Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/15430/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.08.2017

за заявою Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 у справі № 910/15430/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" про стягнення 9 873 778,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 у справі № 910/15430/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2017, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") до Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" (далі - ДП "КиївГазЕнерджи") про стягнення 9 873 778,65 грн задоволено частково. Стягнуто з ДП "КиївГазЕнерджи" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 3 957 411,59 грн пені, 520 559,36 грн - 3 % річних, 1 438 396,12 грн інфляційних втрат і 148 106,68 грн витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

20.07.2017 ДП "КиївГазЕнерджи" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 у справі № 910/15430/16 строком на 5 місяців із дати винесення ухвали про відстрочку виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 (суддя Літвінова М.Є.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суд від 13.09.2017 (колегія суддів у складі: Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г., Жук Г.А.), у задоволенні заяви відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що заявником всупереч приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, в редакції, чинній до 15.12.2017) не надано беззаперечних та неспростовних доказів неможливості чи утруднення виконання рішення суду, відсутності активів та реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду та винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду.

13.12.2017 ДП "КиївГазЕнерджи" подало касаційну скаргу, в якій зазначає, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили доводів заявника щодо винятковості обставин для відстрочки виконання рішення суду, чим порушили вимоги статті 129 Конституції України та статей 42, 43, 82, 121 ГПК України, в зв'язку з чим просить скасувати постановлені у справі судові рішення та постановити нове рішення про задоволення його заяви.

Крім перелічених підстав для відстрочки виконання рішення суду, які, на думку скаржника, є винятковими та які були перелічені в заяві про відстрочку виконання рішення суду та в апеляційній скарзі, в касаційній скарзі ДП "КиївГазЕнерджи" посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 07.10.2003 у справі "Корнілов проти України", де судом було зазначено, що короткі затримки, менше ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на рішення Європейського суду з прав людини від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", де суд виходив із того, що навіть 2 роки та 7 місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зазначає, що судами було надано належну оцінку доводам обох сторін щодо наявності підстав для відстрочки виконання рішення суду, а обставини, на які посилається ДП "КиївГазЕнерджи" як на підставу для відстрочки виконання рішення суду, не є винятковими. Крім того, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" акцентує, що наказ на виконання рішення суду від 07.11.2016 було видано 01.02.2017, а пред'явлено для виконання до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві лише 17.01.2018, тобто у відповідача було достатньо часу для погашення заборгованості.

Посилаючись на правильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

01.02.2018 ДП "КиївГазЕнерджи" звернулося до суду касаційної інстанції з заявою про зупинення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2017, якою було вирішено спір по суті, тоді як заявником в касаційному порядку оскаржується постанова Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 та ухвала Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 про відстрочку виконання зазначеного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 332 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, зупиненню підлягає тільки оскаржуване рішення суду. Зважаючи на викладене, заява ДП "КиївГазЕнерджи" задоволенню не підлягає, оскільки підставою перегляду оскаржуваної постанови апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції є правильність застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання про надання відстрочки виконання зазначеного рішення, а питання стягнення оскаржуваними судовими рішеннями не вирішувалось.

За змістом підпункту 4 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, касаційні скарги (подання) на судові рішення у господарських справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною 5 статті 301 ГПК України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Верховний Суд у межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Статтею 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, згідно з якими, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 у справі № 910/15430/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2017, позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ДП "КиївГазЕнерджи", про стягнення 9 873 778,65 грн задоволено частково. Стягнуто з ДП "КиївГазЕнерджи" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 3 957 411,59 грн пені, 520 559,36 грн 3 % річних, 1 438 396,12 грн інфляційних втрат та 148 106,68 грн витрат по сплаті судового збору.

20.07.2017 ДП "КиївГазЕнерджи" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 у справі № 910/15430/16 строком на 5 місяців із дати винесення ухвали про відстрочку виконання рішення, яку мотивовано наступним:

- відповідно до Звіту про фінансовий стан боржник є збитковим підприємством, тоді як стягувач отримав чистий прибуток більше 20 млрд. грн, що підтверджується наданими балансовими звітами про фінансовий стан ПАТ "НАК "Нафтогаз України";

- заявник знаходиться у складній фінансовій ситуації, причинами якої є дефіцит коштів, пов'язаний із систематичними неплатежами з боку населення, різке зростання тарифів на природний газ, які встановлюються не заявником. Заборгованість споживачів по оплаті за спожитий газ зростає, що підтверджується наданою довідкою про стан дебіторської заборгованості за природний газ в розрізі категорій споживачів від 18.07.2017;

- нормативні акти, що регулюють питання поставки природного газу, не забезпечать отримання відповідачем коштів, які покриють суму заборгованості і суми штрафних санкцій;

- заявник є посередником між стягувачем та населенням, купує газ у стягувача та постачає населенню у порядку та за ціною, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України, від волі відповідача не залежить результат господарської діяльності;

- грошові кошти, які заявник отримує від побутових споживачів, надходять на рахунки із спеціальним режимом використання та підлягають перерозподілу без згоди на це заявника та йдуть на користь стягувача по наявних договорах, а залишок грошей, що залишається у заявника, покриває витрати на заробітну плату та підтримання технологічного процесу з постачання природного газу;

- норматив перерахування коштів із рахунків зі спеціальним режимом використання на рахунок заявника становить менше 1 %, а на рахунок стягувача - більше 90 % (інша частина коштів надходить на рахунки газотранспортного та газорозподільного підприємств);

- відповідно до банківських довідок кошти на рахунках заявника, у розмірі визначеному виконавчим документом, відсутні;

- у зв'язку з закінченням опалювального сезону промислові та бюджетні споживачі споживають мінімальні об'єми природного газу. Частина промислових споживачів у зв'язку з наявністю заборгованості відключені від газу та, відповідно, кошти від даних категорій споживачів на рахунки заявника не будуть надходити до початку нового опалювального сезону;

- надання відстрочки до початку нового опалювального сезону надасть можливість здійснити погашення заборгованості заявником без зупинки діяльності підприємства, відстрочка на такий незначний період не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співрозмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора;

- присуджена до стягнення сума не є сумою основної заборгованості по договору, а складається із сум неустойки, 3 % річних та інфляційних втрат, при тому, що основна заборгованість погашена;

- заявник є важливим та значущим підприємством у місті Києві стратегічного значення та забезпечує столицю України газом. Оскільки він знаходиться у скрутному матеріальному стані, арешт коштів на рахунках та продаж майна може привести до зупинення його діяльності;

- заявник та позивач поставлені в нерівні умови нормативними документами в галузі постачання природного газу, і від волі заявника реально не залежить забезпечення своєчасності оплати спожитого населенням природного газу, тоді як стягувач використовує своє становище єдиного можливого постачальника природного газу для побутових споживачів і нав'язав заявнику дискримінаційні умови договорів на постачання природного газу для побутових потреб споживачів;

- результат господарської діяльності боржника буде позитивним, а фінансовий стан покращиться лише після початку опалювального сезону, оскільки юридичні особи використовують газ виключно для опалення та на даний час газопостачання на промисловості та комунально-побутові об'єкти припинено.

Відповідно до статті 45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

За змістом статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 121 ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017, господарському суду надано право при наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим, за заявою сторони надавати відстрочку або розстрочку виконання рішення у виняткових випадках.

Підставою для відстрочки рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В основу судового рішення про надання відстрочки виконання рішення суду має бути покладено обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника у разі виконання рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також такі ж наслідки і для стягувача у випадку затримки виконання рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 29.06.2004 Європейський суд з прав людини у справі "Півень проти України" дійшов висновку, що державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не можна прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, питання про надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочки.

Приписами статті 33 ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку як доводам боржника, так і доводам кредитора у цій справі, врахували фінансовий стан обох сторін, які мають стратегічне значення для забезпечення споживачів газом, і правильно зазначили, що надання відстрочки виконання рішення суду строком на 5 місяців порушить принцип збалансованості інтересів сторін.

При цьому суди взяли до уваги, що наявність інфляційних процесів у економіці держави негативно вплине на стягувача, який є підприємством державного сектора економіки, 100 % акцій якого належить державі.

Відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Обставини недодержання своїх обов'язків контрагентами боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів, не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання (стаття 617 Цивільного кодексу України).

З урахуванням наведених норм матеріального права суди правильно відхилили доводи заявника про те, що результат його господарської діяльності не залежить від нього, а фінансовий стан підприємства поліпшиться після початку нового опалювального сезону, оскільки отримання доходів від підприємницької діяльності не в тому обсязі, в якому було заздалегідь заплановано, не є тими виключними обставинами, які дають підстави для відстрочки виконання судового рішення.

Крім того, як зазначає ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у відзиві на касаційну скаргу, наказ на виконання рішення суду від 07.11.2016 у цій справі було видано 01.02.2017, а пред'явлено до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві для виконання лише 17.01.2018, тому у відповідача було достатньо часу для погашення заборгованості.

За таких обставин, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, суди попередніх інстанцій враховували матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та дійшли правильних висновків про те, що наведені заявником обставини не є винятковими, а отже обґрунтовано відмовили у задоволенні заяви ДП "КиївГазЕнерджи" про відстрочку виконання рішення.

Зважаючи на викладене, наведені у касаційній скарзі доводи про те, що судами попередніх інстанцій не було належним чином досліджено доводи скаржника про винятковість обставин для відстрочки виконання рішення суду, що є порушенням вимог статті 129 Конституції України та статей 42, 43, 82, 121 ГПК України, не отримали підтвердження при перегляді у касаційному порядку судових рішень, тому відхиляються судом як необґрунтовані.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "КиївГазЕнерджи" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.08.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 у справі № 910/15430/16 - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір