ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2018м. ДніпроСправа № 904/9765/17
За позовом Державного підприємства "Український науково-технічний центр з металургійної промисловості "ЕНЕРГОСТАЛЬ", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості у розмірі 143105,53 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 577 від 19.04.16;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Український науково-технічний центр з металургійної промисловості "ЕНЕРГОСТАЛЬ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" про стягнення заборгованості у розмірі 143 105,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору на виконання проектних робіт № 213-82 від 01.04.2013 в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Ухвалою суду від 20.11.17 порушено провадження у цій справі та призначено її розгляд на 20.12.17. Ухвалою суду від 20.12.17 призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання на 24.01.18. Ухвалою суду від 24.01.18 розгляд справи відкладено на 13.02.18.

Представник позивача в судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 13.02.18 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторони, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (виконавець) та Відповідачем (замовник) укладено договір №213-82 від 01.04.13 на виконання робіт (Договір) з протоколом розбіжностей до нього (а.с.16). Згідно предмету договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання на виконання проектних робіт «ТОВ «Еристовський ГЗК». Будівництво гірничо - збагачувального комбінату на базі Еристовського родовища. Дробильна фабрика. Аспираційні установки. Робоча документація». Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт складає 2 520 566,40 грн. Згідно п. п. 3.1, 3.2 договору приймання і оцінювання результатів робіт здійснюється у відповідності із вимогами календарного плану (Додаток №2) та оформлюється актами здачі-приймання робіт, підписаними с двох сторін. Зобовязання зі складання актів здачі-приймання виконаних робіт покладається на виконавця.

Відповідно до п.10.1, цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами, а при наявності у одній із сторін заперечень з приводу його умов з моменту врегулювання спірних умов договору і підписання обома сторонами протоколу розбіжностей (при необхідності - протоколу врегулювання розбіжностей) і діє до повного виконання сторонами зобовязань за договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами (ч.4 ст.882 ЦК України).

Позивач, відповідно до умов Договору, виконав роботи на загальну суму 120 000,00 грн., що підтверджується актом №1 здачі-приймання робіт від 31.03.14 (а.с.31).

Згідно п. 2.2, 2.3 договору, оплата за цим договором здійснюється замовником за виконану роботу у відповідності із календарним планом (додаток №2) на підставі оформленого сторонами акта здачі-приймання робіт протягом 5 банківських днів з дня отримання оплати від ТОВ «Еристовський ГЗК», у відповідності з актом замовника, який містить виконаний виконавцем обєм. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 252 ЦК України, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З аналізу вищевикладених пунктів договору вбачається, що в договорі відсутня календарна дата виконання зобов'язання відповідача з оплати робіт. Умову договору про "... оплату протягом 5 банківських днів з дня отримання оплати від ТОВ «Еристовський ГЗК».." не можна вважати подією, яка неминуче має настати.

А отже, сторони в договорі належним чином не визначили строк виконання відповідачем грошових зобов'язань.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно, відповідач сплатити вартість виконаних робіт не пізніше наступного дня після підписання акту здачі-приймання робіт. Тобто, не пізніше 01.04.2014.

Однак, відповідач порушив вимоги чинного законодавства і не оплатив повністю вартість виконаних та прийнятих робіт. Внаслідок цього, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день розгляду справи складає 80 000,00 грн.

Позивачем було направлено претензію на адресу відповідача № 1-22-836 від 10.02.15 з вимогою про сплату заборгованості (а.с.33).

Дана претензія була отримана відповідачем, та ним була надана відповідь за № 267/08 від 04.03.15 (а.с.35) про те, що підприємство знаходиться у скрутному матеріальному стані у звязку з тим, що контрагенти не провели розрахунки з ним, і не заперечує здійснити оплату виконаних робіт. Однак, станом на час розгляду цієї справи розрахунок не здійснив.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 80 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, відповідно до п.5.5 договору, за порушення строків платежів за виконані роботи, передбачені п. 2.2 договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,04% за кожен день прострочення, яка нараховується від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 5888,00 грн. за період з 01.05.17 по 31.10.17.

Однак, позивачем не враховано, що частиною шостою статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня. Такий період не є позовною давністю і він не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Перебіг цього строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Оскільки, відповідач зобов'язаний сплатити вартість виконаних робіт не пізніше 01.04.2014, то шестимісячний період нарахування пені починається 02.04.2014, а завершується 02.10.2014. Позовні вимоги про стягнення пені заявлено за межами цього періоду.

За таких обставин, в задоволенні вимог про стягнення пені - слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 6417,53 грн. за період з 28.02.15 по 31.10.17.

Розрахунок 3% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань, однак, містить помилки. Так, Позивачем не враховано, що у 2016 році 366 днів. Тому, 3 % річних за 2016 рік слід розраховувати за формулою 80 000,00 грн. х 3%/366. За розрахунком суду, розмір 3% річних за період з 28.02.15 по 31.10.17 складає 6410,96 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних слід задовольнити частково в розмірі 6410,96 грн.

Крім того, позивач заявив до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 50 800,00 грн. за період з березня 2015 року по жовтень 2017 року.

Розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем, правильно враховує періоди нарахувань, однак, містить арифметичні помилки в розрахунку. За розрахунком суду інфляційні втрати за період з березня 2015 року по жовтень 2017 року складають 52 359,17 грн. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат слід задовольнити в межах заявлених вимог в розмірі 50 800,00 грн.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів "МЕХАНОБРЧОРМЕТ" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 3, код 04689352) на користь Державного підприємства "Український науково-технічний центр з металургійної промисловості "ЕНЕРГОСТАЛЬ" (61166, м. Харків, пр. Науки, б.9, код 31632138) заборгованість в сумі 80 000,00 грн., 3 % річних у розмірі 6410,96 грн., інфляційні втрати у розмірі 50 800,00 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2058,16 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 19.02.18.

Суддя М.О.Ніколенко