Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" лютого 2018 р. Справа № 906/965/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребенніковій Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 041/18 від 22.12.17,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №16 від 04.01.18

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" (смт. Іршанськ)

до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" (смт. Іршанськ, Хорошівський р-н, Житомирської обл.)

про стягнення 1245884,46 грн.

В засіданні суду 15.01.18р. оголошувалась перерва в засіданні до 25.01.18р. до 14:00, 25.01.2018р. оголошувалась перерва до 14:30 год. 13.02.2018р. відповідно до статті 216 ГПК України.

Позивач ПАТ "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" 1 245 884,46 грн., з яких 1 205 300, 51 грн - сума основного боргу, 36 324,12 грн - пені, 4 259,83 грн - 3% річних.

В якості фактичних підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов'язання по сплаті коштів за надані послуги по збагаченню ільменітового концентрату згідно умов, порядку та строків, визначених Договором №Р21-05/3 надання послуг від 30.12.2016р. та Додатками до Договору, Додатковими угодами до договору.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 208,525,526,527,529,530,532,549,610,611 ЦК України, ст.ст. 173,193,197,216-218,230-231 ГК України.

Ухвалою від 08.11.17р. господарський суд порушив провадження у справі, вжив заходи по підготовці справи до розгляду, передбачені ст.ст. 64-65 ГПК України.

18.12.17р. позивач надіслав суду заяву про зміну предмету позову від 18.12.17р. за №02/3152 (вх. г/с №02-44/1255/17), згідно якої позивач повідомив суд про повну сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 1 205 300, 51 грн., зменшив суму позовних вимог із суми 1 245 884, 46 грн. до суми 80 426, 57 грн. та просив суд стягнути з відповідача: 50 391, 30 грн. пені, 5 929, 26 грн. 3% річних та 24 106, 01 грн. суми інфляційних втрат (а.с. 113-120, т. 1).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 18.12.17р. за №708 проти позову заперечує з наступних підстав:

- стосовно суми основного боргу: відсутня заборгованість по оплаті наданих у серпні 2017 року послуг по Договору, а тому підстав для стягнення основної суми боргу в розмірі 1 205 300, 00 грн. немає;

- стосовно вимоги про стягнення пені: відповідно до пункту 8.8 розділу 8 Договору, вимога щодо сплати будь-яких штрафів, пені, передбачених даним правочином, являється правом, а не обов'язком сторін; позивачем не наведено жодних доказів, що свідчили б про завдання йому збитків внаслідок несвоєчасної сплати частини зобов'язань за Договором;

- стосовно вимоги позивача про стягнення 3% річних: статтею 625 ЦК України прямо не зобов'язує кредитора вимагати від боржника сплати боргу з урахуванням, зокрема, трьох процентів річних (а.с. 121-123, т. 1).

Ухвалою від 18.12.17р. господарський суд здійснив розгляд справи №906/965/17 за правилами Закону України від 03.10.17 №2147-19 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", визначив форму судового процесу як загальне позовне провадження, стадія - підготовче засідання (а.с. 135-136, т. 1).

09 січня 2018р. позивач надіслав суду клопотання про повернення сплаченого судового збору в сумі 16 926, 27 грн. у зв'язку із зменшенням позовних вимог (а.с. 138-139, т. 1).

09 січня 2018р. позивач надіслав суду відповідь на відзив на позовну заяву від 05.01.18р. за №02/19, згідно якого на спростування заперечень відповідача доводить наступне:

- підтвердив відсутність заборгованості відповідача по сплаті основного боргу, у зв'язку з чим був здійснений перерахунок боргу та подано заяву про зміну предмету позову від 18.12.17р.;

- стосовно доводів відповідача щодо неподання доказів на підтвердження завдання збитків внаслідок несвоєчасної сплати - вважає її безпідставною, з огляду на норми ст.ст. 623, 525, 526, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, ст. 193 ГК України;

- правові наслідки порушення грошових зобов'язань передбачені приписами ст. 549-552, 611, 625 ЦК України (а.с. 140-143, т. 1).

15 січня 2018р. відповідач подав суду клопотання про зменшення розміру пені з наступних підстав:

- відповідачем вжито заходів до виконання зобов'язань та добровільно усунено порушення;

- нарахування позивачем, крім пені, 3% річних та інфляційних втрат, які в даному випадку в повній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем;

- винятковість даного випадку, про який свідчить, зокрема, факт зупинення на підставі наказу Державної служби геології та надр України від 28 березня 2017р. №137 "Про анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень" дії спеціального дозволу на користування надрами №2578 від 19.10.2001, наданого ТОВ "Вальки-Ільменіт" на розробку Валки-Гацківського родовища;

- перебування відповідача у скрутному фінансовому стані;

- наявність у кредитора можливості стягнути зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове значення;

- станом на 12 січня 2018р. чисельність працюючих працівників становить 137 особи;

- щомісячно здійснюється сплата податків, зборів та обов'язкових платежів до бюджету усіх рівнів у значних розмірах;

- про винятковість випадку свідчить факт прийняття 27.06.2017р. слідчим суддею Голосіївським районним судом міста Києва ухвал у справі №752/13071/17 (провадження №1-кс/752/4997/17), якими було зупинено видаткові операції по рахункам підприємства, відкритих у банківських установах;

- у провадженні господарського суду знаходиться справа за позовом Філії до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з відповідача на суму 58 483 928, 99 грн.;

- суд повинен встановити наявність доказів понесення позивачем збитків через несвоєчасну оплату відповідачем наданих послуг;

- у період з 01.01.17р. по 12.01.18р. на користь позивача було перераховано значну суму коштів за надані послуги (а.с. 149-155, т. 1).

15 січня 2018р. відповідач подав суду заяву про відстрочку виконання рішення суду від 15.01.18р. за №50, згідно якої просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Житомирської області, що буде прийняте у даній справі, на 12 (дванадцять) місяців (а.с. 212-217, т. 1).

Відповідач у відзиві від 15.01.18р. за №49 на заяву про зміну предмету позову заперечує, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову за безпідставністю; однак подав суду контррозрахунок суми інфляційних втрат (а.с. 218-220, 221 т. 1).

Відповідач у додаткових письмових поясненнях від 24.01.18р. заперечує стосовно застосування неустойки, однак вказує на те, що нарахування позивачем пені могло бути розпочато 26 вересня 2017 року та надав свій контррозрахунок пені (а.с. 226-22, т. 1).

24 січня 2018р. позивач надіслав суду відповідь на відзив від 15.01.18р. на заяву про зміну предмету позову, згідно якого порушення умов оплати послуг та укладення додаткової угоди на відстрочення платежу призвело до накопичення дебіторської заборгованості по обліку філії "Іршанський ГЗК"по Договору №9632 від 30.12.2015;

- зважаючи на допущені неточності під час розрахунку пені було здійснено перерахунок пені в бік зменшення, що в свою чергу, складає 38 833, 62 грн.;

- застосування ст. 625 ЦК України тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів;

- заперечує контррозрахунок суми інфляційних втрат, посилаючись на те, що відповідач здійснив нарахування інфляційних витрат застосувавши правило , що суперечать Рекомендаціям ВСУ де сума, що внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця, а не навпаки (а.с. 228-232, т. 1).

24.01.18р. позивач у відповідь на заяву про відстрочення виконання рішення від 15.01.2018р. за №50 та клопотання про зменшення розміру пені від 12.01.18р. за №45 заперечує по даних заявах, просить суд відмовити відповідачу в їх задоволенні, з огляду на наступне:

- стосовно обставинам відповідача щодо погашення основної заборгованості вважає, що останнє не надає відповідачу додаткових пільг чи якимось чином позбавляє останнього від понесених фінансових санкцій, які мають бути застосовані до нього;

- стосовно зупинення спеціального дозволу на користування надрами, - згідно інформації, отримана із сайту "Судова влада України", Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 15 вересня 2017р. №826/10404/17, залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.17р., задовольнив клопотання ТОВ "Вальки-Ільменіт" про вжиття заходів забезпечення позову, зупинив дію п. 2 наказу Державної служби геології та надр №137 від 28.03.2017р. в частині зупинення дії дозволу №2578 від 19.10.2001 року ТОВ "Валки-Ільменіт" до набрання рішенням по справі законної сили;

- відповідач не має жодних підстав для посилання на дану обставину, як на виключну, яка є підставою для відстрочки рішення суду на 12 (дванадцять) місяців;

- стосовно скрутного становища відповідача, позивач вважає, що це у повній мірі стосується обох сторін і не є підставою для відстрочення виконання рішення суду, адже сторони по даній справі перебувають у рівних економічних умовах;

- стосовно сплати податків, зборів і обов'язкових платежів - не виправдовує прострочення у виконанні грошового зобов'язання відповідача;

- стосовно зупинення видаткових операцій по рахункам підприємства, відкритих у банківських установах, позивач вважає, що накладення арешту в червні 2017р. та скасування даної обставини в липні 2017р., жодним чином не позбавляло відповідача виконати свої договірні зобов'язання перед позивачем у вересні 2017р. і не є виключною обставиною (а.с. 233-237, т. 1).

24 січня 2018р. позивач надіслав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 23.01.18р. за №02/157, згідно якої зменшує позовні вимог із 1 245 884, 46 грн. до суми 68 868, 89 грн., з яких: 38 833, 62 грн. пені, 5 929, 26 грн. 3% річних та 24 106, 01 грн. сума інфляційних втрат (а.с. 2-4, т. 2).

Отже, має місце нова ціна позову, тому спір вирішується із суми заборгованості - 68 868, 89 грн.

25 січня 2018р. відповідач подав суду заперечення на відповідь від 23.01.18р. на заяву про відстрочення виконання рішення суду від 15.01.18р. та клопотання про зменшення розміру пені від 12.01.18р. за 345, згідно яких останній доводить, що:

- судовими органами констатовано, що застосування оскаржуваного наказу має передбачувані негативні наслідки не лише для ТОВ "Валки-Ільменіт", а й для інших осіб, що перебувають з останнім в трудових та господарських взаємовідносинах;

- суди дійшли висновку, що зупинення видобутку корисних копалин на Валки-Гацківському родовищі може призвести до різкого зменшення доходу (а.с. а.с. 5-7, т.2).

В засіданні суду 25.01.18р. сторони дали згоду, відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України на закінчення підготовчого засідання та переходу до розгляду справи по суті (а.с. 17, т. 2).

Після судових дебатів та виходу з нарадчої кімнати судом прийнято вступну та резолютивну частину рішення про часткове задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016 між Публічним акціонерним товариством "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" (постачальник/ позивач) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" (покупець/відповідач) укладено договір надання послуг №Р21-05/3 (надалі за текстом Договір №Р21-05/3).

Згідно з п. 1.1. Договору №Р21-05/3 сторони погодили, що позивач надає відповідачу комплекс послуг по збагаченню чорнового ільменітового концентрату (напівфабрикату), що передається замовником виконавцю, та отримання товарного ільменітового концентрату по ТУ14-10-009-97 (код НПП 07.29.19.00.62) на доводочних фабриках виконавця, в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.1 даного договору із змінами внесеними Додатковою угодою №5 від 30.06.2017, ціна послуг по збагаченню, яка надається виконавцем по даному договору погоджується сторонами на кожний відповідний звітній період (календарний місяць) або на інший період (квартал, півріччя тощо) та зазначається у додатках, які являються невід'ємними частинами цього договору.

Додатками та Додатковими угодами до Договору №Р21-05/3 сторони визначали загальну вартість послуг по даному договору (а.с. 22, 23, 23, 27, 29, 31, 32, 33, 35, 36,37).

Відповідно до п. 3.5 договору із змінами, які сторони узгодили в додатковій угоді №3 від 27.02.2017, оплата вартості наданих послуг по даному договору здійснюється замовником протягом 3 банківських днів з моменту підписання сторонами Акту наданих послуг за відповідний звітний період. в якому надавались послуги, на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури.

Пунктом 3.7 Договору №Р21-05/3 встановлено, що датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів замовника на поточний розрахунковий рахунок виконавця.

Додатковою угодою №1 від 30.12.16р. до Договору №Р21-05/3 сторони погодили п. 3.8. , згідно якого вказано, що лише після здійснення оплати вартості наданих послуг в повному обсязі у замовника виникає право на отримання продукції, яка являється результатом комплексу передбаченого пунктом 1.2 даного Договору.

Кількість фактично збагаченого ільменітового концентрату фіксується в Акті наданих послуг, згідно п. 4.1 даного Договору.

Підписання сторонами Акту наданих послуг здійснюється в термін 2 робочих днів в місяці наступному за місяцем, в якому були надані послуги за даним Договором (п. 4.2 договору зі змінами внесеними Додатковою угодою №3 від 27.02.2017р.).

Відповідальність сторін сторони погодили у розділі 8 Договору №Р21-05/3 та, зокрема у Додатковій угоді №4 від 28.04.2017р. до Договору №Р21-05/3 п. 8.3. сторони погодили, що за порушення замовником строків оплати визначених п. 3.5. даного Договору більш ніж на 14 (чотирнадцять) календарних днів, замовник на письмову вимогу виконавця, сплачує останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості послуг, оплату яких прострочено, за кожен день такого прострочення.

31 серпня 2017р. позивачем було направлено відповідачу акт №ОУ-0000890 здачі-приймання робіт (надання послуг) на суму 7 560 000, 00 грн. та який був підписаний відповідачем 07.09.17р. (а.с.38).

Відповідач свої зобов'язання по сплаті коштів виконав частково, тому 04.10.17р. за №02/2295 позивач надіслав останньому претензію з вимогою про сплату основної заборгованості на суму 6 976 604, 51 грн. (а.с. 39-40, т. 1).

Несплата заборгованості в досудовому порядку зумовила позивача звернутися з позовом до суду про стягнення заборгованості в сумі 1 205 300, 51 грн.

Додатково позивач заявив до стягнення матеріальні вимоги про сплату пені в сумі 36 324, 12 грн та 4 259, 83 грн. 3% річних.

В ході судового вирішення спору відповідач сплатив суму основного боргу в розмірі 1 205 300, 51 грн., у зв'язку з чим, зокрема, позивач заявою про зменшення розміру позовних вимог від 24.01.18р. заявив нову ціну позову - 68 868, 89 грн., з яких: 38 833, 62 грн. пеня, 5 929, 26 грн. 3% річних, 24 106, 01 грн. сума інфляційних втрат, з якої вирішується спір по суті.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові докази, заслухавши промови учасників справи в судових дебатах, господарський суд прийшов до висновку частково задовольнити позовні вимоги, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

Згідно ст. 901, ст.903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується, що відносини між сторонами виникли внаслідок виконання Договору №Р21-05/3 надання послуг від 30 грудня 2016р.

Судом встановлено, що на момент подання позовної заяви у відповідача існував борг перед позивачем на суму основного зобов'язання в розмірі 1 205 300, 51 грн. та який припинився після порушення провадження у справі шляхом сплати відповідачем заборгованості в повному обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як зазначалося раніше, сторони у Додатковій угоді №4 від 28.04.2017р. до Договору №Р21-05/3 погодили п. 8.3. Договору №Р21-05/3п. 8.3. згідно якого за порушення замовником строків оплати визначених п. 3.5. даного Договору більш ніж на 14 (чотирнадцять) календарних днів, замовник на письмову вимогу виконавця, сплачує останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості послуг, оплату яких прострочено, за кожен день такого прострочення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, відповідач допустив неналежне виконання грошових зобов'язань.

Позивачем нараховані до сплати 38 833, 62 грн. пені за період з 26.09.2017р. по 14.11.2017р., нарахованої із загальної суми заборгованості 1 205 300, 51 грн.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача та враховуючи, що заявлений розмір пені не перевищує перерахований судом, господарський суд прийшов до висновку про його задоволення в заявленій сумі.

Разом з тим, господарський суд перевіривши розрахунок позивача вважає його арифметично вірним та встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог в частині стягнення 38 833, 62 грн. пені, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Господарський суд також приймає до увагу правову позицію Конституційного Суду України, викладену у Рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 стосовно офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", про те, що вимога про нарахування та сплату неустойки має відповідати передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 95 (дев'яносто п'ять) відсотків (%).

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Юридичний аналіз наведених правових норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Оскільки позивачем не доведено факту завдання йому чи іншим учасникам господарських відносин збитків внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем коштів, а також враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача, письмові докази на підтвердження якому додано до матеріалів справи, суд оцінює вказані обставини як виняткові, а тому вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені із суми 38 833, 62 грн. на 50% до 19 416, 81 грн.

Щодо заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду строком на 12 (дванадцять) місяців з посиланням, серед іншого, на тяжке фінансово-матеріальне становище.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Приймаючи за основу правову позицію Конституційного Суду України, викладену у Рішенні від 13.12.2012 № 18-рп/2012 про відстрочення виконання судового рішення на певний строк, господарський суд приймає до уваги, що розстрочка виконання рішення суду має також відповідати принципу верховенства права, який дає можливість приймати рішення з врахуванням загальних принципів права: добросовісності, розумності, та справедливості (ст. 3 ЦК України) та здійснюватися у випадках і на підставі, визначених законом.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суду, господарський суд враховує, насамперед, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, а також наявність тих виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим боржником у визначений строк та встановленим господарським судом способом.

Господарський суд, з врахуванням конкретних обставин справи, прийшов до висновку про відсутність обставин для надання відстрочення виконання рішення суду відповідачу, враховуючи, при цьому, нову ціну позову та зменшення розміру пені на 50%, тому відмовляє в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду

Щодо заявлених додаткових матеріально-правових вимог про стягнення 3% річних на суму 5 929, 26 грн. та суму інфляційних втрат в розмірі 24 106, 01 грн.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховані 3% річних з простроченої суми за період з 12.09.17р. по 14.11.2017р. на суму 5 929, 26 грн. (а.с. 117, т. 1)

Господарський суд, перевіривши розрахунок 3% річних визнає його арифметично правильним, тому задовольняє його в повному розмірі на суму 5 929, 26 грн.

Позивачем нараховані інфляційні втрати на суму 24 106, 01 грн. за період з вересня 2017р. з урахуванням суми боргу 1 000 000, 00 грн. в період з 12.09.2017р. по 09.11.2017р. та суми боргу 205 300, 51 грн. в період з 12.09.2017р. по 14.11.2017р. (а.с. 118, т. 1)

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Господарський суд, перевіривши розрахунок позивача суми інфляційних втрат не визнає його арифметично правильним, тому задовольняє позовну вимогу частково на суму 14 463,61 грн інфляційних втрат за жовтень 2017року, в решті суми відмовляє.

Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97 для застосування індексації грошового боргу не обов'язкові.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд ухвалює повернути ухвалою суду Публічному акціонерному товариству "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії " Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" з Державного бюджету України судовий збір у сумі 17 088,27грн , сплачений згідно платіжного доручення від 26.10.17р. № 17662 у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на 50% від суми 38 833,62 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" ( 12110, вул. Шевченкав,1-А, смт. Іршанськ, Хорошівський район, Житомирська область, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" ( 03035, вул. Сурікова,3, Солом'янський район, м. Київ, ) в особі філії " Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ( 12110, вул. Шевченка,1, смт. Іршанськ, Хорошівський район, Житомирська область, ) :

- 19 416,81 грн пені,

- 14 463,61 грн інфляційних втрат,

- 5929,26 грн 3%річних,

- 1375,98 грн судового збору.

Видати наказ.

4. Відмовити у стягненні 19 416,81 грн пені та 9642, 40 грн інфляційних втрат.

5. Повернути ухвалою суду Публічному акціонерному товариству "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" ( 03035, вул. Сурікова,3, Солом'янський район, м. Київ, ) в особі філії " Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ( 12110, вул. Шевченка,1, смт. Іршанськ, Хорошівський район, Житомирська область, ) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 17088,27грн , сплачений згідно платіжного доручення від 26.10.17р. № 17662 у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.02.18

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (рек. з пов.)

3- відповідачу (рек. з пов.)