ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.2018 Справа № 905/2791/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О. при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства "Покровськводоканал", м.Покровськ, Донецька область

до відповідача: Державного підприємства "Мирноградвугілля" Відокремлений підрозділ "Шахта "Родинська", м.Мирноград, Донецька область

про стягнення 314318,91грн. основний борг, 29115,40грн. 3% річних, 298602,96грн. інфляційні нарахування, 16418,51грн. пеня

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю 32 від 02.01.18р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю №4-3 від 11.01.18р.

Суть справи:

Позивач, Комунальне підприємство "Покровськводоканал", м.Покровськ, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Красноармійськвугілля" Виробничий підрозділ "Шахта "Родинська", м.Мирноград, Донецька область про стягнення 314318,91грн. основний борг, 29115,40грн. 3% річних, 298602,96грн. інфляційні нарахування, 16418,51грн. пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 11.05.2017р. №314 Державне підприємство «Краснормійськвугілля» () було перейменовано в Державне підприємство «Мирноградвугілля» у звязку з чим наказом Державного підприємства «Мирноградвугілля» від 16.05.2017р. №130, Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» () Державного підприємства «Краснормійськвугілля» було перейменовано у Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» Державного підприємства «Мирноградвугілля».

Таким чином, відповідачем по справі є Державне підприємство «Мирноградвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» ().

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договорів №201 від 23.01.14р., №201 від 30.12.14р., №201 від 01.06.16р. «Про закупівлю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення» в частині повної та своєчасної оплати послуг з водопостачання за період: з липеня 2014 року по липень 2017 року.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 04.12.17р., сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/2791/17.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.12.17р. порушено провадження у справі №905/2791/17 та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.12.17р.

26.12.17р. ухвалою господарського суду Донецької області справу №905/2791/17 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі; підготовче засідання призначене на 22.01.18р.

22.01.18р. через канцелярію суду представник позивача надав супровідний лист №б/н від 22.01.17р. з додатками.

Надані суду документи долучені до матеріалів справи.

22.01.18р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на недоведеність вручення рахунків на оплату, відсутності обґрунтованого розрахунку пені, інфляційних та річних.

Крім того, відповідач зазначив, що згідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 11.05.2017р. №314 Державне підприємство «Краснормійськвугілля» було перейменовано в Державне підприємство «Мирноградвугілля» у звязку з чим наказом Державного підприємства «Мирноградвугілля» від 16.05.2017р. №130, Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» Державного підприємства «Краснормійськвугілля» було перейменовано у Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» Державного підприємства «Мирноградвугілля».

22.01.18р. за результатами підготовчого засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовче провадження у справі №905/2791/17 та призначення справи до розгляду по суті на 07.02.18р.

01.02.18р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив №012/126 від 26.01.18р. з додатками, у якій позивач висловив заперечення на обставини викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Також, 06.02.18р. на адресу суду від позивача надійшов лист №012/127 від 26.01.18р. з додатками.

Під час огляду стану листа Комунального підприємства "Покровськводоканал" №012/127 від 26.01.18р. було встановлено факт відсутності додатків, про що свідчить акт №20 від 06.02.18р. складений відділом документального забезпечення та контролю (канцелярія).

Ухвалою суду від 07.02.18р. розгляд справи по суті відкладено на 21.01.18р.

16.02.18р. на адресу суду від позивача надійшов розрахунок 3% річних, інфляційних та пені.

21.02.18р. до суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Технічна фіксація (звукозапис) здійснювалась відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, господарський суд

встановив:

23.01.14р., 30.12.14р., 01.06.16р. між сторонами були підписані договори №201 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за умовами яких позивач (виробник) зобовязався надавати по своїх водогінних мережах питну воду відповідачу (споживачу) в межах погоджених обсягів і згідно помісячного графіка, з урахуванням затвердженого місцевими органами державної виконавчої влади ліміту та залежно від технічних можливостей виробника, а відповідач (споживач) зобовязався приймати погоджений обсяг подаваної води, використовувати її та проводити оплату послуг відповідно до діючих тарифів та умов договорів.

Згідно з п.2.1 договорів виробник подає питну воду споживачеві протягом усього періоду дії договору в межах обсягу, передбаченого в пунктах даних договорів.

У п.2.2 договорів сторонами погоджено розрахунковий обсяг води, що є лімітом водокористування споживача на строк укладання відповідного договору.

Для узгодження обсягу споживаної води споживач надає виробнику розрахунок-заявку або паспорт водного господарства про обєми водоспоживання та приймання строків, що є невідємною частиною даних договорів, із вказівкою річного обсягу води по видах споживання з визначенням добового, часового обсягу витрати води, з помісячною розбивкою, завірену підписом керівника й печаткою (п.2.3 договорів).

Відповідно до п.п.5.1 договорів від 23.01.14р. та від 30.12.14р. та п.4.1 договору від 01.06.16р., надані виробником за цими договорам послуги централізованого водопостачання та водовідведення споживач сплачує на підставі встановлених тарифів.

Згідно з п.п.5.2 договорів від 23.01.14р. та від 30.12.14р. на момент укладання договору тариф на послуги водопостачання становить 7,90 грн. за 1м3 (без ПДВ), а за п.4.2 договору від 01.06.2016р. на момент укладання договору тариф на послуги водопостачання становить 8,69грн. за 1м3 (без ПДВ). На загальну суму нараховується ПДВ у розмірі 20%.

Пунктами 5.4 договорів від 23.01.14р. та від 30.12.14р. та п. 4.3 договору від 01.06.16р. у випадку зміни тарифів, споживач оплачує послуги за даним договором від дня їхнього прийняття без додаткового погодження.

Згідно п.5.5. договору №201 від 23.01.14р. (в редакції погодженої сторонами згідно протоколу розбіжностей від 28.02.14р.) споживач здійснює платежі за надані послуги за даним договором на підставі предявленого рахунку за розрахунковий місяць не пізніше 27 числа поточного місяця.

Згідно п.5.5. договору №201 від 30.12.14р. споживач здійснює платежі за надані послуги за даним договором на умовах 100% передплати в строк до 5 числа поточногомісяця. При цьому розмір платежу визначається споживачем самостійно виходячи з обсягів споживання послуг за аналогічний період минулого місяця. Остаточний розрахунок за розрахунковий місяць споживач проводить на підставі предявленого рахунку з урахуванням поточних оплат не пізніше 26 числа поточного місяця.

За умовами п.п.4.4., 4.5. договору від 01.06.16р. споживач здійснює платежі за надані послуги за даним договором на підставі предявленого рахунку за розрахунковий місяць протягом 7 робочих днів з дня отримання рахунку, але не пізніше останнього банківського дня поточного місяця. Сума за даним договором складає 241902,99грн.

Розрахунковим місяцем за договорами від 23.01.14р. та від 30.12.14р. слід вважати термін з 18 числа передуючого поточному місяцю до 18 числа поточного місяця (п.6.5 договорів).

Договори набирають чинності з моменту підписання обома сторонами та діють до 31 грудня відповідного року. Дія договору продовжується на наступний календарний рік на тих же умовах, шляхом підписання додаткової угоди, з урахуванням зміни розрахунок-заявок на споживання води й скидання стоків (п.п.10.1, 10.3 договору від 23.01.14р. та п.п.9.1, 9.3. договору від 01.06.16р.).

Згідно п.п.10.1, 10.3 договору від 30.12.14р., даний договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до 31.12.15р. Дія договору продовжується на наступний календарний рік на тих же умовах, шляхом підписання додаткової угоди, з урахуванням зміни розрахунок-заявок на споживання води й скидання стоків.

Крім того, 01.06.16р. сторонами укладений договір №201 про закупівлю послуг з централізованого водовідведення (послуги каналізаційні) за умовами, якого виробник зобовязується у 2016 році надавати споживачу послуги, зазначені у п.п.1.2., 1.3. цього договору, а споживач прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно п.2.1. договору виробник приймає господарсько-побутові й близькі до них по складу стічні води споживача, що надходять до каналізаційної мережі протягом усього періоду дії договору в межах обсягу, передбаченого п.1.3., 2.2., 2.5 цього договору.

У п.2.2 договору сторонами погоджено розрахунковий обсяг стічних вод на 2016р.

Для одержання дозволу на спуск у комунальну каналізацію стічних вод і узгодження обсягу стічних вод споживач представляє виробнику розрахунок-заявку, що є невідємною частиною даного договору, із вказівкою середнього й максимального обсягу стічних вод, характеру й ступеня їхнього забруднення (п.2.3. договору).

Відповідно до п.3.1 договору, надані виробником за цим договором послуги централізованого водовідведення споживач сплачує на підставі встановлених тарифів. Тариф на послуги централізованого водовідведення становить 9,83 грн. за 1м3 (без ПДВ). На загальну суму нараховується ПДВ у розмірі 20%. У випадку зміни тарифів, споживач оплачує послуги за даним договором від дня їхнього прийняття без додаткового погодження. Споживач здійснює платежі за надані послуги за даним договором на підставі предявленого рахунку за розрахунковий місяць не пізніше 26 числа поточного місяця (п.п.3.1., 3.2., 3.3., 3.4 договору).

Даний договір набуває чинності з 01.01.16р. та діє до 31.12.16р. Дія договору продовжується на наступний календарний рік на тих же умовах, шляхом підписання додаткової угоди, з урахуванням зміни розрахунок заявок на скидання стоків (п.п.8.1., 8.3. договору).

На виконання умов договорів, протягом липня 2014р.-липня 2017р. позивачем були надані відповідачу послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення за вказаними вище договорами.

В підтвердження вказаних обставин позивачем до матеріалів справи надано рахунки №380714/1 від 17.07.14р., №380714/2 від 17.07.14р., №460814/1 від 17.08.14р., №460814/2 від 17.08.14р., №380914/1 від 17.09.14р., №380914/2 від 30.09.14р., №381014/1 від 17.10.14р., №381014/2 від 21.10.14р., №361114/2 від 18.11.14р., №361114/1 від 17.11.14р., №421214/1 від 17.12.14р., №421214/2 від 18.12.14р., №600115/2 від 09.01.15р., №600115/1 від 09.01.15р., №90215/1 від 20.02.15р., №90215/2 від 20.02.15р., №610315/2 від 18.03.15р., №610315/1 від 18.03.15р., №80415/2 від 17.04.15р., №80415/1 від 17.04.15р., №710515/1 від 18.05.15р., №710515/2 від 18.05.15р., №80615/1 від 18.06.15р., №80615/2 від 18.06.15р., №90715/2 від 18.07.15р., №90715/1 від 18.07.15р., №100815/2 від 18.08.15р., №100815/1 від 18.08.15р., №80915/1 від 18.09.15р., №80915/2 від 18.09.15р., №81015/2 від 19.10.15р., №81015/1 від 19.10.15р., №101115/1 від 18.11.15р., №101115/2 від 18.11.15р., №81215/2 від 18.12.15р., №81215/1 від 18.12.15р., №530116/1 від 18.01.16р., №530116/2 від 18.01.16р., №30216/1 від 18.02.16р., №30216/2 від 18.02.16р., №30316/1 від 18.03.16р., №30316/2 від 18.03.16р., №30416/2 від 18.04.16р., №30416/1 від 18.04.16р., №30516/1 від 18.05.16р., №30516/2 від 18.05.16р., №40616/1 від 18.06.16р., №40616/2 від 18.06.16р., №30716/2 від 18.07.16р., №30816/2 від 18.08.16р., №30816/1 від 18.08.16р., №80916/2 від 19.09.16р., №80916/1 від 19.09.16р., №31016/2 від 18.10.16р., №31016/1 від 18.10.16р., №41116/2 від 13.11.16р., №41116/1 від 13.11.16р., №31216/1 від 18.12.16р., №31216/2 від 18.12.16р., №4770117/2 від 18.01.17р., №4770117/1 від 18.01.17р., №5500217/1 від 20.02.17р., №5500217/1 від 20.02.17р., №40317/2 від 20.03.17р., №40317/1 від 20.03.17р., №30417/1 від 18.04.17р., №30417/2 від 18.04.17р., №30517/1 від 18.05.17р., №30517/2 від 18.05.17р., №20617/1 від 19.06.17р., №20617/2 від 19.08.17р., №40717/2 від 18.07.17р., №40717/1 від 18.07.17р., що отримані представниками відповідача, на загальну суму 322478,02грн.

Як зазначає позивач, з урахуванням часткової сплати заборгованості відповідачем сума основного боргу складає 314318,91грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що рахунки на оплату послуг №710515/1 від 18.05.15р., №710515/2 від 18.05.15р., №80615/1 від 18.06.15р., №80615/2 від 18.06.15р., №100815/2 від 18.08.15р., №100815/1 від 18.08.15р., №30216/1 від 18.02.16р., №30216/2 від 18.02.16р., №30316/1 від 18.03.16р., №30316/2 від 18.03.16р., №30416/2 від 18.04.16р., №30416/1 від 18.04.16р., №30516/1 від 18.05.16р., №30516/2 від 18.05.16р., №40616/1 від 18.06.16р., №40616/2 від 18.06.16р., №31016/2 від 18.10.16р., №31016/1 від 18.10.16р., №31216/1 від 18.12.16р., №31216/2 від 18.12.16р., №30417/1 від 18.04.17р., №30417/2 від 18.04.17р. не містять інформацію про особу, яка отримувала рахунки (посада, ПІД), у звязку з чим вони на думку відповідача не можуть вважатися такими, що надавалися відповідачу для оплати, та відповідно не можуть бути допустимими доказами у справі.

Суд зазначає, що у відповідності до умов договорів, споживач проводить остаточний розрахунок за розрахунковий місяць на підставі предявленого рахунку.

При цьому, виставлення рахунку за змістом означеного положення договору не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, а визначає момент початку відліку строку належного виконання грошового зобовязання з оплати послуг, сплив якого зумовлює виникнення порушення такого зобовязання у вигляді прострочення у відповідності до ст.610, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України.

Крім того, за своєю природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти; до того ж відповідач самостійно міг звернутися до позивача та отримати у випадку необхідності рахунки на оплату.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.09.2009р. у справі №3-3902к09, від 29.09.2009р. у справі №37/405, а також у постанові Верховного Суду від №910/9472 від 23.01.18р., в яких суд зазначив, що рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати певні кошти та ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України; а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити за надані послуги.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно п.6.6. договорів №201 від 23.04.14р. та від 30.12.14р. споживач уповноважує ОСОБА_3 та начальника дільниці ОСОБА_4 підписувати акти, передбачені цим договором, та отримувати рахунки про надані послуги з водопостачання та водовідведення та інші види рахунків; згідно п.5.6. та п.4.6. договорів №201 від 01.06.16р. споживач уповноважує ОСОБА_5 підписувати акти, передбачені цим договором, та отримувати рахунки про надані послуги з водопостачання та водовідведення та інші види рахунків.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи рахунків, вказані рахунки отримув начальник дільниці ОСОБА_6, ОСОБА_5 Інша частина рахунків містить підпис особи, яка їх отримала та відтиск печатки відповідача.

Суд виходить з того, що відповідно до загальних правил ведення господарської діяльності на підприємствах, контроль за використанням печаток та штампів на підприєтві покладається на осіб, відповідальних за діловодство. Особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Таким чином, відповідач, як суб'єкт господарювання, несе повну відповідальність за законність використання його печатки, в тому числі за засвідчення будь-яких документів, в тому числі і рахунків.

При цьому, матеріали даної справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначених штампів та печаток, їх підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.

Таким чином, відтиск штампів та печаток підприємства, наявний, зокрема, на рахунках, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті рахунків).

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи доводи відповідача щодо підписання спірних рахунків невстановленою особою, суд на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку, що рахунки, які підписані та скріплені печатками відповідача, є документом, який відповідає вимогам Закону та є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отримані послуги.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем оплата отриманих послуг не здійснена, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, матеріалів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, суду не надано.

Таким чином, за висновками суду, зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати позивачу грошових коштів за надані послуги за договорами №201 від 23.01.14р., 30.12.14р., та 01.06.14р. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав. Доказів зворотнього суду не надано.

Виходячи з того, що наявність основного боргу підтверджено матеріалами справи, позов в частині стягнення основного боргу в сумі 314318,91грн. грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період липень 2014р. по липень 2017р. нараховано та заявлено до стягнення інфляційні в сумі 298602,96грн. та 3% річних в сумі 29115,40грн.

Проте, як вказувалось вище, за умовами 5.5 договору від 23.01.14р. (в редакції протоколу погодження розбіжностей від 28.02.014р.) відповідач мав сплачувати позивачу вартість наданих послуг не пізніше 27 числа поточного місяця.

За умовами п.5.5. договору від 30.12.14р. відповідач мав сплачувати позивачу вартість наданих послуг не пізніше 26 числа поточного місяця.

За умовами п.4.4. договору від 01.06.16р. споживач здійснює платежі за надані послуги за даним договором на підставі предявленого рахунку за розрахунковий місяць протягом 7 робочих днів з дня отримання рахунку, але не пізніше останнього банківського дня поточного місяця.

За умовами п.3.4. договору від 01.06.16р. про закупівлю послуг з централізованого водовідведення (послуги каналізаційні) споживач здійснює платежі за надані послуги за даним договором на підставі предявленого рахунку за розрахунковий місяць не пізніше 26 числа поточного місяця.

Всупереч вказаним умовам договорів, позивачем згідно наданого до позовної заяви розрахунку проведено нарахування інфляційних та 3% річних на загальну суму заборгованості 314318,91грн. за період з 01.07.2014р. по 31.07.2017р.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 16418,51грн.,без визначення періоду нарахування та відсоткової ставки.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.2 договорів №201 від 23.01.14р., від 30.12.14р. за несвоєчасну оплату за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення за даним договором споживач сплачує пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

Згідно п.п.5.2, 6.2. договорів №201 від 01.06.16р. за несвоєчасну оплату (несплату) за спожиті послуги споживач сплачує виробнику штрафні санкції у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення зобовязань.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що вимога про стягнення пені є необґрунтованою, оскільки розрахунок пені, не містить вихідних даних за якими зроблено розрахунок, а саме: за який період, кількість днів, за якою процентною ставкою.

Дослідивши позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних, 3% річних та пені суд виходив з наступного.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до статей 73, 74, Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

З урахуванням викладеного, при зверненні до суду з відповідними вимогами згідно норм ст.129 Конституції України, ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України позивач має довести такі вимоги певними доказами.

Тобто, саме позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення інфляційних, 3% річних та пені має довести суму, визначити період та правильність нарахування заявлених до стягнення сум.

Розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних та 3% річних не містить інформації про договір, внаслідок невиконання якого заявлені дані позовні вимоги, дати з якої у позивача, за умовами договору, виникло право вимоги щодо кожної окремої суми. Навпаки, позивачем проведено нарахування на загальну суму заборгованості 314318,91грн. за період з 01.07.2014р. по 31.07.2017р., тобто на суму, право на отримання якої у позивача станом на 01.07.14р. не виникло.

У розрахунку позивача щодо нарахування пені взагалі не визначено період її нарахування, кількість днів та відсоткова ставка за якою нарахована пеня, договір, внаслідок невиконання якого заявлені дані позовні вимоги, період виникнення заборгованості, від якої розраховано пеню.

Враховуючи, вищевикладене та приймаючи до уваги відсутність вихідних даних за якими позивачем зроблено розрахунок інфляційних, 3% річних та пені, суд позбавлений можливості здійснити перевірку вказаних розрахунків.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних, 3% річних та пені підлягають залишенню без задоволення за недоведеністю.

16.02.18р. на адресу суду від позивача надійшла заява щодо прийняття до розгляду розрахунку 3% річних, інфляційних та пені.

Проте поданий 16.02.18р. розрахунок також не містить інформації про договір, внаслідок невиконання якого заявлені дані позовні вимоги, дати з якої у позивача, за умовами договору, виникло право вимоги щодо кожної окремої суми.

Крім того, заява щодо прийняття до розгляду розрахунку 3% річних, інфляційних та пені надійшла на адресу суду 16.02.18р., тобто під час розгляду справи №905/2791/17 по суті.

Також від відповідача 21.02.18р. надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Вказані заяви позивача та відповідача не містять жодних підстав та обґрунтувань стосовно поважності причин не подання їх до суду протягом підготовчого провадження.

Таким чином, на підставі ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяву позивача щодо прийняття до розгляду розрахунку 3% річних, інфляційних, пені та заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 207, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Покровськводоканал, м.Покровськ до Державне підприємство «Мирноградвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» м.Мирноград, Донецька область про стягнення 314318,91грн. основний борг, 29115,40грн. 3% річних, 298602,96грн. інфляційні нарахування, 16418,51грн. пеня., задовольнити частково.

Стягнути з Державне підприємство «Мирноградвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» (85320, Донецька область, м.Мирноград, вул. Соборна, 1, ) на користь Комунального підприємства Покровськводоканал (85302, Донецька обл., м.Покровськ, вул.Шевченка, буд.90, ) основний борг в сумі 314318,91грн., судовий збір в сумі 4714,79грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 21.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2018р.

Суддя М.О. Лейба