ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.02.2018 Справа №905/2781/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, ,

до відповідача, Установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснована на власності Донецької обласної ради профспілок, м.Святогірськ м.Слов'янськ Донецької області, ,

про стягнення 81503,72 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №83юр-154/17 від 22.11.2017р. до Установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснована на власності Донецької обласної ради профспілок, м.Святогірськ м.Слов'янськ Донецької області, про стягнення 81503,72 грн., у тому числі: суми 3% річних у розмірі 5887,77 грн., нарахованих у період з 09.02.2016р. по 26.06.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої за період з січня 2016р. по травень 2017р. та спожиту реактивну електричну енергію за січень, березень квітень, червень, серпень, жовтень, грудень 2016р. та з січня по травень 2017р.; суми інфляційних у розмірі 12104,04 грн., нарахованих з 01.03.2016р. по 31.05.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої за період січень лютий 2016р., квітень серпень 2016р., грудень 2016р., січень 2017р. і березень 2017р. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов'язань за договором №1510 від 02.01.2003р. про постачання електричної енергії; суми пені, нарахованої за період з 09.02.2016р. по 26.06.2017р. за несвоєчасну оплату відповідачем вартості активної електроенергії, спожитої за період з січня 2016р. по травень 2017р. та спожиту реактивну електричну енергію за січень, березень квітень, червень, серпень, жовтень, грудень 2016р. та з січня по травень 2017р. в сумі 63511,91 грн. на підставі договору №1510 від 02.01.2003р.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час визначення складу суду), відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2781/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 04.12.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2781/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про постачання електричної енергії №1510 від 02.01.2003р. із відповідачем, несвоєчасне виконання останнім за ним своїх зобов'язань, внаслідок чого виникли підстави для нарахування (фактично згідно представленого позивачем розрахунку позовних вимог) 3% річних та пені за зобовязаннями з оплати вартості поставленої активної електроенергії, спожитої у спожитої за період з січня 2016р. по травень 2017р., та спожитої реактивної електроенергії за січень, березень квітень, червень, серпень, жовтень 2016р., січень 2017р. - травень 2017р., інфляційних витрат за зобовязаннями з оплати вартості поставленої активної електроенергії, спожитої за період січень лютий 2016р., квітень серпень 2016р., грудень 2016р., січень 2017р., березень 2017р.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок ціни позову, у копіях: договір про постачання електричної енергії №1510 від 02.021.2003р. з додатками №2 Перелік місць встановлення електролічильників з урахуванням тарифної групи точок вводу, за якими здійснюється розрахунок за спожиту електроенергію, №5 Порядок розрахунків, №13 Договірні величини споживання електричної енергії на 2016-2017р., додатковою угодою №б/н від 27.12.2016р. до нього; акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за січень 2016р.-травень 2017р., рахунки за послуги по компенсації перетоків реактивної енергії №30/1510 за січень 2016р., березень 2016р. квітень 2016р., червень 2016р., серпень 2016р., жовтень 2016р. 2016р., січень 2017р. - травень 2017р., рахунки за електроенергію №30/1510 за січень 2016р.-травень 2017р., довіреності на представників позивача та відповідача, правоустановчі документи підприємства позивача та відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.26, 27 Закону України Про електроенергетику, Правилами користування електричною енергією.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147 VIII від 03.10.2017р.

26.12.2017р. представником позивача представлено суду письмові пояснення б/н від 22.12.2017р. щодо застосованих позивачем тарифів вартості електроенергії для відповідача, в розмірі, визначеному у відповідних рахунках та актах прийняття-передавання товарної продукції, до яких додано документи, наведені у переліку, а також копію акту звірки боргу за спожиту електроенергію між ПАТ ДТЕК Донецькобленерго та Установи охорони здоровя санаторій Святі гори станом на 14.12.2017р.

Ухвалою суду від 26.12.2017р. визначено розгляд справи №905/2781/17 за правилами загального позовного провадження, стадія: підготовче провадження; відкладено підготовче засідання; встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву до 30.01.2018р.

25.01.2017р. представником відповідача на електронну адресу суду надіслано копію заяви №19 від 24.01.2018р. про відстрочення виконання судового рішення, а також копію клопотання №20 від 24.01.2018р. про зменшення розміру інфляційної різниці, 3% річних та пені на 50%.

29.01.2018р. від представника відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано заперечення №18 від 24.01.2018р. на позов, за змістом яких зауважено на тяжкому фінансовому стані підприємства, проведення антитерористичної операції місцем розташування обєкту енергоспоживання відповідача, відсутності вини останнього.

До заперечень додано документи, наведені у переліку, у тому числі оригінали: заяви №19 від 24.01.2018р. про відстрочення виконання судового рішення та клопотання №20 від 24.01.2018р. про зменшення розміру інфляційної різниці, 3% річних та пені на 50%, які були надіслані 25.01.2018р. електронною поштою.

30.01.2018р. представником позивача представлено суду заперечення б/н від 30.01.2018р. на заперечення на позов від 24.01.2018р. №18, клопотання від 24.01.2018р. №20, заяву про відстрочення виконання судового рішення від 24.01.2018р. №19, за змістом яких зазначено, що посилання відповідача на тяжкий фінансовий стан підприємства не є тією виключною обставиною, яка унеможливлює виконання зобовязання, а є наслідком комерційного ризику відповідача та останній повинен нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності; зауважено, що позивач також знаходиться у скрутному становищі; вказано, що відстрочення виконання судового рішення у цій справі не забезпечить його належне виконання та безпідставно продовжить строк, протягом якого права позивача не можуть бути поновлені.

До заперечень додано документи, наведені у переліку, а також копію рахунку за електроенергію №18/1034В від 01.03.2016р.

Ухвалою суду від 30.01.2018р. підготовче провадження по справі №905/2781/17 закрито; справу №905/2781/17 призначено до судового розгляду по суті 30.01.2018р.; повідомлено Установу охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", засновану на власності Донецької обласної ради профспілок, м.Святогірськ м.Слов'янськ Донецької області, про продовження судового засідання, що відбудеться 22.02.2018р. о 12:20год.

Заперечення сторін щодо цього не надходило.

Представник позивача у судове засідання 22.02.2018р. не зявився.

Представник відповідача у судове засідання 22.02.2018р. не зявився.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

02.01.2003р. між Відкритим акціонерним товариством Донецькобленерго (нині -Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго та далі-Постачальник електричної енергії) та установою охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснованої на власності Донецької обласної ради профспілок (Споживач), укладено договір про постачання електричної енергії №1510, згідно з яким Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами (п.1.1 договору).

Означений договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня поточного року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.9.5 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.

За умовами вказаного договору Постачальник електричної енергії, зокрема, зобовязався постачати Споживачу електроенергію, як різновид товарної продукції в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №13 Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу) в межах 525 кВт приєднаної (дозволеної до використання) потужності; згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатками №3 «Узгоджений рівень надійності електропостачання на межі балансової належності» та №4 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами (п.2.1.1 договору), а Споживач зобовязався, зокрема, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та додатком №13 «Обсяги постачання електричної енергії та потужності Споживачу та Субспоживачу» (п.2.2.1 договору); оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку №5 Порядок розрахунків за електроенергію (п.2.2.2 договору); оплачувати генерацію та споживання реактивної електричної енергії електроустановками Споживача згідно з додатком №10 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (відповідно до Методики розрахунків плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами) (п.2.2.3 договору).

Відповідно до п.7 додатку №5 Порядок розрахунків остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого Постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного на підставі показів розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом) з урахуванням сум, що надійшли від споживача.

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №22 Акт прийняття-передавання товарної продукції.

Для проведення остаточного розрахунку Споживач у термін до 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РЕМ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений Споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання, якщо споживач здійснює оплату самостійно, та 10 банківських днів, якщо споживач здійснює оплату через свою головну структуру. В разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунок Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення.

Матеріали справи містять акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за січень 2016р.-травень 2017р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно даних актів обсяги спожитої відповідачем електроенергії наступні:

- у січні 2016 року: активна електроенергія - 72950 кВт/год на суму 139136,08 грн., реактивна електроенергія 29215 кВар/год на суму 2473,57 грн., генерація реактивної електроенергії - 876 кВАр/год на суму 211,26 грн.;

- у лютому 2016 року: активна електроенергія - 57046 кВт/год на суму 108802,70 грн.;

- у березні 2016 року: активна електроенергія - 42153 кВт/год на суму 80397,58 грн., реактивна електроенергія 16633 кВар/год на суму 1411,28 грн., генерація реактивної електроенергії - 774 кВАр/год на суму 187,80 грн.;

- у квітні 2016 року: активна електроенергія - 19917 кВт/год на суму 37987,30 грн., реактивна електроенергія 2838 кВар/год на суму 229,10 грн., генерація реактивної електроенергії - 579 кВАр/год на суму 137,42 грн.;

- у травні 2016 року: активна електроенергія - 13312 кВт/год на суму 26913,66 грн.;

- у червні 2016 року: активна електроенергія - 35012 кВт/год на суму 70785,86 грн., реактивна електроенергія 6338 кВар/год на суму 554,98 грн., генерація реактивної електроенергії - 140 кВАр/год на суму 35,34 грн.;

- у липні 2016 року: активна електроенергія - 13008 кВт/год на суму 28448,50 грн.;

- у серпні 2016 року: активна електроенергія 25687 кВт/год на суму 55416,11 грн., реактивна електроенергія 5714 кВар/год на суму 562,62 грн., генерація реактивної електроенергії - 212 кВАр/год на суму 59,35 грн.;

- у вересні 2016 року: активна електроенергія 14432 кВт/год на суму 31135,01 грн.;

- у жовтні 2016 року: активна електроенергія 45813 кВт/год на суму 108296,44 грн., реактивна електроенергія 12790 кВар/год на суму 1333,72 грн., генерація реактивної електроенергії 0 кВАр/год на суму 0 грн.;

- у листопаді 2016 року: активна електроенергія 57994 кВт/год на суму 137090,86грн.;

- у грудні 2016 року: активна електроенергія 61994 кВт/год на суму 146546,38 грн.;

- у січні 2017 року: активна електроенергія 58311 кВт/год на суму 134523,48 грн., реактивна електроенергія 14107 кВар/год на суму 1056,14 грн., генерація реактивної електроенергії - 1477 кВАр/год на суму 318,70 грн.;

- у лютому 2017 року: активна електроенергія 49254 кВт/год на суму 114639,67 грн., реактивна електроенергія 10533 кВар/год на суму 791,63 грн., генерація реактивної електроенергії 768 кВАр/год на суму 166,34 грн.;

- у березні 2017 року: активна електроенергія 43638 кВт/год на суму 102400,93 грн., реактивна електроенергія 10662 кВар/год на суму 809,14 грн., генерація реактивної електроенергії - 857 кВАр/год на суму 187,26 грн.;

- у квітні 2017 року: активна електроенергія 36581 кВт/год на суму 84752,33 грн., реактивна електроенергія 7938 кВар/год на суму 595,18 грн., генерація реактивної електроенергії - 773 кВАр/год на суму 168,58 грн.;

- у травні 2017 року: активна електроенергія 39342 кВт/год на суму 91214,75 грн., реактивна електроенергія 5990 кВар/год на суму 445,64 грн., генерація реактивної електроенергії - 759 кВАр/год на суму 166,13 грн.

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлені рахунки за ці послуги у зазначеному обсязі відповідно до договору про постачання електричної енергії №1510 від 02.01.2003р., у визначений спірний період.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч.6, 7 ст.276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Згідно п.5.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (далі - ПКЕЕ) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п.6.1. ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Положеннями пп.2 п.10.2. ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачеві активної електричної енергії за період січень 2016р.-травень 2017р. у обсязі 686444 кВт/год на загальну суму 1498487,64 грн., реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, за період січень 2016р., березень 2016р. квітень 2016р., червень 2016р., серпень 2016р., жовтень 2016р., січень 2017р. - травень 2017р. у обсязі 129973 кВар/год на загальну суму 11901,18грн., а відповідач її прийняв без заперечень, що підтверджується відповідними актами прийняття-передавання електроенергії.

Рахунки на оплату:

- спожитої у січні 2016р. активної електроенергії на суму 139136,08 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 2684,83 грн. отримано відповідачем 01.02.2016р.;

- спожитої у лютому 2016р. активної електроенергії на суму 108802,70 грн. отримано відповідачем 01.03.2016р.;

- спожитої у березні 2016р. активної електроенергії на суму 80397,58 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 1599,08 грн. отримано відповідачем 01.04.2016р.;

- спожитої у квітні 2016р. активної електроенергії на суму 37987,30 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 366,52 грн. отримано відповідачем 02.05.2016р.;

- спожитої у травні 2016р. активної електроенергії на суму 26913,66 грн. отримано відповідачем 01.06.2016р.;

- спожитої у червні 2016р. активної електроенергії на суму 70785,86 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 590,32 грн. отримано відповідачем 02.07.2016р.;

- спожитої у липні 2016р. активної електроенергії на суму 28448,50 грн. отримано відповідачем 01.08.2016р.;

- спожитої у серпні 2016р. активної електроенергії на суму 55416,11 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 292,01 грн. (з урахування проведеної оплати за серпень 2016р., що відображено у рахунку №30/1510 за серпень 2016р., у сумі 329,96 грн.) отримано відповідачем 01.09.2016р.;

- спожитої у вересні 2016р. активної електроенергії на суму 31135,01 грн. отримано відповідачем 01.10.2016р.;

- спожитої у жовтні 2016р. активної електроенергії на суму 108296,44 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 1322,03 грн. (з урахування проведеної оплати за жовтень 2016р., що відображено у рахунку №30/1510 за жовтень 2016р., у сумі 11,69 грн.) отримано відповідачем 02.11.2016р.;

- спожитої у листопаді 2016р. активної електроенергії на суму 137090,86 грн. отримано відповідачем 01.12.2016р.;

- спожитої у грудні 2016р. активної електроенергії на суму 146546,38 грн. отримано відповідачем 03.01.2017р.;

- спожитої у січні 2017р. активної електроенергії на суму 134523,48 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 1374,84 грн. отримано відповідачем 01.02.2017р.;

- спожитої у лютому 2017р. активної електроенергії на суму 114639,67 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 957,97 грн. отримано відповідачем 24.02.2017р.;

- спожитої у березні 2017р. активної електроенергії на суму 102400,93 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 996,40 грн. отримано відповідачем 24.03.2017р.;

- спожитої у квітні 2017р. активної електроенергії на суму 84752,33 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 763,76 грн. отримано відповідачем 24.04.2017р.;

- спожитої у травні 2017р. активної електроенергії на суму 91214,75 грн. та реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, на суму 611,77 грн. отримано відповідачем 24.05.2017р.

Доказів протилежного суду не надано.

Повноваження особи, що здійснила приймання перелічених документів від імені установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснована на власності Донецької обласної ради профспілок підтверджено довіреностями останнього №09 від 01.02.2016р., №01 від 03.01.2017р., №36 від 08.02.2017р.

Відповідно до п.7 додатку №5 Порядок розрахунків рахунок має бути оплачений Споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання, якщо споживач здійснює оплату самостійно, та 10 банківських днів, якщо споживач здійснює оплату через свою головну структуру.

Одночасно п.6.11 ПКЕЕ встановлено, що тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків зазначається у договорі та/або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті.

Відтак, означене положення додатку №5 до договору не суперечить приписам чинного законодавства у сфері спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги викладені обставини та означені вище умови оплати, розрахунок відповідачем за спожиту активну та реактивну електричну енергію, з урахуванням її генерації, повинен бути вчинений у термін протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку.

Тобто, сплата за зобов'язанням січня 2016р. повинна бути здійснена: не пізніше 05.02.2016р.;

лютого 2016р. не пізніше 09.03.2016р.;

березня 2016р. не пізніше 07.04.2016р.;

квітня 2016р. не пізніше 11.05.2016р.;

травня 2016р. не пізніше 07.06.2016р.;

червня 2016р. не пізніше 07.07.2016р.;

липня 2016р. не пізніше 05.08.2016р.;

серпня 2016р. не пізніше 07.09.2016р.;

вересня 2016р. не пізніше 07.10.2016р.;

жовтня 2016р. не пізніше 08.11.2016р.;

листопада 2016р. не пізніше 07.12.2016р.;

грудня 2016р. не пізніше 10.01.2017р.;

січня 2017р. не пізніше 07.02.2017р.;

лютого 2017р. не пізніше 02.03.2017р.;

березня 2017р. не пізніше 30.03.2017р.;

квітня 2017р. не пізніше 28.04.2017р.;

травня 2017р. не пізніше 30.05.2017р.

Приймаючи до уваги відомості представлені позивачем, що не спростовані у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, відповідач повністю розрахувався за спожиту у січні 2016р. - травні 2017р. активну електроенергію у розмірі 1498487,64 грн. та за надані послуги з перетікання реактивної електроенергії, з урахуванням її генерації, за період січень, березень квітень, червень, серпень, жовтень 2016р., січень 2017р. - травень 2017р. у розмірі 11901,18 грн. (банківські виписки за 15.02.2016р., за 15.04.2016р., за 23.05.2016р., за 03.06.2016р., за 12.07.2016р., за 19.07.2016р., за 23.08.2016р., за 19.09.2016р., за 28.10.2016р., за 02.11.2016р., за 07.11.2016р., за 11.11.2016р., за 17.11.2016р., за 28.11.2016р., за 15.12.2016р., за 28.12.2016р., за 10.01.2017р., за 16.01.2017р., за 23.01.2017р., за 27.01.2017р., за 14.02.2017р., за 13.03.2017р., за 14.03.2017р., за 28.03.2017р., за 03.04.2017р., за 21.04.2017р., за 26.05.2017р., за 06.06.2017р., за 13.06.2017р., за 24.07.2017р., листи №83 від 29.03.2017р., б/н б/д, роздруківка з ПЗ «СПРУТ»), разом з цим з порушенням строків оплати встановлених договором.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.2 2.2.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених даним додатком №5 Порядок розрахунків за електроенергію, Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

За визначенням п.8 додатку №5 Порядок розрахунків до договору, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 12104,04 грн. (нарахування здійснено за зобовязанням січня 2016р. з 01.03.2016р. по 31.03.2016р. на суму 139136,08 грн., за зобовязанням лютого 2016р. з 01.04.2016р. по 30.04.2016р. на суму 108802,70 грн., за зобовязанням квітня 2016р. з 01.06.2016р. по 30.06.2016р. на суму 37987,30 грн., за зобовязанням травня 2016р. з 01.07.2016р. по 31.07.2016р. на суму 26913,66 грн., за зобовязанням червня 2016р. з 01.08.2016р. по 31.08.2016р. на суму 24258,10 грн., за зобовязанням липня 2016р. з 01.09.2016р. по 30.09.2016р. на суму 23363,15 грн., за зобовязанням серпня 2016р. з 01.10.2016р. по 31.10.2016р. на суму 55416,11 грн., за зобовязанням грудня 2016р. з 01.02.2017р. по 28.02.2017р. на суму 46546,38 грн., за зобовязанням січня 2017р. з 01.03.2017р. по 31.03.2017р. на суму 133359,43 грн., за зобовязанням березня 2017р. з 01.04.2017р. по 31.05.2017р. на суму 102400,93 грн.);

3% річних 5887,77 грн. (фактично нараховані загалом за період з 09.02.2016р. по 05.06.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у січні 2016р. - травні 2017р., та реактивної електроенергії, спожитої у січні, березні квітні, червні, серпні, жовтні 2016р., січні 2017р. - травні 2017р., щодо кожної із сум та у проміжку часу відносно них згідно наданого розрахунку, з урахуванням проведених відповідачем оплат).

При розрахунку даних позовних вимог позивачем день фактичної оплати у період прострочення не включено.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат та 3% річних, зважаючи на приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013р., суд дійшов висновку про дійсний розмір інфляційних витрат у сумі 12278,16 грн. та 3% у розмірі 5887,77 грн. за визначений позивачем період.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобов'язання становить 63511,91 грн. (фактично нараховані загалом за період з 09.02.2016р. по 05.06.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у січні 2016р. - травні 2017р., та реактивної електроенергії, спожитої у січні, березні квітні, червні, серпні, жовтні 2016р., січні 2017р. - травні 2017р., щодо кожної із сум та у проміжку часу відносно них згідно наданого розрахунку, з урахуванням проведених відповідачем оплат, без урахування дня фактичної оплати).

Згідно Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог, з урахуванням встановленого вище, суд встановив, що їх загальний розмір становить суму 63511,90 грн.

Одночасно відповідач у клопотанні №20 від 24.01.2018р. просить зменшити розмір пені, інфляційних витрат та 3% річних на 50%, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин, зауважує на край важкому фінансовому становищі підприємства, що здійснює господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції; вказано, що сплата пені, 3% річних та інфляційної різниці фактично може бути здійснена виключно за рахунок прибутку підприємства, тому що ці витрати не віднесені на собівартість послуг перебування переселенців, однак, на протязі 2014-2017 років відповідач несе збитки, що згідно фінансового звіту за 9 місяців 2017р. склали 1875,0 тис. грн. Враховуючи вищезазначене та важке становище відповідача, застосовані пеня, інфляційна різниця та 3% річних ляжуть непомірним тягарем на платіжні можливості санаторію.

Стосовно викладених підстав зменшення розміру інфляційних витрат та 3% річних на 50% слід зазначити таке.

Останні не можна розцінювати, як підставу для звільнення від сплати нарахованих згідно ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних витрат, адже не є відповідальністю за своєю правовою природою повязаною з виною боржника.

У ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р. Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням зокрема процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (п.2.).

Означене встановлено Верховним судом України у Постанові від 12.12.2011р. (Про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2011р. у справі №07/238-10), та вказано, що інфляційні витрати та 3% річних нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Отже, законодавець не повязує застосування ст.625 Цивільного кодексу України із наявністю чи відсутністю вини боржника, тобто виходячи із суті 3% річних та інфляційних витрат, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання незалежно від того, виникла така неможливість за наявності його вини чи випадково, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника на весь розмір суми, належної до сплати кредиторові.

Зважаючи на викладене, відсутність вини у невиконанні зобовязань з оплати вартості активної електроенергії за січень 2016р. - травень 2017р., та спожитої реактивної електроенергії за січень, березень квітень, червень, серпень, жовтень 2016р., січень 2017р. - травень 2017р., наявність форс-мажорних обставин не є підставою для зменшення даних позовних вимог на 50%.

До того ж слід зауважити на приписах ст.42 Господарського кодексу України, відповідно до яких субєкти господарювання самостійно, на власний ризик здійснюють господарську діяльність, і, з відсиланням на положення п.1 ст.625 Цивільного кодексу України, не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання.

Стосовно вимоги щодо зменшення розміру пені слід зазначити таке.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було порушено господарське зобовязання, наслідки чого передбачені п.4.2.1 договору, п.8 додатку №5 Порядок розрахунків, а саме застосування позивачем пені стосовно відповідача.

Розмір пен перераховано судом та визначено у загальній сумі 63511,90 грн.

За висновками суду, оцінив надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності із загальним розміром нарахованих сум у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем, оскільки не вбачається обставин, які зумовлюють надмірність нарахованої штрафної санкції та за яких можливе зменшення розміру пені у цьому конкретному випадку.

Відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго до установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснована на власності Донецької обласної ради профспілок, щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково у сумі встановленій судом, 3% річних та інфляційних витрат у сумі, визначеній позивачем, а саме пеня у розмірі 63511,90 грн., інфляційні витрати 12104,04грн., 3% річних у сумі 5887,77 грн.

Окрім того, відповідач у заяві №19 від 24.01.2018р. просить надати відстрочку виконання рішення строком на один рік з дня ухвалення рішення з підстав проведення антитерористичної операції на території здійснення господарської діяльності підприємством відповідача, настання форс-мажорних обставин, недостатність коштів на рахунках у банківських установах, зазначено, що в 2015-2018рр. санаторію фактично не вдалося поновити санаторно-курортну діяльність, тому що фонди соціального страхування, що проводили тендери на закупівлю санаторно-курортних послуг не включали до участі у тендері оздоровниці Донецької та Луганської областей з підстав проведення на території цих областей антитерористичної операції, до того ж останнім часом вбачається низький попит з боку населення та підприємств щодо придбання санаторно-курортних путівок.

Матеріали справи містять у копіях: сертифікат (висновок) Донецької торгово-промислової палати №2866/12-12/03 від 29.12.2014р., наказ установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснованої на власності Донецької обласної ради профспілок, №122 від 05.05.2014р. «Про повне зупинення виробничої діяльності санаторію «Святі гори», лист Донецької обласної державної адміністрації №03/17я-0335 від 23.01.2015р., лист управління у справах сімї та молоді Донецької обласної державної адміністрації №124-и/10 від 01.03.2016р., лист управління соціального захисту населення Словянської міської ради №05-18/1751 від 30.05.2017р., договір №4 від 26.09.2014р., договори про розміщення (проживання) громадян, що виїхали із зони проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях №б/н від 01.01.2015р., №б/н від 01.01.2016р., №1 від 17.01.2017р., лист Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України №22/5.2-1700-17 від 21.04.2017р., лист департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації №02864/01-06 від 25.05.2017р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2017р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2017р., довідка Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» №б/н від 11.01.2018р., довідка про залишки на рахунку Добропільського відділення Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» №4 від 10.01.2018р., довідка Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» №27/39.21 від 05.02.2015р., лист установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснованої на власності Донецької обласної ради профспілок, №21 від 06.02.2015р.

При наявності перелічених обставин, останній просить відстрочити виконання рішення по справі №905/2781/17 на один рік.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні ч.3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 331 ГПК України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин, при цьому, повинно бути враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення заперечує, з огляду на не менш скрутне власне фінансове становище.

За висновками постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття відстрочення виконання рішення норми процесуального законодавства не вимагають. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищеозначену норму процесуального законодавства, висновки, викладені у п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17 жовтня 2012 року, суд не вбачає винятковості обставин, на які посилається заявник як на підставу відстрочення виконання цього судового рішення, оскільки не доведено неможливість сплати присудженої до стягнення суми, до того ж, не представлено доказів (документів) щодо неможливості зарахування коштів на його рахунок у подальшому, не надано плану подолання наслідків важкої фінансової ситуації тощо.

Боржником належним чином не обґрунтовано термін в один рік, на який слід відстрочити виконання судового рішення.

Отже, посилання у цьому спірному випадку на важке фінансове становище боржника не є переконливим та законним підґрунтям для невиконання господарських зобовязань, як і відповідний статус підприємства, що, у відношенні відповідача не встановлює підстав ухилення від їх виконання та певних пільг у питанні відстрочення, крім того, враховуючи фінансовий стан позивача.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочки виконання рішення суду заявником не надано, судом не встановлено.

Представлений суду сертифікат Донецької торгово-промислової палати не може бути прийнято як належний доказ при вирішення означеного питання, оскільки дія означеного документа не поширюється на спірні правовідносини.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснована на власності Донецької обласної ради профспілок, про відстрочення виконання рішення суду по справі №905/2781/17 є необґрунтованими, а тому такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 202, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ Донецької області, до Установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснована на власності Донецької обласної ради профспілок, м.Святогірськ м.Слов'янськ Донецької області, про стягнення 81503,72 грн., у тому числі: суми 3% річних у розмірі 5887,77 грн., нарахованих у період з 09.02.2016р. по 26.06.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої за період з січня 2016р. по травень 2017р. та спожиту реактивну електричну енергію за січень, березень квітень, червень, серпень, жовтень, грудень 2016р. та з січня по травень 2017р.; суми інфляційних у розмірі 12104,04 грн., нарахованих з 01.03.2016р. по 31.05.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електроенергії, спожитої за період січень лютий 2016р., квітень серпень 2016р., грудень 2016р., січень 2017р. і березень 2017р.; суми пені, нарахованої за період з 09.02.2016р. по 26.06.2017р. за несвоєчасну оплату відповідачем вартості активної електроенергії, спожитої за період з січня 2016р. по травень 2017р. та спожиту реактивну електричну енергію за січень, березень квітень, червень, серпень, жовтень, грудень 2016р. та з січня по травень 2017р. в сумі 63511,91 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з установи охорони здоров'я - санаторій "Святі гори", заснованої на власності Донецької обласної ради профспілок (84130, Донецька область, м.Словянськ, м.Святогірськ, вул.Івана Мазепи, буд.9, , банківські реквізити не зазначено) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Островського, б.8, адреса для листування: 87528, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчіванджи, б.72, , р/р №7828 у ПАТ ПУМБ, МФО 334851) 81503,71 грн., у тому числі пеня у розмірі 63511,90 грн., інфляційні витрати у сумі 12104,04 грн., 3% річних у сумі 5887,77 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Рішення ухвалено у судовому засіданні 22.02.2018р.

6. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

7. Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2018р.

Суддя О.В. Кротінова