РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року Справа № 924/853/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу українсько-німецького сільськогосподарського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро" на рішення господарського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року в справі № 924/853/17 (суддя Виноградова В.В.)

за позовом українсько-німецького сільськогосподарського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро"

до фермерського господарства "Агро-Інвест"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - КЕВ м. Хмельницький

про визнання конкурсної пропозиції недійсним правочином

за участю преставників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1;

третьої особи - не з'явився.

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання, з підстав, визначених статтями 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до статті 205 ГПК України, не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Українсько-німецьке сільськогосподарське підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро" (надалі - Позивач) звернулося в господарський суд Хмельницької області з позовом до фермерського господарства "Агро-Інвест" (надалі - Відповідач) про визнання конкурсної пропозиції Відповідача №397 від 27 жовтня 2016 року в конкурсі по відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України орієнтовною площею 2303 га, розташованих у Хмельницькій області, який було оголошено квартирно-експлуатаційним відділом м. Хмельницький, недійсним правочином, вчиненим без наміру створення правових наслідків у вигляді укладання договору із КЕВ м.Хмельницький з умовами оплати 12 101 грн за 1 га на рік.

Також при розгляді даної справи в суді першої інстанції, ухвалою від 09 жовтня 2017 року (том 1; а.с. 97) було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницький (надалі - Третя особа).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що Позивач був визначений переможцем оголошеного Третьою особою конкурсу по відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на землях Міністерства оборони України орієнтовною площею 2303 га, розташованих у Хмельницькій області. В свою чергу, не погоджуючись із зазначеним рішенням, Відповідач звернувся до суду з позовом про його оскарження, який постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 квітня 2017 року (яка залишена без змін постановою ВГСУ від 17 липня 2017 року) був задоволений у повному обсязі.

Однак, на думку Позивача, надана Відповідачем конкурсна пропозиція не відповідає звичайним умовам ведення господарської діяльності у сільському господарстві (є економічно необґрунтованою, Відповідачем проігноровано кваліфікаційні вимоги організатора конкурсу щодо бездоганної ділової репутації, відсутності судових спорів та прострочених боргів) і при цьому Відповідач не мав намірів створювати правових наслідків, обумовлених поданням такої пропозиції.

Разом з тим, на переконання Позивача, внаслідок подання конкурсної пропозиції без намірів укладати договір, порушуються права Позивача як учасника конкурсу, який надав найвищу після Відповідача цінову пропозицію та, відповідно, має право бути переможцем конкурсу.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Позивачем не наведено випадків, встановлених законом, на підставі яких конкурсна пропозиція Відповідача створила обовязки для Третьої особи або про домовленість Відповідача та Третьої особи про таке.

Також в даному рішенні суд першої інстанції вказав, що судом критично оцінюється твердження Позивача про те, що конкурсна пропозиція конкурсантів вважається офертою в розумінні статті 641 ЦК України, оскільки пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Тому, в даному випадку, під ознаки публічної оферти підпадає оголошення про конкурс, розміщене Третьою особою, а Відповідач, подавши документи на конкурс, акцептував таку пропозицію, погодившись на передбачені умови конкурсу.

Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що згідно матеріалів справи конкурсна пропозиція Відповідача була відхилена за результатами конкурсу, тобто, конкурсна пропозиція Відповідача як правочин є таким, що не вчинений.

Водночас, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, було враховано, що Третя особа, як замовник конкурсу, визначила Відповідача як учасника конкурсу, допустила його конкурсну пропозицію до участі у конкурсі без будь - яких зауважень та відповідно розглядала його конкурсну пропозицію.

З урахуванням вищенаведеного та з огляду на процедуру проведення конкурсу, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що не переконливими та не доведеними є й аргументи Позивача про порушення його прав та інтересів на момент подання конкурсної пропозиції Відповідачем.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 2; а.с. 3-5), в якій з підстав, висвітлених в ній, просив рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу, Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду, зокрема на те, що оголошення про проведення конкурсу за своєю суттю є запитом оферти, що за правовою природою є одностороннім правочином, який породив у Третьої особи лише обов'язок розглянути надані учасниками конкурсу оферти (пропозиції) про укладення договору, в яких, і містилися істотні умови майбутнього договору, та висловлювалась готовність укладати в майбутньому договір на зазначених в пропозиції умовах.

Також, на переконання Позивача, висновок суду першої інстанції про те, що з огляду на відхилення конкурсної пропозиції Відповідача, - вона, як правочин є таким, що не вчинений, - є хибний, оскільки конкурсна пропозиція Відповідача містить усі необхідні складові, що передбачалися умовами конкурсу, була вчинена у спосіб, визначений умовами конкурсу, та була розглянута особою, якій була адресована, тобто, як вважає Позивач, за всіма ознаками є одностороннім правочином, який був повністю вчинений.

Крім того, апелянт зазначає, що приймаючи оспорюване рішення, місцевий господарський суд відмовив Позивачу в проведенні економічної експертизи конкурсної пропозиції, при цьому критично оцінивши посилання Позивача на економічну необгрунтованість (збитковість) конкурсної пропозиції Відповідача, як на підстави для визнання її фіктивним правочином. Однак, на думку Позивача, ці обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті, а відмова у проведенні експертизи спричинило прийняття рішення за неповного з'ясування обставин справи.

Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року (том 2; а.с. 2) апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 24 січня 2018 року.

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 14 грудня 2017 року Позивач надіслав на адресу суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 2; а.с. 12), який судом долучений до матеріалів справи.

Суд констатує, що 15 січня 2018 року від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (том 2; а.с. 21-25), в якому Відповідач, зокрема, вказав, що порушення права Позивача бути переможцем конкурсу апріорі є неможливим, з огляду на те, що на етапі подання конкурсних пропозицій може бути порушеним лише право на участь у конкурсі, а не право бути переможцем конкурсу. Крім того, як зазначив Відповідач, саме Позивача і було визнано переможцем конкурсу і навіть за умови, що позов у цій справі буде задоволено, це в жодному випадку не призведе до поновлення порушеного права Позивача.

Разом з тим, у даному відзиві, Відповідач вказав, що конкурсна пропозиція Відповідача виражала намір не на укладення договору, а на участь у конкурсі, що не є тотожним поняттям, а умови договору про спільний обробіток землі з вирощування сільськогосподарських культур, одноособово визначала Третя особа.

Водночас, на переконання Відповідача, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні дійшов вірного висновку, що проведення судової експертизи за клопотанням Позивача не є пов'язаним із предметом доказування у цій справі, тому що стосуються обставин виконання договору, який укладається із переможцем конкурсу і в жодному випадку висновки такої експертизи не можуть спростувати або підтвердити факт встановлення "фіктивності" конкурсної пропозиції Відповідача.

Суд констатує, що 24 січня 2018 року від Третьої особи на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки у зв'язку із набранням чинності ГПК України в редакції від 15 грудня 2017 року Третя особа не встигла так швидко перейти на нові вимоги прийнятого законодавства. Як зазначила Третя особа, наразі триває переговорна процедура із адвокатами, які б могли представляти інтереси Третьої особи у даному судовому засіданні. Разом з тим, розгляд даної справи без участі представника Третьої особи порушить право Третьої особи на захист.

Ухвалою суду від 24 січня 2018 року (том 2; а.с. 50), з підстав, викладених в ній, розгляд справи було відкладено на 14 лютого 2018 року на 14:30 год..

Суд констатує, що до початку судового засідання від 14 лютого 2018 року від Третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на те, що триває переговорна процедура із адвакатом, який погодився представляти інтереси Третьої особи по даній справі.

Розглянувши клопотання представника Третьої особи про відкладення розгляду справи, колегія апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту клопотання про відкладення, представник просив його задоволити з огляду на те, що Третя особа звернулась до керівництва щодо врегулювання питання щодо представництва адвоката та виділення коштів для оплати його послуг, та як вважаає представник, розгляд даної справи без участі представника Третьої особи порушить право останньої на захист та принцип змагальності сторін.

Як слідує зі змісту ухвали суду від 24 січня 2018 року, розгляд даної справи відкладався для надання можливості Третій особі забезпечити представлення інтересів уповноваженим представником, згідно норм чинного законодавства. Однак, до судового засідання від 14 лютого 2018 року Третьої особою даного вчинено не було. Водночас, у суду ж немає можливості для відкладення розгляду справи, у зв'язку із закінченням строку розгляду апеляційної скарги, встановленим статтею 273 ГПК України.

Крім того, з огляду на повторну неявку Третьої особи та закінчення строку, не відкладення судом розгляду апеляційної скарги та винесення в даному судовому засіданні судового рішення у вигляді постанови, відповідає принципам, закладеним в частині 2 та пункті 2 частині 3 статті 202 ГПК України. При цьому, колегія суду вважає такі подачі заяв без вчинення відповідних дій Третьою особою - зловживання Третьою особою своїми процесуальними правами, та звертає увагу Третьої особи на те, що за вчинення відповідних дій ГПК України передбачає відповідальність.

Враховуючи усе вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні даного клопотання про відкладення та вважає за можливим розгляд апеляційної скарги без участі представника Третьої особи.

Представник Третьої особи в судове засідання від 14 лютого 2018 року не прибув.

В судових засідання від 24 січня 2018 року та від 14 лютого 2018 року представник Відповідача заперечив щодо доводів, висвітлених в апеляційній скарзі Позивача, вважає її безпідставною та необгрунтованою, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судові засідання від 24 січня 2018 року та від 14 лютого 2018 року представник Позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки свого представника Позивач суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника Позивача.

Відтак, заслухавши представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. При цьому, Рівненський апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Як встановлено апеляційним судом, 10 жовтня 2016 року Третьою особою було оголошено конкурс по відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур. В інформації було зазначено, що процедура конкурсного відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів МО України (конкурс) визначена Методичними рекомендаціями щодо укладення договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів МО України, затверджених заступником МО України; земельна ділянка орієнтовною площею 2303 га, яку можливо використати для вирощування сільськогосподарських культур розташована у Хмельницькій області, а саме: Старокостянтинівський район, м. Старокостянтинів, вул. Заїкіна, 10; Старокостянтинівський район, с. Григорівка; Красилівський район, с. Яворівці; Красилівський район, с. Кузьмин.

Разом з тим, в даному оголошенні, Третя особи зазначила, що визначено кваліфікаційні вимоги до учасників конкурсу, а саме: наявність новітнього (сучасного) сільськогосподарського обладнання та матеріально-технічної бази, достатньої для обробітку земель орієнтовною площею 2303 га; наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід; прибуткова діяльність понад 3 роки; вирощування сільськогосподарських культур та обробіток земельних ділянок сільськогосподарського призначення останні 3 роки; надійність учасника як ділового партнера (відсутність простроченої заборгованості платежів до бюджету всіх рівнів, в тому числі і державного, відсутність простроченої заборгованості перед діловими партнерами, відсутність простроченої заборгованості по заробітній платі перед своїми працівниками); репутація учасника на сільськогосподарському ринку (відсутність або найменша кількість судових рішень про стягнення боргу, відсутність порушених справ про банкрутство, відсутність кримінальних проваджень відносно керівника, відсутність або найменша кількість судових спорів щодо невиплати коштів пайовикам, орендодавцям, інших судових та позасудових спорів, що виходять або пов'язані зі здійсненням учасником сільськогосподарської діяльності, надання послуг, оренди с/г ділянок, земель, їх обробіток); допомога та сприяння Третьою особою у виготовленні проекту землеустрою, виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); обов'язкове дотримання та виконання норм чинного законодавства України; гарантійні зобов'язання щодо щомісячної сплати суми договірних відносин з врахуванням відшкодування земельного податку; програма (пропозиція) надання благодійної допомоги Третьою особою; учасники, що мають прострочену дебіторську заборгованість перед Третьою особою, Міністерством оборони України, до участі у конкурсі не допускаються.

Крім того, в даному оголошенні встановлений розмір реєстраційного внеску (застави) - 300 000 грн.

У оголошені визначено дату та місце подання конкурсних пропозицій - 29006, м.Хмельницький, вул. Ціолковського, буд. 3/1, каб. 101. Дана подача має бути здійснена в строк до 31 жовтня 2016 року до 10:00 год. Дата розкриття пропозицій - 31 жовтня 2016 року до 14.00 год.. Розмір стартової плати має становити не менше 2 759 грн 65 коп. за 1 га в рік.

Водночас, в даному оголошенні передбачений перелік документів, які подаються на розгляд комісії, а саме: заява про участь у конкурсі із зазначенням найменування юридичної особи, прізвища та ініціалів її керівника, форми власності (для фізичної особи - прізвища та ініціалів), реквізитів (адреси, номера телефону, телефаксу); документи, що підтверджують сплату реєстраційного внеску (застави); документ, що підтверджує реєстрацію юридичної особи в країні її місцезнаходження, зокрема, витяг з торговельного, банківського або судового реєстру (для іноземних юридичних осіб); нотаріально засвідчені копії установчих документів (для юридичних осіб); копії документів фінансової звітності за минулий рік та останній квартал (для юридичних та фізичних осіб); документ, що посвідчує особу представника юридичної особи та його повноваження; довідку про відсутність розпочатої процедури банкрутства стосовно юридичних осіб та фізичних осіб (для нерезидентів - довідку уповноважених органів у країні їх місцезнаходження); оригінал або нотаріально завірена копія довідки, виданої уповноваженим органом, про відсутність заборгованості щодо сплати податків і зборів перед бюджетами всіх рівнів, чинною на дату подання учасником; оригінал або нотаріально завірена копія витягу з реєстру Управління інформаційного забезпечення ГЕНП або іншого уповноваженого органу, який має право надавати відповідні витяги з реєстру, про те, що службова (посадова) особа учасника, яка підписала конкурсну пропозицію, не була засуджена за злочин, вчинений з корисливих мотивів, судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку, виданий не більше місячної давнини відносно дати оприлюднення на веб-сайті МОУ; конкурсна пропозиція; програма щодо використання земельної ділянки виключно за цільовим призначенням та найбільш ефективний спосіб.

Разом з тим, в даному оголошенні зазначено, що конкурсна пропозиція та документи, оформлені та подані юридичними, фізичними особами або уповноваженими ними особами з порушенням вимог, не розглядаються.

Суд констатує, що Відповідач звернувся до Третьої особи із заявою №394 від 27 жовтня 2016 року (том 1; а.с. 48) про участь у конкурсі по відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур та надав конкурсну пропозицію, в якій вміщено інформацію про учасника процедури закупівлі та зазначено, що Відповідач пропонує за спільний обробіток землі з метою вирощування сільськогосподарських культур плату в розмірі 12 102 грн за 1 га в рік.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявні копії документів, які подані Відповідачем до конкурсної пропозиції, в тому числі і платіжне доручення №1820 про сплату 300 000 грн реєстраційного внеску (том 1; а.с. 126).

Відповідно до протоколу №5 розкриття конкурсних пропозицій Третьої особи від 31 жовтня 2016 року (том 1; а.с. 18-20) було отримано конкурсні пропозиції: ТОВ "Мітлинецьке" з ціною 3 120 грн; Позивача з ціною 3 200 грн; ТОВ "Україна 2001" з ціною 2 920 грн; Відповідача з ціною 12 101 грн; ТОВ "Хмільницьке" з ціною 2 820 грн.

Відповідно до протоколу №6 засідання конкурсної комісії Третьої особи від 31 жовтня 2016 року (том 1; а.с. 198), за результатами вивчення документації наданої учасниками конкурсу, зокрема було допущено до подальшого розгляду конкурсну документацію Відповідача.

Водночас, як встановлено судом, 02 листопада 2016 року відбулось засідання конкурсної комісії Третьої особи, про що відображено у протоколі №7 (том 1; а.с. 21).

Зокрема, рішенням комісії за результатами голосування з конкурсного відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України переможцем конкурсу обрано Позивача. При підбитті підсумків за результатами детального вивчення (опрацювання) та перевірки конкурсною комісією документів даного учасника конкурсу було встановлено: надійність учасника як ділового партнера (відсутність простроченої заборгованості платежів до бюджету всіх рівнів, в тому числі і державного, відсутність простроченої заборгованості перед діловими партнерами), бездоганна репутація на сільськогосподарському ринку (відсутність протягом 2013-2016 років згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень, рішень про стягнення з учасника боргу, відсутність порушених справ про банкрутство, відсутність кримінальних проваджень відносно керівника, відсутність або найменша кількість судових спорів щодо невиплати коштів пайовикам, орендодавцям, інших судових та позасудових спорів, що виходять або пов'язані зі здійсненням учасником сільськогосподарської діяльності, надання послуг, оренди с/г ділянок, земель, їх обробіток); що конкурсна пропозиція в розмірі 3 200 грн за 1 га в рік - одна з найвищих (друга після конкурсної пропозиції в сумі 12 101 грн).

Як вбачається із вказаного вище протоколу, решті учасникам відмовлено в обранні переможцем конкурсу. Зокрема, в обґрунтування відмови обрання Відповідачем переможцем комісія зазначила про: економічну необґрунтованість цінової пропозиції, згідно програми використання земельних ділянок Відповідачем загальною площею 2303 га, що перебувають у користуванні Третьої особи, котра підтверджена розрахунком-обґрунтуванням; ненадійність учасника як ділового партнера, негативна репутація на сільськогосподарському ринку; наявність великої кількості судових спорів щодо стягнення з учасника коштів за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань в сфері сільськогосподарської діяльності; недотримання норм чинного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 квітня 2017 року (том 1; а.с. 34-41) було задоволено позов Відповідача до Третьої особи, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні Третьої особи - Позивача та Міністерства оборони України про визнання недійсними результатів конкурсу від 31 жовтня 2016 року, в частині визнання переможцем конкурсу по відбору учасників спільної обробки землі і вирощування сільськогосподарських культур на землях Міністерства оборони України Позивача та визнано недійсними результати конкурсу від 31 жовтня 2016 року, проведеного конкурсною комісією Третьої особи.

З наявних в матеріалах справи Методичних рекомендації щодо укладення договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів МО України, затверджених заступником Міністра оборони України (том 1; а.с. 42-47) вбачається, що: конкурсна пропозиція це документ, підписаний учасником конкурсу або уповноваженою ним особою, який містить пропозицію щодо розміру плати за спільну обробку землі з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів МО України; конкурсна документація - документи щодо правового статусу та кваліфікаційних вимог до учасників конкурсу.

В силу дії пунктів 13 та 14 вищевказаних Методичних рекомендації: за результатами розгляду конкурсних пропозицій конкурсна комісія визначає учасників конкурсу; конкурсна пропозиція та документи, оформлені та подані юридичними та фізичними особами або уповноваженими ними особами з порушенням вимог, зазначених у цьому порядку, не розглядаються.

Також у матеріалах справи наявний висновок експертного дослідження (за результатами проведення економічного дослідження) від 02 березня 2017 року №79/17-22 Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (том 1; а.с. 51-61), у якому, зокрема, зазначено, що сума збитків від спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках МО України загальною площею 2303 га, які б міг понести Відповідач за 2017 рік складають: 16 517 492 грн 73 коп., за 2018 рік - 11 194 333 грн 04 коп..

З матеріалів позовної заяви вбачається, що Позивач, вважаючи, що конкурсна пропозиція Відповідача, подана без намірів укладати договір, тобто має місце вчинення Відповідачем фіктивного правочину, звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати цю конкурсну пропозицію недійсним правочином, вчиненим без наміру створення правових наслідків у вигляді укладання договору із Третьою особою із умовами оплати 12 101 грн за 1 га на рік.

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що в силу дії приписів статті 11 ЦК України: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище в даній судовій постанові, 10 жовтня 2016 року Третьою особою було оголошено конкурс по відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур.

Із конкурсною пропозицію звернулись, в тому числі, Позивач та Відповідач, конкурсні пропозиції яких були допущені до розгляду.

Рішенням конкурсної комісії Третьої особи від 31 жовтня 2016 року за результатами голосування з конкурсного відбору учасників спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України, переможцем конкурсу обрано Позивача.

В подальшому, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 квітня 2017 року в справі №924/1249/16 було визнано недійсними результати конкурсу від 31 жовтня 2016 року, проведеного конкурсною комісією Третьої особи, в частині визнання переможцем конкурсу Позивача, визначеного на підставі протоколу від 31 жовтня 2016 року, складеного конкурсною комісією Третьої особи.

В силу дії приписів статті 15 ЦК України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 2 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами частини 1 статті 234 ЦК України вказано на те, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Суд констатує, що фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише не вчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Водночас, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити: наявність умислу всіх сторін правочину; необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Разом з тим, суд констатує, що Відповідач по даній справі не лише надав конкурсну пропозицію, але й сплатив обумовлені Третьою особою кошти, в розмірі 300 000 грн, що в свою чергу опосередковано свдчить про не

Водночас, частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 180 ГК України: зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Приписами статті 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до приписів статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд констатує, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

З огляду на наведене вище, суду необхідно встановити, чи є оспорювана дія вчиненим правочином та з якого моменту.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що Позивач вказує, що конкурсна пропозиція Відповідача є одностороннім правочином, що створює обов'язки як для особи, яка його вчинила, так і для Третьої особи та вважає таку пропозицію офертою, в розумінні статті 641 ЦК України.

В силу дії статті 202 ЦК України: одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами; односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила; односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Однак, колегія апеляційного господарського суду констатує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких конкурсна пропозиція Відповідача створила обовязки для Третьої особи або про домовленість Відповідача з Третьою особою про таке.

Судом критично оцінюється твердження про те, що конкурсна пропозиція конкурсантів вважається офертою в розумінні статті 641 ЦК України, оскільки пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Тому в даному випадку під ознаки публічної оферти підпадає оголошення про конкурс, розміщене Третьою особою. В свою чергу, Відповідач, подавши документи на конкурс, акцептував таку пропозицію, погодившись на передбачені умови конкурсу.

Згідно матеріалів справи конкурсна пропозиція вВідповідача була відхилена за результатами конкурсу, тобто, конкурсна пропозиція Відповідача як правочин є таким, що не вчинений.

В той же час, як зазначалося вище, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

Судом також враховується, що Третьою особою, як замовником конкурсу, визначено Відповідача як учасника конкурсу, конкурсну пропозицію якого було допущено до участі у конкурсі без будь- яких зауважень.

Що ж до тверджень апелянта про безпідставність не призначення місцевим господарським судом експертизи у даній справі, то апеляційний господарський суд їх оцінює критично і з огляду на той факт, що вчиняючи таке обгрунтування Позивач у поданій апеляційній скарзі (чи в інший спосіб) не просить суд апеляційної інстанції зупинити провадження у справі та призначити експертизу (тобто до кінця не підтримує своїми діями відповідну правову позицію).

Крім того, з огляду на на те, що судовим рішення у судовій справі №924/1249/16 (том 1; а.с. 34-41), вже визнано в цілому недійсними результати конкурсу від 31 жовтня 2016 року, апеляційний господарський суд констатує і факт того, що з огляду на визначення цим конкурсом переможцем Позивача, навіть задоволення даного позову не призведе до захисту та до поновлення порушеного права Позивача (що в свою чергу суперечить частині 2 статті 4 ГПК України).

З огляду на усе вищевикладене у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є безпідставними, необгруованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

З урахуванням вищевказаного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Позивача у повному обсязі.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорюване рішення без змін (з огляду на його законність і обгрунтованість, в тому числі за чинним на момент прийняття рішення ГПК України), та те, що при прийнятті даної постанови, Рівненським апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даного рішення (всилу дії частини 4 статті 269 ГПК України).

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги, в силу дії статті 129 ГПК України, суд залишає за Позивачем (з огляду на відмову в задоволенні позову).

Керуючись статтями 129, 269-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу українсько-німецького сільськогосподарського підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті-Аграр Дніпро" на рішення господарського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року в справі № 924/853/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року в справі №924/853/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

5. Справу №924/853/17 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.