Суд
УХВАЛА

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 5011-46/18261-2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Пєскова В.Г.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_4

про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 26.10.2017

у складі колегії суддів: Ткаченко Н.Г. (головуючий), судді: Катеринчук Л.Й., Куровський С.В.

та постанови Вищого господарського суду України від 01.11.2017

у складі колегії суддів: Ткаченко Н.Г. (головуючий), судді: Катеринчук Л.Й., Поліщук В.Ю.

у справі

за заявою адвоката Петруненка Віктора Григоровича

до Організації орендарів орендної фірми "Екста"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 у справі № 5011-46/18261-2012 касаційну скаргу президента (керівника) Організації орендарів орендної фірми "Екста" - ОСОБА_6 задоволено частково; ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 по справі № 5011-46/18261-2012 скасовано; справу № 5011-46/18261-2012 направлено до Київського апеляційного господарського суду на стадію апеляційного провадження.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2017 у справі № 5011-46/18261-2012 касаційну скаргу Петруненка В.Г. задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 по справі № 5011-46/18261-2012 скасовано; справу № 5011-46/18261-2012 направлено до Київського апеляційного господарського суду на новий апеляційний розгляд.

22.11.2017 до Верховного Суду України від ОСОБА_4 (далі в тексті - Заявник) надійшла заява про перегляд вищезазначених судових рішень у якій Заявник просить суд постанови Вищого господарського суду України від 26.10.2017 та від 01.11.2017 у справі № 5011-46/18261-2012 скасувати, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 по справі № 5011-46/18261-2012 залишити без змін.

Супровідним листом Верховного Суду України від 03.01.2018 № 3-1484г17 заяву ОСОБА_4 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 26.10.2017 та постанови Вищого господарського суду від 01.11.2017 у справі № 5011-46/18261-2012 (далі в тексті - Заява) разом з доданими до неї документами надіслано Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 5011-46/18261-2012 Заяву ОСОБА_4 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 26.10.2017 та постанови Вищого господарського суду від 01.11.2017 у справі № 5011-46/18261-2012 залишено без руху, надано строк до 09 лютого 2018 року для усунення недоліків Заяви.

08.02.2018 до Верховного Суду надійшла від Заявника заява про усунення недоліків відповідно до ухвали від 30.01.2018.

За приписами пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши Заяву про перегляд постанов суду касаційної та інстанції та додані до неї матеріали, Касаційний господарський суд вважає за необхідне відмовити в допуску справи до провадження з таких підстав.

Відповідно до приписів пунктів 1, 3 частини першої статті 111-16 ГПК України в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана: з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до Заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 09.11.2010 у справі № Б29/249-09, від 15.08.2017 у справі № 910/4431/13.

У постанові Вищого господарського суду України від 26.10.2017 у справі № 5011-46/18261-2012, про перегляд якої подано Заяву, суд касаційної інстанції скасовуючи ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 дійшов до висновку, що суд апеляційної інстанції невірно застосував ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема щодо визначення того чи ОСОБА_6, як уповноважена особи співвласників (учасників) організації, має право на звернення з апеляційними та касаційними скаргами у справі про банкрутство.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів Вищого господарського суду України, для вирішення питання щодо правового статусу ОСОБА_6 у даній справі № 5011-46/18261-2012 та права останньої на участь у справі у якості представника власників майна боржника, а також, відповідно, права оскаржувати судові рішення у даній справі та можливість звертатись до суду із заявами про перегляд судових рішень по справі за нововиявленими обставинами, скасувала ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 по справі № 5011-46/18261-2012 про повернення без розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6, а справу № 5011-46/18261-2012 касаційним судом було вирішено направити до Київського апеляційного господарського суду на стадію апеляційного провадження.

У постанові Вищого господарського суду від 01.11.2017 у справі № 5011-46/18261-2012, про перегляд якої подано Заяву, суд касаційної інстанції скасовуючи постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 дійшов до висновку, що судом апеляційної інстанції належним чином не перевірено та не встановлено, чи може припинення повноважень власника (власників) майна банкрута припинити право власності таких осіб (засновника) на майно організації, не перевірено дійсного правового статусу ОСОБА_6, як уповноваженої особи співвласників (учасників) організації, які в силу ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є учасниками справи про банкрутство і відповідно мають право на звернення до суду, в тому числі, і на звернення до суду із заявами про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів Вищого господарського суду України, дійшла до висновку, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 по справі № 5011-46/18261-2012, якою залишена без змін ухвала господарського суду міста Києва від 12.04.2017 про залишення без розгляду заяви ОООФ "Екста", про перегляд ухвали суду першої інстанції від 07.04.2014 про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу, ліквідації юридичної особи і припинення провадження по справі про банкрутство, за нововиявленими обставинами, що підписана президентом /керівником /ОООФ "Екста" ОСОБА_6, підлягає скасуванню, як така, що прийнята передчасно, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

Разом з тим, у постанові Вищого господарського суду України від 09.11.2010 у справі № Б29/249-09, копія якої додана до Заяви, зазначено, що як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 є одним із засновників ТОВ "Векта" з часткою 5% від статутного капіталу підприємства долею 1025 грн.

Враховуючи встановлену обставину, суд касаційної інстанції у справі № Б29/249-09 погодився з висновком суду попередньої інстанції про те, що законодавством про банкрутство не передбачено участі у справі окремих засновників боржника, оскільки вони вправі впливати на процедуру банкрутства через органи управління боржника, які визначаються його статутом (збори засновників, правління, спостережну раду, (директора).

Колегія суддів проаналізувавши фактичні обставини, які встановлені в постановах Вищого господарського суду України про перегляд яких подано Заяву, та в постанові від 09.11.2010 у справі № Б29/249-09, дійшла до висновку про різну фактично-доказову базу яка використовувалася судами під час вирішення спорів судом касаційної інстанції у справах № 5011-46/18261-2012 та № Б29/249-09, оскільки ОСОБА_6, визначена, у постановах суду касаційної інстанції, уповноваженою особою співвласників (учасників) організації, яка є банкрутом у справі, а ОСОБА_7 у постанові суду касаційної інстанції у справі № Б29/249-09 є одним із засновників банкрута з часткою 5% від статутного капіталу підприємства.

Зазначені обставини свідчать про те, що постанова Вищого господарського суду України від 09.11.2010 у справі № Б29/249-09 не може вказувати про неоднакове застосування судом касаційної інстанції в постановах від 26.10.2017 та від 01.11.2017 у справі №5011-46/18261-2012 одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки судові рішення Вищого господарського суду України у зазначених справах прийняті за різної фактично-доказової бази, яка використовувалася судами під час вирішення спорів у вказаних справах.

Також у постанові Вищого господарського суду України від 15.08.2017 у справі № 910/4431/13, яка подана на підтвердження підстав для перегляду постанов Вищого господарського суду України від 26.10.2017 та від 01.11.2017 у справі №5011-46/18261-2012, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України (в редакції, яка була чинна до 15.12.2017) встановлено, що розглянувши клопотання про залучення до участі у справі як правонаступників Організації орендарів орендної фірми "Екста", колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що слід відмовити в задоволенні клопотань про залучення до участі у справі як правонаступників Організації орендарів орендної фірми "Екста" ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, оскільки в порядку ст. 12 Господарського процесуального кодексу України дані особи не можуть виступати як позивачі в господарській справі, доказів правонаступництва юридичної особи не надано.

Керуючись положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" судом касаційної інстанції зазначено, що вказаний закон не передбачає можливості правонаступництва юридичної особи банкрута, яку було припинено в зв'язку з ліквідацією господарським судом внаслідок проведення ліквідаційної процедури за результатами ліквідаційного балансу в зв'язку з відсутністю майна, на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Відтак, вчинення будь-яких процесуальних дій особою, що є припиненою за результатами затвердження господарським судом ліквідаційного балансу в провадженні у справі про банкрутство, не мають юридичної сили.

З наведеного, суд касаційної інстанції дійшов до висновку, що висновок колегії суддів апеляційної інстанції про те, що справа № 910/4431/13 підлягає припиненню є правомірним, оскільки, як встановлено судом, станом на дату подачі апеляційної скарги Організація орендарів орендної фірми "Екста" припинила свою діяльність (втратила статус юридичної особи) у зв'язку з ліквідацією.

Колегія суддів проаналізувавши фактичні обставини, які встановлені в постановах Вищого господарського суду України про перегляд яких подано Заяву, та в постанові від 15.08.2017 у справі № 910/4431/13, дійшла до висновку про різну фактично-доказову базу, що спричинило використання різної нормативно-правової бази, яка використовувалася під час перегляду судових рішень судом касаційної інстанції у справах № 5011-46/18261-2012 та № 910/4431/13, оскільки у постановах суду касаційної інстанції про перегляд яких подано Заяву перевірялося застосування судами попередніх інстанцій положень ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом", зокрема щодо правового статусу ОСОБА_6, як уповноваженої особи співвласників (учасників) організації, та права зазначеної особи у справі про банкрутство Організації орендарів орендної фірми "Екста", подавати заяви про перегляд судових рішень і апеляційної скарги. У постанові суду касаційної інстанції у справі № 910/4431/13 серед іншого досліджувалось питання застосування судами попередніх інстанції норм права щодо надання оцінки можливості правонаступництва прав і обов'язків Організації орендарів орендної фірми "Екста" фізичними особами, зокрема: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, і на підставі того, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачає можливості правонаступництва юридичної особи банкрута, яку було припинено в зв'язку з ліквідацією господарським судом внаслідок проведення ліквідаційної процедури за результатами ліквідаційного балансу в зв'язку з відсутністю майна, на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд касаційної інстанції погодився із застосування судом апеляційної інстанції положень п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України (у редакції, яка була чинна до 15.12.2017).

Вказані обставини свідчать про те, що постанова Вищого господарського суду України від 15.08.2017 у справі № 910/4431/13 не може свідчити про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у постановах Вищого господарського суду України від 26.10.2017 та 01.11.2017 у справі № 5011-46/18261-2012.

Окрім зазначеного, Заявником подано копію постанови Верховного Суду України від 15.05.2007 у справі № 44/485-б, як доказ невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зазначеній постанові Верховного Суду України від 15.05.2007 у справі № 44/485-б встановлено, що статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасниками провадження у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника.

Акціонери господарського товариства можуть бути учасниками справи про банкрутство, якщо вони мають статус будь-якої із зазначених осіб.

Акціонери закритого акціонерного товариства "NMT" ОСОБА_20 та ОСОБА_21 такого статусу в даній справі не мають, а відтак Вищий господарський суд України не мав підстав залучати їх до участі у справі про банкрутство закритого акціонерного товариства "NМТ".

Колегія суддів проаналізувавши фактичні обставини, які встановлені в постановах Вищого господарського суду України про перегляд яких подано Заяву, та в постанові Верховного Суду України від 15.05.2007 у справі № 44/485-б дійшла до висновку про різну фактично-доказову базу у справах № 44/485-б та № 5011-46/18261-2012, що підтверджується тим, що у справі № 5011-46/18261-2012 судом касаційної інстанції перевірялося питання застосування судами попередніх інстанцій положень ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом", зокрема щодо правового статусу ОСОБА_6, як уповноваженої особи співвласників (учасників) організації, та права зазначеної особи у справі про банкрутство Організації орендарів орендної фірми "Екста" подавати заяви про перегляд судових рішень і апеляційної скарги, а у справі № 44/485-б досліджувалося питання правового статусу акціонерів закритого акціонерного товариства "NMT" і можливість акціонерів закритого акціонерного товариства "NMT" бути учасниками справи про банкрутство.

За таких обставин постанова Верховного Суду України від 15.05.2007 у справі № 44/485-б не може бути доказом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції у справі № 5011-46/18261-2012 викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин підстави для допуску справи № 922/30/16 до провадження Верховного Суду відсутні.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що постанови Вищого господарського суду України від 26.10.2017 та від 01.11.2017 у справі № 5011-46/18261-2012 не є остаточними рішеннями у зазначеній справі, оскільки вказаними постановами скасовано рішення суду апеляційної інстанції, а справу передано на новий апеляційний розгляд, що додатково свідчить про відсутність підстав для допуску справи № 5011-46/18261-2012 до провадження Верховного Суду.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, статтями 111-16, 111-21 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 ), Суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у допуску справи № 5011-46/18261-2012 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков