ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" лютого 2018 р. Cправа № 902/1078/17

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, м. Вінниця

до: Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, с.Ольгопіль, Чечельницький район, Вінницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, м.Вінниця

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Чечельницьке агропромислове підприємство " Райагробуд", смт Чечельник, Чечельницький район, Вінницька область

про скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації в реєстрі прав на нерухоме майно

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_3, довіреність №03 від 04.01.2018 р. дійсна до 31.12.2018 р.; службове посвідчення № б/н від 17.09.2015 р.

відповідача: не з'явився.

третьої особи (ОСОБА_1 ОДА): ОСОБА_4, довіреність № 01.01-67/28 від 03.01.2018 р. дійсна на весь період вирішення справи; паспорт АВ № 921213 виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 28.10.2010 р.

третьої особи (ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд"): не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області заявлено позов до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 обласна державна адміністрація та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Чечельницьке агропромислове підприємство" про скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації в реєстрі прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 07.12.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1078/17 та призначено до розгляду на 24.01.2018 р.

Відповідно до ухвали від 27.12.2017 р. судом постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Також даною ухвалою призначено у справі підготовче засідання на 24.01.2018 р.

11.01.2018 р. на адресу суду від третьої особи - ОСОБА_1 обласна державна адміністрація надійшли пояснення щодо позову б/н від 11.01.2018 р. (вх. № 06-52/168/18 від 11.01.2018 р.).

15.01.2018 р. та 16.01.2018 р. позивачем до суду подано пояснення по справі вих. № 10-06/148 від 15.01.2018 р. та вих. № 10-07/156 від 16.01.2018 р.

За результатами підготовчого судового засідання 24.01.2018 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.02.2018 р.

В судове засідання 14.02.2018 р. відповідач та третя особа - ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" - повторно не з'явилися, витребуваних доказів не подали, причин неявки та неподання доказів не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином - ухвалою від 24.01.2018 р., яка надсилалась їм рекомендованою кореспонденцією за адресою, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому, факт отримання надісланої на адресу відповідача ухвали підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 264.

Поряд з цим адресована третій особі - ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" ухвала відділенням звязку до суду не повернута.

Враховуючи неявку в судове засідання представників відповідача та третьої особи - ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд", суд приймає до уваги наступні положення законодавства.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до вимог ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Виходячи з вимог ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При неявці відповідача в судове засідання суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане відповідач та третя особа - ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 24.01.2018 р. про призначення засідання для розгляду справи по суті у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Окрім того, судом також враховується, що відповідач, як свідчать матеріали справи, зокрема повідомлення про вручення поштового відправлення № 928 (а.с. 110, т.1), був обізнаний про наявність спору в суді між ним та позивачем ще 18.12.2017 р., а тому суд при прийнятті рішення по справі виходить з того, що останній мав достатньо часу (майже 2 місяці) для того, щоб подати необхідні докази по справі та сформулювати свою процесуальну позицію відносно даного спору.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для виконання завдання підготовчого провадження, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача та третьої особи - ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд".

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із змісту позовної заяви та письмових пояснень свої вимоги, позивач в обґрунтування заявлених вимог про скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації в реєстрі прав на нерухоме майно зазначає, що під час підготовки придбаного Кабінетом Міністрів України згідно укладеного з ліквідатором Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" договору купівлі-продажу № 130-04/055/128 від 28.08.2003 р. обєкту державної власності до приватизації, Регіональному відділенню стало відомо, що ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" відповідно до рішення виконавчого комітету Ольгопільскої сільської ради Чечельницького району Вінницької області від 22.01.2004 р., оформлено право колективної власності на всю будівлю, в тому числі на частину, що належить до державної власності та видано свідоцтво про право власності від 09.02.2004 р. серії САА № 263365.

На підставі прийнятого рішення та свідоцтва про право власності, КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" внесено інформацію до Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 4658938.

Рішенням виконавчого комітету Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області від 30.03.2005 р. № 21 відмінено рішення виконкому сільської ради від 22.01.2004 р. "Про оформлення права колективної власності за ТОВ Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" на адмінбудівлю, розташовану в с. Ольгопіль Чечельницького району по вул. Леніна, б/н.

В той же час, позивач зазначає, що 25.07.20017 р. від Департаменту регіонального економічного розвитку ОСОБА_1 ОДА, як балансоутримувача обєкту, до Регіонального відділення Фонду державного майна України надійшов лист від 20.07.2017 р. № 29/1-15 зі змісту якого слідує, що державним реєстратором виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради відмовлено в державній реєстрації права власності на спірний обєкт, у звязку з наявними суперечностями між заявленим та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, а саме: заявлене речове право вже зареєстроване у Державному реєстрі прав в цілому за іншою особою на праві колективної власності.

Крім того, 01.11.2017 р. від ОСОБА_1 ОДА надійшов лист № 01.01.-66/6482 відповідно до якого Регіональному відділенню Фонду державного майна по Вінницькій області доручено вжити заходів щодо захисту прав власності держави на вищевказане нерухоме майно.

За твердженням позивача, в ході вивчення висвітленого в листі питання встановлено, що в реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься інформація про реєстрацію, на підставі свідоцтва про право власності від 09.02.2004 р. серії САА № 263365, права колективної власності за ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" на адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Чечельницький район, с. Ольгопіль, вул.Леніна, 163а.

Посилаючись на викладені вище обставини, а також те, що вказане вище державне нерухоме майно жодним чином не відчужувалось, а держава є його власником, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області звернулось з даним позовом до суду про скасування свідоцтва про право власності від 09.02.2004 р. серії САА № 263365 та скасування державної реєстрації в реєстрі прав на нерухоме майно.

Третя особа ОСОБА_1 обласна державна адміністрація у наданих до суду поясненнях щодо позову б/н від 11.01.2018 р. (вх.№ 06-52/168/18 від 11.01.2018 р.) позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області підтримує в повному обсязі, зазначаючи, що обєкт права державної власності вибув з володіння держави України без її волі та згоди, оскільки розпоряджатись даним майном мала право лише держава в особі Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, 28.08.2003 р. між Акціонерним комерційним агропромислового банку "Україна" (Продавець) та Кабінету Міністрів України (Покупець) укладено договір № 130-04/055/128 купівлі-продажу цілісного майнового банківського комплексу Акціонерного комерційного агропромислового банку "Українка" відповідно до п. 1.1. якого продавець зобовязується передати покупцю у власність цілісний майновий комплекс Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" (майно) згідно з Додатком 1, який є невідємною частиною Договору, а покупець зобовязується прийняти майн та сплатити за нього ціну продажу (а.с. 19-22, т. 1).

Додатком 1 до Договору визначено перелік нерухомого майна ЦМБК Банку "Україна", серед якого п. 48 рахується будівля філії за адресою Чечельницький район с. Ольгопіль (а.с. 23-26, т. 1).

19.12.2003 р. підписано акт приймання-передачі приміщення філії в с.Ольгопіль, Чечельницького ТВБВ ОСОБА_1 дирекції Банку "Україна", що реалізовано згідно з договором купівлі-продажу від 28.08.2003 р. (а.с. 41-42, т. 1).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 599-р від 13.10.2003 р. "Про використання викупленого майна Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" доручено Фонду державного майна вжити заходів для проведення в установленому порядку приватизації обєктів, зазначених у додатку 4 до розпорядження, зокрема, приміщення філії за адресою с. Ольгопіль Чечельницького району загальною площею 292 кв.м. (другий поверх двоповерхового будинку) (п. 8 Додатку 4 до розпорядження) (а.с. 27-28, т. 1).

02.12.2003 р. начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області видано наказ про проведення приватизації шляхом продажу на аукціоні обєктів державної власності, що знаходяться на балансі ОСОБА_1 дирекції Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна", зокрема, приміщення другого поверху двоповерхової будівлі філії АКАБ "Україна" заг.пл. 292,0 кв.м. за адресою: Вінницька область, Чечельницький район, с. Ольгопіль (а.с. 79, т. 1).

10.12.2003 р. розпорядженням ОСОБА_1 обласної державної адміністрації № 483 утворено комісію з приймання будівель АК АПБ "Україна", що підлягає приватизації згідно з додатком 1 та доручено зазначеній комісії здійснити приймання майна за актами відповідно до чинного законодавства (а.с. 29, т. 1).

Розпорядженням ОСОБА_1 обласної державної адміністрації № 545 від 31.12.2015 р. передано на баланс головного управління економіки облдержадміністрації майно АК АПБ "Україна", що підлягає приватизації та головному управлінню економіки облдержадміністрації разом регіональним відділенням Фонду державного майна України к Вінницькій області здійснити заходи повязані із приватизацією зазначеного майна (а.с. 30, т. 1).

Відповідно до акту приймання-передачі від 22.03.2004 р. Головним управління економіки облдержадміністрації в особі начальника відділу централізованих капіталовкладень та розвитку соціальної сфери ОСОБА_5 передано, а регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області в особі головного спеціалісту відділу індивідуального продажу ОСОБА_6 прийнято інвентарну справу та акт приймання передачі приміщення філії в с. Ольгопіль Чечельницьткого ТВБВ ОСОБА_1 дирекції банку "Україна" (а.с. 40-42, т. 1).

Згідно листа регіонального уповноваженого ліквідатора банку "Україна" у Вінницькій області вих. № 210-266 від 16.02.2004 р. частина приміщень філії в с.Ольгопіль, яка належить банку "Україна" складає 292 м.кв., в тому числі: підвал 63,3 м.кв, частина коридору першого поверху 11,5 м.кв.; другий поверх 190,8 м.кв.; гараж 26,4 м.кв. (а.с. 43, т. 1).

22.01.2004 р. Виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради прийнято рішення № 7 про оформлення право колективної власності за ТОВ Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" на адмінбудівлю літ. "А", підвал літ."А/під", вх. майданчик літ. "А", загальною площею 571,0 кв.м., розташовану в с.Ольгопіль, Чечельницького району по вул. Леніна, № б/н (а.с. 49, т. 1).

09.02.2004 р. на підставі вказаного рішення Чечельницькому агропромисловому підприємству "Райагробуд" ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради видано свідоцтво серії САА № 9263365 про право власності на нерухоме майно: адміністративну будівлю за адресою Вінницька область, Чечельницький район, с. Ольгопіль, вул. Леніна, буд. 163а загальною площею 571,0 кв.м., що складається з адміністративної будівлі, А, 5 712 кв.м.; підвал, А1/під; вхідний майданчик, а (а.с. 46, т. 1).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ольгопільскої сільської ради № 21 від 30.03.2005 р. відмінено рішення Виконкому сільської ради від 22.01.2004 р. "Про оформлення права колективної власності за ТОВ Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" на адміністративну будівлю, розташовану в с. Ольгопіль Чечельницького району по вул. Леніна, б/н (а.с. 48, т. 1).

Скасування рішення Виконкому Ольгопільської ради сільської ради від 22.01.2004 р. також встановлено ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі № 6/78-05 від 04.05.2005 р. (а.с. 44-45, т. 1).

25.07.2017 р. на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області надійшов лист Департаменту регіонального економічного розвитку ОСОБА_1 обласної державної адміністрації вих. № 29/1-15 від 20.07.2015 р., яким, серед іншого, повідомлено відділення фонду про те, що на балансі департаменту обліковується державне майно, а саме: приміщення адміністративної будівлі літ. "А", частина сходової клітини № 15 площею 11,5 кв.м. на першому поверсі; приміщення №16-25 загальною площею 190,8 кв.м. на другому поверсі; приміщення № 1 площею 63,3 кв.м. підвалу літ. "А1"; приміщення № 3 площею 26,4 кв.м. будівлі гаража літ. "Б" (місцезнаходження майна: Вінницька область, Чечельницький район, с.Ольгопіль, вул.Центральна, 163а) (а.с. 50-51, т. 1).

При цьому у вказаному листі зазначено, що з метою проведення державної реєстрації права власності (форма державної власності) на даний обєкт, державному реєстратору виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради було надано пакет документів за результатом розгляду яких останнім було встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями: заявлено речове право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав в цілому за іншою особою на праві колективної власності. В звязку з вказаним, 06.07.2017 р. державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, форма власності державна на будівлю, що розташована за адресою: Вінницька область, Чечельницький район, с. Ольгопіль, вул. Центральна, буд.163а. Копію рішення державного реєстратора від 06.07.2017 р. додано до вказаного листа (а.с. 52, т. 1).

Також в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна від 03.05.2017 р. відповідно до якого на балансі Департаменту регіонального економічного розвитку ОСОБА_1 обласної державної адміністрації рахується державне майно, а саме приміщення адміністративної будівлі літ. "А", площею 292 кв.м., за реєстровим номером 02741373.2.АААААА018 за адресою: Вінницька область, Чечельницький район, с.Ольгопіль, вул.. Центральна, 163а (а.с. 55, т. 1)

В той же час у справі наявна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 28.09.2017 р. № 98797140 згідно якої адміністративна будівля за адресою: Вінницька область, Чечельницький район, с.Ольгопіль, вул. Леніна, буд. 163а значиться на праві колективної власності (1/1) за Чечельницьким агропромисловим підприємством "Райагробуд" ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю на підставі свідоцтва про право власності, САА 263365, 09.02.2004 р. виданого Виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради (а.с. 17-18, т. 1).

Листом вих. № 01.01-66/6482 від 01.11.2017 р. ОСОБА_1 обласна державна адміністрація звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна по Вінницькій області з проханням вжити заходів щодо захисту права власності держави на вказане вище майно (а.с. 56, т. 1).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч.1 ст.2 ГПК України).

Звернення до господарського суду з позовною заявою є засобом захисту порушеного прав і охоронюваних законом інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Статтею 326 ЦК України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно частиною першою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України, згідно з положеннями статті 116 Конституції України, забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" управління об'єктами державної власності - це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

За змістом ст.ст. 1,4 Закону України "Про Фонд державного майна України", п.1 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 678 від 15.05.2012 р., Регіональне відділення ФДМ України утворюється в АРК, областях, містах Києві та Севастополі і є територіальним органом Фонду державного майна України, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Отже, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.

Як встановлено судом, наявна сукупність вищенаведених обставин справи переконливо свідчить про віднесення вказаного у виданому Виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради свідоцтві серії САА № 9263365 від 09.02.2004 р. нерухомого майна до обєктів державної власності.

Зазначене безпосередньо підтверджується наявним в справі договором № 130-04/055/128 купівлі-продажу цілісного майнового банківського комплексу Акціонерного комерційного агропромислового банку "Українка" від 28.08.2003 р., актом приймання-передачі приміщення філії в с. Ольгопіль, Чечеьницького ТВБВ ОСОБА_1 дирекції Банку "Україна" від 19.12.2003 р., що реалізовано згідно з договором купівлі-продажу від 28.08.2003 р., розпорядженням Кабінету Міністрів України № 599-р від 13.10.2003 р. "Про використання викупленого майна Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна", а також витягом з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна від 03.05.2017 р. відповідно до якого на балансі Департаменту регіонального економічного розвитку ОСОБА_1 обласної державної адміністрації рахується державне майно, а саме приміщення адміністративної будівлі літ. "А", площею 292 кв.м., за реєстровим номером 02741373.2.АААААА018 за адресою: Вінницька область, Чечельницький район, с. Ольгопіль, вул.. Центральна, 163а.

Доказів протилежного, зокрема, відповідачем, як органом який видав свідоцтво про право власності САА № 9263365 від 09.02.2004 р. та третьою особою ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство " Райагробуд", як особою за якою оформлено право власності на обєкти нерухомого майна вказані в свідоцтві, останніми не надано. Іншого матеріали справи не містять.

Таким чином виданим Виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради свідоцтвом серії САА № 9263365 від 09.02.2004 р., відповідачем порушено права та охоронювані законом інтереси держави України в особі Фонду державного майна України на вказане у даному свідоцтві майно.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма закону вимагає від органів місцевого самоврядування прийняття законних, обґрунтованих та вмотивованих рішень.

Отже, у справах щодо оскарження рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування суд повинен перевірити чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Підставами для визнання акта незаконним (недійсним) є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта незаконним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Вимоги про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно як документа, яким оформлено право власності, відповідають такому способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченому ст.ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України, як відновлення становища, що існувало до порушення.

Саме у такий спосіб порушене право власності позивача на спірне майно, в разі його наявності може бути захищено з метою відновлення становища, що існувало до порушення права.

Окрім того, свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності, а тому як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав у судовому порядку, може бути предметом розгляду в господарських судах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 р. у справі № 3-553гс15.

При цьому судом враховуються положення п.6 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" згідно якої державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.

Оскільки спірне свідоцтво про право власності на нерухоме майно не є правочином чи актом органу місцевого самоврядування, а є документом, яким на підставі рішення органу місцевого самоврядування лише оформлюється (підтверджується) право власності, його наслідком не є виникнення, зміна чи припинення правовідносин, у звязку з чим питання правомірності видачі та дії цього свідоцтва безпосередньо залежить від законності такого рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого таке свідоцтво видане.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Ольгопільської сільської ради № 21 від 30.03.2005 р. відмінено рішення Виконкому сільської ради від 22.01.2004 р. "Про оформлення права колективної власності за ТОВ Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" на підставі якого 09.02.2004 р. видано свідоцтво серії САА № 9263365, скасування якого є предметом розгляду даної справи.

Скасування рішення Виконкому Ольгопільської ради сільської ради від 22.01.2004 р. також встановлено ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі № 6/78-05 від 04.05.2005 р.

В той же час скасування рішення Виконкому сільської ради від 22.01.2004 р. "Про оформлення права колективної власності за ТОВ Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" не призвело до відновлення порушеного права держави, в даному випадку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, який діє в інтересах держави.

Зокрема, як слідує з наявної у справі інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 28.09.2017 р. № 98797140 згідно якої адміністративна будівля за адресою: Вінницька область, Чечельницький район, с. Ольгопіль, вул. Леніна, буд. 163а значиться на праві колективної власності (1/1) за Чечельницьким агропромисловим підприємством "Райагробуд" ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю на підставі свідоцтва про право власності, САА 263365, 09.02.2004 р. виданого Виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради.

Таким чином, ефективне поновлення права позивача на майно, що вказане у свідоцтві серії САА № 9263365 від 09.02.2004 р., можливе лише за умови скасування зазначено свідоцтва у судовому порядку, в звязку з чим позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області в цій частині позову, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права колективної власності в реєстрі прав на нерухоме майно в частині оформлення права власності на приміщення адміністративної будівлі, яка належить державі Україна, загальною площею 292 кв.м., в тому числі: підвал 63,3 кв.м., частина коридора першого поверху 11,5 кв.м., другий поверх 190,8 кв.м. та гараж 26,4 кв.м. суд зазначає наступне.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" та ст. 3 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Право доступу до правосуддя є одним із фундаментальних прав, гарантованих, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суди повинні здійснювати правосуддя (стаття 124 Конституції України). Прийняте рішення повинно призводити до змін у правовому становищі сторін.

Європейський суд з прав людини, у справі "Delcourt v. Веlgіum", зазначив, що "...стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, мас бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права...".

Тобто, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п. 4. ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 9 частини 1 статті 27 цього Закону визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 26 даного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, підставою для скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду про скасування відповідного запису.

Таким чином, позовна вимога про скасування державної реєстрації права колективної власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно є похідною від вимоги про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2004 р. серії САА № 263365, що видане виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, державну реєстрацію нерухомого майна за ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" було проведено на підставі вказаного свідоцтва про право власності та не може відповідати вимогам закону за умови невідповідності вимогам закону самого свідоцтва виконавчого комітету Ольгопільської сільської ради.

З огляду на вказане, враховуючи скасування судом свідоцтва виконавчого комітету Ольгопільської сільської ради свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2004 р. серії САА № 263365, вимоги позивача про скасування державної реєстрації права колективної власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині оформлення права власності на приміщення є обґрунтованими.

В той же час вказані вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню судом частково, зокрема, в частині скасування державної реєстрації права колективної власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині оформлення права власності на приміщення адміністративної будівлі, яка належить державі Україна загальною площею265,6 кв.м., в тому числі підвал - 63,3 кв.м., частина коридору першого поверху - 11,5 кв.м., другий поверх - 190,8 кв.м.

Позов в частині вимоги про скасування державної реєстрації права колективної власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині оформлення права власності на приміщення гаражу площею 26,4 кв.м. задоволенню не підлягає, оскільки як слідує з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.02.2004 р. серії САА № 263365, за ТОВ Чечельницьким агропромисловим підприємством "Райагробуд" право власності на вказане приміщення гаражу не зареєстровано, в той же час зазначений гараж належить позивачу, що стверджується наявним в справі листом Департаменту регіонального економічного розвитку ОСОБА_1 обласної державної адміністрації вих. № 29/1-15 від 20.07.2015 р.

Розглядаючи вимоги позивача в частинні скасування державної реєстрації права колективної власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині оформлення права власності на приміщення адміністративної будівлі судом враховано правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 11.04.2017 р. по справі № 808/2298/15 за змістом якої визначальним принципом господарського судочинства є змагальність сторін та наявність спору про право, в той час як визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішення.

Разом з тим вимоги позивача у справі за своєю природою є похідним від вимог позивача за яким наявний спір про право цивільне (їх розгляду передує спір за наслідками якого залежить результат розгляду останніх), що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин у своїй сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, із врахуванням мотивів стосовно відмови у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права колективної власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині оформлення права власності на приміщення гаражу площею 26,4 кв.м.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

14.02.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.02.2004 р. серії САА № 263365, що видане виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області.

3. Скасувати державну реєстрацію права колективної власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині оформлення права власності на приміщення адміністративної будівлі, яка належить державі Україна загальною площею265,6 кв.м., в тому числі підвал - 63,3 кв.м., частина коридору першого поверху - 11,5 кв.м., другий поверх - 190,8 кв.м.

4. Відмовити у задоволенні позову в частині вимоги про скасування державної реєстрації права колективної власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно в частині оформлення права власності на приміщення гаражу площею 26,4 кв.м.

5. Стягнути з Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, вул.Центральна, 131, с.Ольгопіль, Чечельницький район, Вінницька область, 24830 (ідентифікаційний код - 04331931) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, вул.Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018 (ідентифікаційний код - 13327990) - 3 200 грн 00 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

7. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 22 лютого 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018.

3 - відповідачу - вул. Центральна, буд. 131, с. Ольгопіль, Чечельницький район, Вінницька область, 24830.

4 - третій особі - ОСОБА_1 обласній державній адміністрації - сул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21050.

5 - третій особі - ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" - вул. Леніна, буд.45, смт Чечельник, Чечельницький район, Вінницька область, 24800.