ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" лютого 2018 р.Справа № 924/1163/17

Господарський суд Хмельницької області у складі суддя Виноградова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Желіхівської О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт", смт. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Селз", м. Хмельницький

про стягнення 1565322,64 грн.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 16.12.2017р. №1236/1

відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.01.2018 р., яка прийнята судом ) 1565322,64 грн., з яких 1423764,72 грн. заборгованості за договором поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №80/3Б від 14.03.2017 р., 141557,92 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем передбаченого договором обов'язку з оплати вартості отриманого товару, умови договору, положення ст. ст. 525, 526, 530, 541, 549, 551, 599, 610, 611, 629, 692 ЦК України, ст. ст. 193, 202, 230, 232 ГК України, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням їх збільшення підтримав з підстав, зазначених у позові.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив. Ухвала суду про призначення справи до судового розгляду по суті направлена на адреси, зазначені в ЄДРЮО, ФОП та ГФ, позовній заяві, відзиві на позов. Ухвали повернулися на адресу суду із відміткою відділення поштового зв'язку: "фірма вибула", "фірма не зареєстрована". При цьому судом враховуються положення ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (від 01.02.2108 р. №01/02-2018), в якому останній, посилаючись на п. 7.2 (л) статуту відповідача, зазначає, що питання щодо надання дозволу на укладення директором відповідача загальними зборами учасників товариства не розглядалося та відповідне рішення не приймалось. З огляду на положення ст. ст. 92, 140, 145, 203, 215, 216 ЦК України вважає, що договір №80/3Б від 14.03.2017 р. є недійсним у зв'язку з відсутністю повноважень (цивільної дієздатності) на його підписання (укладення) з боку відповідача, та, отже, договір не створює юридичних наслідків. Просить позовні вимоги залишити без задоволення.

У відповіді на відзив (№13/1 від 13.02.2018 р.) позивач, посилаючись на положення ст. 241 ЦК України щодо схвалення правочину вчиненого представником з перевищенням повноважень, зазначає, що дії відповідача з виконання спірного договору (отримання товару, проведення оплати) дають підстави вважати правочин схваленим відповідачем. Зауважує, що договір підписано директором відповідача ОСОБА_3, який на дату його підписання не мав обмежень як керівник відповідача, про що свідчать відомості з ЄДРЮО та ФОП. Крім того, відповідачем в якості доказу неправомочності керівника підписати договір від 14.03.2017 р. надано статут в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників від 29.09.2017 р.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

14.03.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" та товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Селз" (покупець) укладено договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №80/3Б (далі - договір), за умовами якого продавець зобов'язується здійснити постачання товарів, безпосередньо пов'язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції, покупцю/виробникові такої сільськогосподарської продукції, а саме: засоби захисту рослин, добрива (товар), який покупець зобов'язується прийняти та оплатити відповідно до п. 1.2 цього договору на умовах, що вказуються сторонами в доповненнях (п. 1.1 договору).

У п. 1.2 договору сторони погодили, що загальна кількість товару, еквівалент ціни товару, погоджений курс, асортимент, ціна, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним договором, визначаються сторонами на кожну окрему партію товару у доповненнях до нього.

Умови цього договору щодо поставки товарів, викладені сторонами у відповідності до вимог Інкотермс - Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (в редакції 2010 року), які застосовуються сторонами з урахуванням особливостей, пов'язаних з внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, які випливають з умов цього договору (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 1.4 договору сторони в його рамках можуть внести зміни до його умов шляхом укладення додаткових угод (доповнень), підписаних уповноваженими представниками сторін. Кожне окреме доповнення до цього договору є окремим погодженням в рамках цього договору, воно не відміняє та не змінює дію попередніх доповнень та самого договору, тільки якщо в ньому не вказано інше.

Базові умови поставки: продавець постачає товар покупцю на умовах DDP за адресою: 31340, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 1б (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору постачання відбувається шляхом передання товару покупцю на складі покупця за адресою, вказаною в п. 2.1 цього договору, відповідно до заявки на його отримання. Товар покупцю постачається не пізніше 15.04.2017 р.

Датою поставки вважається дата, вказана у видаткових накладних на відпуск товару, що підписані уповноваженими представниками сторін (п. 2.3 договору).

Пунктом 2.4 договору продавцю надано право достроково поставити товар покупцю.

Ціна товару, що постачається продавцем, вказується сторонами в доповненнях до даного договору і визначається сторонами як "тверда ціна" та "попередня ціна" (п. 3.1 договору).

На товар, що передається покупцю на умовах товарного кредиту, встановлюється "попередня ціна", яка визначається у гривнях, а також встановлюється "еквівалент ціни товару" в іноземній валюті та зазначаються в доповненнях до договору, а також визначається "погоджений курс", який вказується в доповненні: ціна на товар вітчизняного виробництва не підлягає коригуванню продавцем в сторону збільшення (п. 3.2 договору).

При цьому у розділі договору "Тлумачення термінів, що використовуються у договорі" зазначено, що товарний кредит - це відстрочення кінцевого розрахунку на визначений строк. Строк товарного кредиту визначається в доповненнях до договору.

Відповідно до п. 3.6 договору його загальна ціна визначається як сума вартості доповнень до нього.

За умовами п. 4.1 договору при перерахуванні коштів на розрахунковий рахунок продавця покупець зобов'язується вказати в призначенні платежу, згідно якого договору здійснюється платіж з зазначенням дати та № доповнення, зазначених в рахунках продавця.

Товар вважається переданим продавцем та отриманим покупцем при підписанні покупцем видаткових документів (п. 5.4 договору).

Згідно з п. 5.5 договору приймання товару за кількістю проводиться повноважними представниками в момент передання товару на складі продавця.

Відповідно до пп. 7.1.1 договору продавець зобов'язується передати товар на умовах, передбачених цим договором, відповідно до пп. 7.2.1 договору покупець зобов'язується, зокрема, прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Право власності на товар, а також пов'язаний з таким правом ризик випадкової загибелі або пошкодження (псування) поставленого згідно умов цього договору товару, переходить від продавця до покупця з моменту отримання товару покупцем та підписання уповноваженими представниками сторін відповідних видаткових документів. Місцем, де буде відбуватися перехід права власності на поставлений згідно умов цього договору товар від продавця покупцеві, сторони визначили склад покупця, який розташований за адресою: 31340, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Лісові Гринівці, вул. Центральна, 1б, ТОВ "Фруктовий світ Україна" (п. п. 8.1, 8.2 договору).

У п. 11.1 договору зазначено, що у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Сторони у п. 11.2 договору погодили, зокрема, що за порушення строків оплати переданого товару покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 12.1 договору).

За умовами п. 12.4 договору сторони можуть у рамках договору внести зміни до умов поставки, оплати, асортименту товару шляхом укладення доповнення до даного договору, для кожної окремої партії товару, що постачається.

Сторони, укладаючи цей договір, у п. 12.8 договору домовились, що кожен аркуш, на якому викладено цей договір повинен містити підпис кожної сторони, а остання сторінка ще й печатку сторони, якщо стороною є юридична особа. Сторони підтверджують, що таке застереження застосовано сторонами добровільно з метою уникнення можливих замін окремих аркушів, на яких викладено договір.

14.03.2017 р. сторонами на підставі п. 1.2, п. 1.4, п. 13.4 договору укладено доповнення №1/тк до договору №80/3Б (далі - доповнення), відповідно до якого продавець передає, а покупець приймає товар, що вказаний нижче, на умовах товарного кредиту з процентною ставкою 0,01% від суми переданого товару, що передається за цим доповненням, на весь строк кредитування, який вказаний в п. 2.1 доповнення, а саме: Інокулянт Різолік Топ, 4 л (600 штук), Премакс протектор, 1 л (600 л) на загальну суму 2033949,60 грн. (75499,24 доларів США).

У п. 2.1 доповнення зазначено, що покупець зобов'язується сплатити за отриманий ним товар в такому порядку: покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 15.05.2017 р. в сумі 610184,88 грн., що становить 30% вартості товару; покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 10.09.2017 р. в сумі 1423764,72 грн., що становить 70% вартості товару.

Загальна вартість товару, що передається за цим доповненням, складає 2033949,60 грн. з ПДВ (п. 3.1 доповнення).

Це доповнення набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним доповненням та основним договором (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 4.4 доповнення при його підписанні сторони засвідчують про домовленість по усім суттєвим умовам основного договору та даного доповнення.

Дане доповнення №1/тк до основного договору №80/3Б від 14.03.2017 р. є його невід'ємною частиною.

Договір та доповнення підписані представниками сторін, скріплені відтисками їхніх печаток.

На виконання договору позивачем поставлено відповідачу товар: Різолік топ, 4 л (600 штук), Премакс, 1 л (600 л) на загальну суму 2033949,60 грн., що підтверджується видатковою накладною №196/3 від 11.04.2017 р. Видаткова накладна підписана представниками сторін (від відповідача - ОСОБА_4 за довіреністю №3 від 1.04.2017 р.) та скріплена відтисками їхніх печаток.

У матеріалах справи наявна копія довіреності №3 від 11.04.2017 р., виданої відповідачем інженеру технічної служби ОСОБА_4 на отримання від позивача на підставі рахунку №151/3 від 14.03.2017 р. товару: Різолік топ, 4 л (600 штук), Премакс, 1 л (600 л), копія рахунку №151/3 від 14.03.2017 р.

Згідно з випискою по рахунку з 24.05.2017 р. по 02.06.2017 р. відповідачем сплачено позивачу 610184,88 грн. за іннокулятор згідно з договором №80/3Б від 14.03.2017 р. (24.05.2017 р. - 200000,00 грн. та 216300,00 грн., 01.06.2017 р. - 193884,88 грн.).

З огляду на несплату відповідачем решти заборгованості в сумі 1423764,72 грн. за поставлений на підставі договору №80/3Б від 14.03.2017 р. товар, позивач звернувся до суду з позовом про її стягнення та стягнення 141557,92 грн. пені (враховуючи заяву про збільшення позовних вимог).

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №80/3Б від 14.03.2017 р., за умовами якого позивач зобов'язався здійснити постачання товарів, безпосередньо пов'язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції, відповідачу/виробникові такої сільськогосподарської продукції, а саме: засоби захисту рослин, добрива (товар), який відповідач зобов'язався прийняти та оплатити відповідно до п. 1.2 цього договору на умовах, що вказуються сторонами в доповненнях.

При цьому відповідач зазначає про недійсність зазначеного договору у зв'язку з відсутністю повноважень (цивільної дієздатності) на його підписання (укладення) з боку відповідача.

З приводу доводів відповідача суд зазначає, що відповідно до ст. ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України, юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами.

Згідно зі статтею 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

З огляду на вищезазначене, дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, у тому числі укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною 3 ст. 92 ЦК передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Законодавство враховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми відносинами між юридичною особою та її органом, тому сам лише факт вчинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для недійсності договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Тобто для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Разом з тим ч. 3 ст. 92 ЦК встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (ст. ст. 203, 241 ЦК).

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Загалом, контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, зокрема, якщо про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи (позиція сформована в п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 р. №11).

Відповідно до витягу з ЄДРЮО, ФОП та ГФ станом на 14.03.2017 р. в графі щодо осіб, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в томі числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи зазначено ОСОБА_3 (керівник), обмеження щодо представництва відсутні.

Тобто у відомостях ЄДРЮО, ФОП та ГФ на час укладення договору №80/3Б від 14.03.2017 р. були відсутні будь-які дані про наявність обмежень директора товариства щодо його представництва та вчинення ним дій перед третіми особами. При цьому відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому надана суду відповідачем копія статуту (нова редакція), який містить положення про належність до компетенції загальних зборів учасників питань щодо надання дозволу на (попереднє) укладення директором господарських договорів (правочинів) на суму, що перевищує 100000,00 грн. для одного правочину протягом одного календарного місяця та 300000,00 грн. для сукупності правочинів протягом одного календарного місяця (пп. г) п. 7.2 статуту), свідчить про те, що статут з положеннями у такій редакції був затверджений рішенням загальних зборів учасників (протокол №29/09-2017/Д від 29.09.2017 р.), тоді як укладення договору поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції №80/3Б відбулось 14.03.2017 р.

Судом також звертається увага, що навіть у випадку обізнаності контрагента із відповідним обмеженням, вміщеним у статуті, судом зауважується, що такі обмеження стосуються попереднього погодження загальних зборів учасників. Таким чином, виходячи з положень добросовісності представництва юридичної особи, директор, підписуючи спірний договір, повинен був вже отримати попереднє погодження загальних зборів учасників на таке укладення, як це передбачено статутом товариства, відтак, треті особи не могли бути обізнані про відсутність такого погодження, оскільки воно презюмується, виходячи з принципів представництва юридичної особи. При цьому статутом не визначено форму такого погодження.

Крім того, судом враховується презумпція правомірності правочину, визначена ст. 204 ЦК України.

Також судом береться до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т.ін.).

Наведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06.04.2016 р. у справі №3-84гс16.

Як убачається з матеріалів справи, сторонами вчинялися дії на виконання договору №80/3Б від 14.03.2017 р., зокрема, позивачем здійснювалась поставка товару, а відповідачем - його прийняття та оплата, що відображено в рахунку на оплату, видатковій накладній, виданій відповідачем довіреності, виписці з банківського рахунку, які наявні в матеріалах справи.

Враховуючи вищезазначене, в тому числі вчинення дій щодо виконання договору №80/3Б від 14.03.2017 р., його подальше схвалення, суд критично оцінює посилання відповідача на недійсність договору у зв'язку з відсутністю повноважень на його укладення зі сторони відповідача.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 ЦК України).

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки).

Зокрема, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Сторони у доповненні №1/тк від 14.03.2017 р. до договору погодили порядок здійснення покупцем оплати за отриманий ним товар: покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 15.05.2017 р. в сумі 610184,88 грн., що становить 30% вартості товару; покупець перераховує кошти на розрахунковий рахунок продавця до 10.09.2017 р. в сумі 1423764,72 грн., що становить 70% вартості товару.

Як убачається з матеріалів справи, позивач згідно з видатковою накладною №196/3 від 11.04.2017 р. поставив відповідачу товар на загальну суму 2033949,60 грн. Однак відповідач оплату отриманого товару здійснив лише частково в сумі 610184,88 грн. (виписка по рахунку за 24.05.2017 р. по 02.06.2017 р.), утворивши заборгованість в сумі 1423764,72 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи зазначені положення законодавства, умови договору та доповнення до нього, обставини справи, суд доходить висновку що позовна вимога про стягнення з відповідача 1423764,72 грн. боргу заявлена обґрунтовано, а тому підлягає задоволенню. Доказів про сплату боргу суду не подано.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 141557,92 грн. пені. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони у п. 11.2 договору передбачили, що за порушення строків оплати переданого товару покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши правильність нарахування пені, заявленої позивачем до стягнення, та здійснивши власний розрахунок, суд зауважує, що позивачем правомірно нараховано пеню за прострочення оплати товару вартістю 1423764,72 грн. з 10.09.2017 р. по 22.01.2018 р. на суму 141557,31 грн. (45833,52 грн. за період з 10.09.2017 р. - 26.10.2017 р.; 51606,60 грн. за період 27.10.2017 р. - 14.12.2017 р., 44117,19 грн. за період з 15.12.2017 р. - 22.01.2018 р.), а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 0,61 грн. необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене, положення ст. 74 ГПК України, в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 1423764,72 грн. заборгованості, 141557,31 грн. пені. У решті позову слід відмовити.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт", смт. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Селз", м. Хмельницький про стягнення 1565322,64 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Селз", м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 3/2, блок 5/2-1 (код 40210175) на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт", Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Межева, бул. 2/1 (код 23233,72 грн. (один мільйон чотириста двадцять три тисячі сімсот шістдесят чотири гривні 72 коп.) заборгованості, 141557,31 грн. (сто сорок одну тисячу п'ятсот п'ятдесят сім гривень 31 коп.) пені, 23479,83 грн. (двадцять три тисячі чотириста сімдесят дев'ять гривень 83 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Повне рішення складено 22.02.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 6 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (28034, Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Межева, 2/1; 28000, м. Олександрія, Кіровоградська область, вул. Шевченка, 48), 4, 5, 6 - відповідачу (29015, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 3/2, блок 5/2; 29015, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 3/2, блок 5/2-1; 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 62/64, 6 поверх, 5 приміщення). Всім рек. з пов. про вруч.