилання скаржника на постанову Верховного Суду України, від 14.09.2016 року у справі № 522/27392/13-ц, є безпідставним, оскільки предмет правового регулювання у даному спорі є відміннім від справи № 6-457цс16.

У рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частини другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) від 07.05.2002 року № 8-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що юрисдикція судів - це повноваження судів вирішувати спори про право та інші правові питання.

Серед загальних критеріїв визначення судової юрисдикції виділяють предметний (характер спірних матеріальних правовідносин) і суб'єктний (суб'єктний склад цих правовідносин) критерії. Критерії розмежування видів судової юрисдикції - це передбачені законом підстави, з якими пов'язується можливість віднесення справи до того чи іншого виду судової юрисдикції.

Як вбачається з касаційної скарги, позивач у справі оскаржує постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року у даній справі з підстав порушення судом пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній станом дату винесення постанови, щодо визначення підвідомчості спору у даній справі господарському суду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 303 Господарського процесуального кодексу України питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, більшістю від складу суду, що розглядає справу, та може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції.

З огляду на те, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 року у даній справі оскаржується позивачем саме з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції, справа містить виключну правову проблему, вирішення якої необхідно для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, то відповідно до зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України справа № 911/3494/16 підлягає передачі Касаційним господарським судом на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Передати справу № 911/3494/16 Господарського суду Київської області за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Приватного підприємства "Мале підприємство "Вікторія", про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

2. Надіслати копію ухвали особам, які беруть участь у справі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий О. Баранець

Судді Г. Вронська

В. Студенець