Суд
УХВАЛА

19 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 914/953/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2017

за позовом Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на щодо предмета спору на стороні позивача: Львівської міської ради

про демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми),

ВСТАНОВИВ:

06.11.2017 Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України через Львівський апеляційний господарський суд, що підтверджується відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті.

На підставі підпункту 6 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга разом зі справою № 914/953/17 передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Проте подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 111 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Згідно з частиною 1 статті 111-1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) передбачено, що особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Скаржником до матеріалів касаційної скарги не додано доказів надсилання копії касаційної скарги Залізничній районній державній адміністрації Львівської міської ради та Львівській міській раді.

Таким чином, скаржником не дотримано вимог пункту 3 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Відповідно до статті 291 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Крім того, згідно з частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) встановлено, зокрема, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Предметом позову у даній справі є вимога немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинного на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600 грн.

Таким чином, при зверненні з касаційною скаргою скаржник мав сплатити судовий збір у розмірі 1920 грн. (120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

Проте скаржником до матеріалів касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що Листом Державної казначейської служби України № 16-08/1082-20145 від 01.12.2017 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 0007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні,

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 820019;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 .

Таким чином, Суд касаційної інстанції зазначає, що Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінали документів, що підтверджують надсилання копії касаційної скарги Залізничній районній державній адміністрації Львівської міської ради та Львівській міській раді, а саме фіскальні чеки та описи вкладення, а також оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 1920 грн.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене та приписи підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) Суд дійшов висновку, що касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Керуючись статтями 234, 235, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2017 у справі № 914/953/17 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 06.03.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Пільков