КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2018 р. Справа№ 910/16615/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

Представники сторін:

від позивача Сиротін Д.В. довіреність № б/н від 05.01.18

від відповідача Бачинська А.Ю. довіреність № б/н від 01.06.17

від третьої особи 1 не з'явився

від третьої особи 2 Кобець І.В. довіреність № 03/01/2018-2-ЛС від 03.01.18

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017

у справі №910/16615/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ланпус"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр " М.Т.К."

про стягнення 350000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/16615/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/16615/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" у справі №910/16615/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 14.02.2018.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника третьої особи 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 14.02.2018 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи 2. Представники третьої особи 1 у судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/16615/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи 2 в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

18.11.2014 між ТОВ «ФРАМ КО» (далі - Постачальник) та ТОВ «Ланпус» (далі - Покупець) укладено договір поставки товару №263, відповідно до якого заборгованість ТОВ «Ланпус» перед ТОВ «ФРАМ КО» становила 369510,49грн.

02.01.2017 між ТОВ «ФРАМ КО» та ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» укладено Договір постачання №4/17, відповідно до якого ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» зобов'язується поставити та передати у власність ТОВ «ФРАМ КО» лікарські засоби, вироби медичного призначення, харчові продукти для спеціального дієтичного призначення, косметичні засоби у кількості, асортименті і по цінах згідно накладних, а ТОВ «ФРАМ КО» зобов'язується прийняти Товар та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно Акту звірки від 12.04.2017, підписаному ТОВ «ФРАМ КО» та ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.», станом на 12.04.2017 заборгованість ТОВ «ФРАМ КО» перед ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» за поставлений товар становила 7654172,37грн.

27.03.2017 між ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» та ТОВ «Ланпус» укладено договір поруки, відповідно до якого ТОВ «Ланпус» зобов'язується відповідати перед Кредитором (ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.») за виконання Боржником (ТОВ «ФРАМ КО») своїх зобов'язань за Договором постачання №4/17 від 02.01.2017 в сумі 350000 грн.

Відповідно до п. 2.3. Договору поруки у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язань за Основним договором Поручитель і Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

18.04.2017 ТОВ «Ланпус» було отримано Вимогу №02-272/10 ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» про виконання зобов'язань по договору поруки від 27.03.2017.

На підтвердження підстав заборгованості ТОВ «ФРАМ КО» та ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.», останнім листом №МТК/02-285/8 від 19.04.2017 надано копію договору постачання № 4/17 від 02.01.2017 та копію Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 12.04.2017.

21.04.2017 пересвідчившись в наявності боргу ТОВ «ФРАМ КО» перед ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.», ТОВ «Ланпус» як солідарним боржником на підставі платіжного доручення №587 було перераховано кошти в сумі 350000грн. на виконання договору поруки.

Отже, станом на 21.04.2017 у ТОВ «Ланпус» виникло право грошової вимоги до ТОВ «ФРАМ КО» на суму 350000грн.

21.04.2017 ТОВ «Ланпус» було направлено на адресу ТОВ «Фрам Ко» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №24, відповідно до якої ТОВ «Ланпус» заявило про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором поставки товару №263 від 18.11.2014 та Договором поруки від 27.03.2017 (Договором постачання № 4/17 від 02.01.2017) на суму 350000грн. Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог отримана ТОВ «Фрам Ко» 27.04.2017 (штрихкодовий ідентифікатор рекомендованого відправлення 752).

26.04.2017 була сплачена решта заборгованості в розмірі 19510,49грн. на підставі платіжного доручення № 623.

02.08.2017 ТОВ «Ланпус» отримало вимогу ТОВ «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» про сплату боргу (направлена 25.07.2017), зі змісту якої дізналось, що 12.04.2017 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» та ТОВ «Фрам Ко» укладено Договір надання послуги факторингу №Ф120417, відповідно до умов якого ТОВ «Фрам Ко» відступило своє право грошової вимоги в розмірі 350000грн. фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації».

Апелянт зазначає, що оскільки договір про надання послуги факторингу був укладений 12.04.2017, відтак на момент направлення Відповідачем заяви про зарахування зустрічних вимог ТОВ «Фрам Ко» вже не мало зустрічних вимог до ТОВ «Ланпус».

Відповідно до ч.2 ст.516 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини другої ст. 603 ЦК України у разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом пред'явлення вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент пред'явлення боржникові вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно з частиною першою ст. 1085 ЦК України у разі, якщо фактор пред'явив боржнику вимогу здійснити платіж, боржник має право пред'явити до заліку свої грошові вимоги, які виникли у боржника до моменту, коли він одержав повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

Отже, обов'язок у ТОВ «Ланпус» здійснити платіж фактору виник лише після отримання ТОВ «Ланпус» повідомлення про факторинг, а саме 02.08.2017.

За змістом наведених положень закону до моменту отримання повідомлення про факторинг до 02.08.2017, ТОВ «Ланпус» мало право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Як зазначалось вище заява про зарахування зустрічних однорідних вимог була направлена первісному кредитору ТОВ «Фрам Ко» 25.04.2017, до моменту одержання повідомлення, яке було направлено позивачем 25.07.2017 і отримано відповідачем 02.08.2017.

Приписами ст.516 ЦК України встановлено, що саме новий кредитор несе ризики, пов'язані із несвоєчасним повідомленням боржника про відступлення права вимоги.

Оскільки ТОВ «Ланпус» не було повідомлено своєчасно про укладення Договору про надання послуги факторингу №Ф120417 від 12.04.2017, виконання ТОВ «Ланпус» обов'язку за договором поставки товару № 263 від 18.11.2014 ТОВ «ФРАМ КО» є належним виконанням.

Отже, зобов'язання щодо сплати коштів в сумі 350 000 грн. за договором поставки товару № 263 від 18.11.2014 ТОВ «Ланпус» припинилось зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі заяви, направленої первісному кредитору ТОВ «Фарм Ко».

Щодо посилань позивача на те, що умовами Договору №263 від 18.11.2014 встановлені окремі самостійні зобов'язання ТОВ «Фрам Ко» з поставки товару та окремі самостійні грошові зобов'язання Відповідача, а тому в заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог має бути зазначено зобов'язання з оплати якої партії товару (за якою товаро-транспоргною накладною) припиняються, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що поставка товару від ТОВ «Фрам Ко» на ТОВ «Ланпус» на суму 350000 грн. здійснювалась на виконання та згідно з умовами договору №263 від 18.11.2014. Отже, підставою виникнення у ТОВ «Ланпус» грошового зобов'язання з оплати поставленого товару в розмірі 350000 грн. є Договір поставки товару №263 від 18.11.2014.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ст.1088 ЦК України при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту.

18.04.2017 ТОВ «Ланпус» було отримано Вимогу ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» № 02-272/10 про виконання зобов'язань по договору поруки від 27.03.2017.

На підтвердження підстав заборгованості ТОВ «ФРАМ КО» та ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.», останнім листом № МТК/02-285/8 від 19.04.2017 надано копію договору постачання № 4/17 від 02.01.2017 та копію Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 12.04.2017.

Про надходження вимоги боржника було повідомлено листом від 20.04.2017 року, направленим Новою Поштою, який отриманий ТОВ «ФРАМ КО» 24.04.2017 року.

Пересвідчившись в наявності боргу ТОВ «ФРАМ КО» перед ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.», ТОВ «Ланпус» як солідарним боржником на підставі платіжного доручення № 587 від 21.04.2017 року було перераховано кошти в сумі 350 000 грн. на виконання договору поруки.

Призначення платежу згідно платіжного доручення № 587 від 21.04.2017 року «сплата за медпрепарати зг.договору поруки від 27.03.2017 року (Дог.пост.4/17 від 02.01.17р) з урах. ПДВ 7%, 20%.».

В зв'язку з технічною помилкою в платіжному дорученні ТОВ «Ланпус» було направлено лист № 25 від 24.04.2017 року ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» з проханням здійснити уточнення призначення платежу та вважати правильним призначення платежу «Сплата згідно договору поруки від 27.03.2017 р. без ПДВ» (вх.949 від 25.04.2017 року).

Відповідно до листа НБК від 09.06.2011 № 25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу» після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами переказу без участі банку.

Згідно відповіді ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» № МТК/02-305/5 від 28.04.2017 року на запит ТОВ «Ланпус», останнє прийнято уточнення ТОВ «Ланпус» інформації, зазначеної у реквізити «призначення платежу» в платіжному дорученні № 587 від 21.04.2017 року та підтверджено, що зобов'язання ТОВ «Ланпус» перед ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» за договором поруки від 27.03.2017 року виконані в повному обсязі.

Крім того, на підтвердження виконання договору поруки між ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» та ТОВ «Ланпус» було підписано Акт приймання-передачі документів від 21.04.2017 року, відповідно до якого ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» передало ТОВ «Ланпус» видаткові накладні про відвантаження товару, тобто документи, що підтверджують наявність боргу ТОВ «Фрам Ко» перед ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.».

Також 3-ю особою ТОВ «Медичний центр «М.Т.К.» було надано до матеріалів справи виписку з особового рахунку про надходження від відповідача коштів на виконання договору поруки.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України, якою регламентовано порядок заміни кредитора у зобов'язанні, передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частина перша ст. 512 ЦК України визначає перелік основних підстав для заміни кредитора у зобов'язанні. Зокрема, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

правонаступництва;

виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, відповідно до цивільного законодавства передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем) є різними підставами заміни кредитора у зобов'язанні.

З п.1 ч. 1 ст.512 ЦК України випливає, що відступлення (передача) права вимоги вважається лише вольова дія (правочин) кредитора, яка полягає у переданні ним своїх прав іншій особі.

У п. 8.2 договору постачання №4/17 від 02.01.2017 сторони погодили, що жодна із сторін не має права передавати свої права з договором третій особі без письмової згоди іншої сторони.

Отже, за умовами договору поставки попередня письмова згода покупця необхідна лише у випадку передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення нрава вимоги).

Разом з тим, договір поруки від 27.03.2017 не є правочином про передачу прав за договором постачання № 4/17 від 02.01.2017, тому на нього не поширюється заборона, закріплена в н.8.2 договору постачання №4/17 від 02.01.2017.

В той же час, договір поставки не забороняє заміну кредитора у зобов'язанні шляхом виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем) без попередньої згоди покупця. Не випливає така заборона і зі змісту правовідносин поруки.

Положення чинного законодавства, які регулюють правовідносини поруки (параграф 3 глави 49 ЦК України) не встановлюють обов'язку одержання згоди боржника на укладення договору поруки, який (боржник) не є його учасником та не набуває у його рамках будь-яких прав та обов'язків. Кредитор та поручитель мають право укласти договір поруки, як засіб забезпечення зобов'язань, у будь-який час.

Оскаржуваним договором поруки не порушено умов основного договору постачання № 4/17. У даному випадку заміна кредитора у зобов'язанні відбулась на підставі закону, внаслідок настання юридичного факту виконання обов'язку боржника поручителем.

Також слід зазначити, що законодавством не передбачено обов'язку повідомляти боржника про укладення договору поруки та надавати йому копію договору.

Відповідно до ст.555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Не повідомлення поручителем боржника про виконання ним обов'язків за договором поруки не спричиняє недійсність виконаного поручителем зобов'язання, а лише надає боржнику право заперечувати проти вимоги поручителя з тих підстав, з яких боржник міг би заперечувати проти вимоги кредитора.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до умов Договору про надання послуги факторингу №Ф120417 від 12.04.2017 із внесеними змінами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» (Фактор) досі не було понесено матеріальних збитків у зв'язку з припиненням зобов'язання ТОВ "Ланпус" з оплати товару по договору поставки товару №693 від 18.11.2014 на суму 350000,00 грн. зарахування зустрічних однорідних вимог. З матеріалів справи вбачається, що фактором не було здійсненно фінансування клієнта, оскільки строк оплати сторонами визначений 01.03.2018.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що зобов'язання ТОВ "Ланпус" з оплати товару по договору поставки товару №693 від 18.11.2014 на суму 350000,00 грн. припинились у зв'язку із здійсненням відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог, правомірність якого встановлена судом, тому в задоволенні позову ТОВ "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" до ТОВ "Ланпус" про стягнення 350000,00 грн. слід відмовити.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/16615/17.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/16615/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/16615/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/16615/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна