ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2018 року Справа № 923/1066/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Скадовської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», місцезнаходження: 75700, Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Мангубінська, 2, ідентифікаційний код: 38728486

до Державного підприємства «Скадовський морський торговельний порт», місцезнаходження: 75700, м. Скадовськ, вул. Мангубінська, 2, ідентифікаційний код 01125703

про стягнення 370040,18 грн. за договором № 10-П-СКФ-15 від 01.01.2015 року про відшкодування витрат за спожиту електроенергію та утримання електричних мереж

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, на підставі довіреності № 7549 від 14.11.2017 року

від відповідача не прибув.

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Скадовської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі-Позивач) звернулося з позовом до Державного підприємства «Скадовський морський торговельний порт» (далі Відповідач) про стягнення 370040,18 грн. за договором про відшкодування витрат за спожиту електроенергію та утримання електричних мереж № 10-П-СКФ-15 від 01.01.2015 року, з яких: 339896,01 грн. сума основного боргу, 5506,71 грн. 3% річних, 24637,46 грн. інфляційні збитки, та стягнення понесених судових витрат у сумі 5550,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем положень ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, договірних зобовязань з відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та послуги щодо утримання електричних мереж.

Провадження по справі було порушено ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22.11.2017 року.

У звязку із набранням 15.12.2017 року чинності Законом України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, у відповідності до положень п. 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України, якою передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, враховуючи, що ухвалою про порушення справи фактично було відкрито позовне провадження та розгляд справи по суті не проводився, розгляд справи здійснювався у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Справу розглянуто в судових засіданнях 06.12.2017 року, 27.12.2017 року, 24.01.2018 року та 14.02.2018 року.

Судове засідання, призначене на 06.12.2017 року за клопотанням відповідача про надання додаткового часу для підготовки відзиву на позовну заяву було відкладено на 27.12.2017 року.

Підготовче засідання, призначене на 27.12.2017 року, у звязку із неявкою в судове засідання відповідача та за його клопотання про відкладення розгляду справи, через недостатність часу для підготовки відзиву на позовну заяву, було відкладено на 24.01.2018 року.

Відповідно до ухвали від 24.01.2018 року, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 14.02.2018 року.

Під час розгляду справи по суті, представник Позивача позовні вимоги, з підстав, що зазначені у позові підтримав у повному обсязі, та просив його задовольнити.

Відповідач явку свого представника, в судове засідання не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, з відміткою про отримання 01.02.2018 року ухвали суду від 24.01.2018 року про призначення справи до судового розгляду по суті. Своїм правом подати відзив на позовну заяву Відповідач не скористався.

Таким чином, справа, відповідно до ч.9 ст. 81, п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, була розглянута за відсутності Відповідача за наявними в ній доказами.

В судовому засіданні, 14.02.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення позивача, суд

в с т а н о в и в:

01.01.2015 року між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Скадовської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та Державним підприємством «Скадовський морський торговельний порт» був укладений договір №10-П-СКФ-15 від 01.01.2015 року про відшкодування витрат за спожиту електроенергію та утримання електричних мереж (далі Договір) (а.с. 9-10).

Пунктом. 1.1. Договору, передбачений обовязок Відповідача, відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства, відшкодовувати Позивачу витрати за спожиту електроенергію та послуги щодо утримання електричних мереж.

Відповідно до п. 2.1. Договору, сума відшкодування витрат по сплаті послуг за споживання електроенергії розраховується згідно тарифу обленерго діючого на момент сплати, на підставі акту-розрахунку використання електроенергії за кожен місяць, підписаного сторонами.

Ціна за користування електричними мережами Позивача становить 0,48 грн. кВат/год з ПДВ (підрозділ Хорли 0,38 грн. кВат/год з ПДВ) (п. 2.2. Договору).

Пункт 2.3. Договору містить умову, згідно із якою облік електроенергії та її розрахунок щомісячного використання здійснює енергетик Підприємства (Відповідач) згідно показань лічильників з подальшим поданням результатів обліку до 22-23 числа (по підрозділу Хорли) розрахункового періоду головному енергетику Адміністрації (Позивача) на узгодження (перевірку). В разі відсутності лічильників - розрахунок використаної електроенергії проводиться згідно встановленої потужності обладнання обєкту.

Пунктом 2.4. Договору визначений обовязок Відповідача щомісячно, протягом 5 банківських днів з моменту виставленого Позивачем рахунку, відшкодовувати витрати по сплаті послуг за споживання електроенергії.

У п. 2.6. Договору, сторони узгодили, що Відповідач протягом 3-х робочих днів з моменту отримання акту виконаних робіт (наданих послуг) від Позивача, зобовязаний підписати його, або надати мотивовану відмову від підписання Акту виконаних робіт (наданих послуг). Якщо Відповідач протягом цього періоду не надасть Позивачу свої зауваження щодо Акту виконаних робіт (наданих послуг), цей Акт вважається прийнятим.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що у випадку порушення своїх зобовязань за цим Договором Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання.

Відповідно до п. 7.1. Договору, договір набуває чинності з 01.01.2015 року та діє до 31.12.2015 року. Поряд із цим, п. 7.2. Договору визначено, що закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від виконання зобовязань, які виникли в період його дії але не були виконані сторонами у повному обсязі.

01.01.2016 року, 15.09.2016 року, 30.12.2016 року, 15.06.2017 року, сторонами були укладені додаткові угоди № 1, 2, 3, 4 до Договору від 01.01.2015 року (а.с. 11,12,13,14).

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 01.01.2016 року, сторонами, внесені зміни до п. 7.1. основного договору від 01.01.2015 року, якими строк дії Договору продовжено до 31.12.2016 року.

Крім цього, основний договір від 01.01.2015 року був доповнений п. 7.5., яким визначено, що у разі, якщо за 10 днів до дня закінчення терміну дії договору сторони не повідомлять одне одного про намір розірвати договір він буде продовжений на той самий термін та п. 2.8., в якому вказано, що у разі зміни тарифів Адміністрація письмово повідомляє Підприємство за 5 робочих днів до дати їх введення, нові тарифи вступають в силу з дати їх введення.

Пункт 2.2. викладений у наступній редакції: «Ціна за користування електричними мережами Адміністрації становить 0,45 грн. кВат/год без ПДВ (в тому числі в підрозділі «Хорли»). Податок на додану вартість нараховується згідно чинного законодавства України».

Додаткова угода вступила в силу з 01.01.2016 р.

Додатковою угодою № 2 від 15.09.2016 року, Сторони у п. 7.1. визначили, що у відповідності зі ст. 631 ЦК України даний договір регулює правовідносини Адміністрації та Підприємства, що виникли із 07.04.2016 року.

Пункт 2.2. викладений у наступній редакції: «Ціна за користування електричними мережами Адміністрації становить 0,54 грн. кВат/год з ПДВ (з 07.04.2016 року по 30.06.2016 року включно, в тому числі в підрозділі «Хорли») та 0,68 грн. з ПДВ (починаючи з 01.07.2016 року включно).

Додаткова угода вступила в силу з 07.04.2016 р.

Додатковою угодою № 3 від 30.12.2016 року, внесені зміни до п. 7.1. основного договору від 01.01.2015 року, яким строк дії Договору продовжено до 31.12.2017 року. Зазначено, що у відповідності до ст. 631 ЦК України даний договір регулює правовідносини Адміністрації та Підприємства, що виникли з 01.12.2016 року.

Пункт 2.2. викладений у наступній редакції: «Ціна за користування електричними мережами Адміністрації становить 0,72 грн. кВат/год з ПДВ (з 01.12.2016 року, в тому числі в підрозділі «Хорли»).

Додаткова угода вступила в силу з 01.12.2016 р.

Відповідно до Додаткової угоди № 4 від 15.06.2017 року, пункт 2.2. викладений у наступній редакції: «Тариф на відшкодування витрат на утримання технологічних мереж електропостачання 0,94 грн. за 1 кВт/год з ПДВ ( в т.ч. ПДВ 20 % - 0,16 грн.) починаючи з 01.05.2017 року, в тому числі в підрозділі «Хорли»). У відповідності зі ст. 631 ЦК України даний договір регулює правовідносини Адміністрації та Підприємства, що виникли із 01.05.2017 року».

Додаткова угода вступила в силу з 01.05.2017 р.

На виконання умов Договору та Додаткових угод до нього, протягом січня жовтня 2017 року Відповідачем спожито електроенергію, а Позивачем надані послуги щодо утримання електричних мереж на загальну суму 339896,01 грн., що підтверджується актами виконаних робіт (наданих послуг): від 31.01.2017 року № 29 на суму 98300,10 грн. (а.с. 16), який отриманий Відповідачем 03.02.2017 року, про що свідчить відтиск печатки ДП «Скадовський морпорт» на супровідному листі Позивача (а.с. 47); від 28.02.2017 року № 58 на суму 80863,70 грн. (а.с. 18), який отриманий Відповідачем 03.03.2017 року (а.с. 48); від 31.03.2017 року № 114 на суму 39884,38 грн. (а.с. 20), який отриманий Відповідачем 06.04.2017 року (а.с. 49); від 30.04.2017 року № 170 на суму 27387,05 грн. (а.с. 22), який отриманий Відповідачем 03.05.2017 року (а.с. 50); від 31.05.2017 року № 233 на суму 13030,46 грн. (а.с. 24), який отриманий Відповідачем 07.06.2017 року (а.с. 51); від 30.06.2017 року № 294 на суму 13720,45 грн. (а.с. 26), який отриманий Відповідачем 10.07.2017 року (а.с. 52); від 31.07.2017 року № 358 на суму 18185,41 грн. (а.с. 28), який отриманий Відповідачем 04.08.2017 року (а.с. 53); від 31.08.2017 року № 447 на суму 18478,97 грн. (а.с. 30), який отриманий Відповідачем 04.09.2017 року (а.с. 54); від 30.09.2017 року № 477 на суму 7476,47 грн. (а.с. 32), який отриманий Відповідачем 05.10.2017 року (а.с. 55); від 31.10.2017 року № 530 на суму 22569,02 грн. (а.с. 34), який отриманий Відповідачем 03.11.2017 року (а.с. 03.11.2017 року).

Вказані акти виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до умов, визначених у п. 2.6. Договору були підписані Відповідачем. Жодних зауважень чи заперечень щодо сум відшкодування витрат за спожиту електроенергію чи вартості послуг з утримання електричних мереж Відповідач протягом встановленого строку не надав. Таким чином, підписавши акти, Відповідач погодився як із розміром відшкодування витрат за спожиту електроенергію так і з наданням Позивачем послуг у вказаному обсязі та на зазначену суму.

На підставі вищевказаних актів виконаних робіт (наданих послуг) Позивачем Відповідачу були виставлені рахунки на суму 339896,01 грн.: № 29 від 31.01.2017 року на суму 98300,10 грн. (а.с. 15); № 58 від 28.02.2017 року на суму 80863,70 грн. (а.с. 17); № 114 від 31.03.2017 року на суму 39884,38 грн. (а.с. 19); № 170 від 30.04.2017 року на суму 27387,05 грн. (а.с. 21); № 233 від 31.05.2017 року на суму 13030,46 грн. (а.с. 23); № 294 від 30.06.2017 року на суму 13720,45 грн. (а.с. 25); № 358 від 31.07.2017 року на суму 18185,41 грн. (а.с. 27); № 447 від 31.08.2017 року на суму 18478,97 грн. (а.с. 29); № 477 від 30.09.2017 року на суму 7476,47 грн. (а.с. 31); № 530 від 31.10.2017 року на суму 22569,02 грн. (а.с. 33).

Разом з тим, Відповідач, протягом строку, встановленого п. 2.4. Договору свої зобовязання не виконав, за спожиту електроенергію та послуги з утримання електричних мереж не розрахувався, що зумовило виникнення заборгованості перед Позивачем на суму 339896,01 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення з Відповідача 370040,18 грн. за договором про відшкодування витрат за спожиту електроенергію та утримання електричних мереж № 10-П-СКФ-15 від 01.01.2015 року, з яких: 339896,01 грн. основного боргу, 5506,71 грн. 3% річних, 24637,46 грн. інфляційні збитки, стали предметом розгляду у цій справі.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509, 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Отже, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, на підставі Договору № 10-П-СКФ-15 від 01.01.2015 року між сторонами склалися правовідносини, повязані із спільним користуванням електричними мережами основного споживача.

У відповідності до абзаців 2, 3 пункту 1.10 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 р. № 28 (далі Правил) встановлено, що електропередавальна організація, що здійснює діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами. Для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж.

Пунктом 1.2 Правил визначено, що спільне використання технологічних електричних мереж - виконання комплексу заходів з метою експлуатації та утримання у належному технічному стані технологічних електричних мереж, які використовуються для забезпечення електропостачання інших суб'єктів господарювання, крім їх власника, або для забезпечення передачі (транзиту) електричної енергії в мережі електропередавальної організації.

Договір про спільне використання технологічних електричних мереж - це домовленість двох сторін, що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між електропередавальною організацією (ліцензіатом з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами) та основним споживачем під час передачі (транзиту) електричної енергії технологічними електричними мережами.

Абзацами 3, 4 пункту 1.7 Правил встановлено, що у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (додаток 2). Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках. Під власником мереж розуміється й юридична або фізична особа, якій на праві користування належать електроустановки, призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії (пункту 1.2. Правил).

Згідно з пунктом 1.8 Правил, умови договорів про постачання електричної енергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, про технічне забезпечення електропостачання споживача виконуються з дати їх підписання, якщо інші дати не передбачені умовами відповідних договорів.

Відповідно до пункту 5.17 Правил, договір про технічне забезпечення електропостачання споживача та договір про спільне використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) має містити такі умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей: найменування сторін; місце і дату укладення договору; обсяг передачі електричної енергії та договірної граничної величини електричної потужності; режими постачання; гарантований рівень надійності електропостачання (за категорією надійності електропостачання); величини дозволеної та приєднаної потужності електроустановок субспоживача; порядок обліку перетікання реактивної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (за необхідності); порядок обліку споживання електричної енергії та вимірювання величини потужності, споживання та генерування реактивної електроенергії, контролю показників якості електричної енергії (у тому числі у випадку пошкодження або тимчасової відсутності відповідних розрахункових засобів обліку); порядок надання даних щодо використаної субспоживачем електричної енергії; умови дії договору у разі відсутності у споживача договору про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії та/або у разі відключення споживача за борги чи з інших причин; строк дії договору; умови та порядок розірвання договору; місцезнаходження, банківські реквізити сторін.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Однак, доказів погашення заборгованості Відповідачем до суду не надано, як і заперечень щодо розміру заявлених до стягнення вимог. Обставини, якими Позивачем обґрунтовані позові вимоги, Відповідачем в установленому процесуальним законом порядку не спростовані.

Зважаючи на викладене, оскільки Відповідач взяті на себе, за Договором №10-П-СКФ-15 від 01.01.2015 року про відшкодування витрат за спожиту електроенергію та утримання електричних мереж, зобовязання не виконав, вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому задовольняються судом у сумі 339896,01 грн.

Також, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 5506,71 грн. 3% річних, 24637,46 грн. інфляційних збитків за прострочення грошового зобовязання за Договором від 01.01.2015 року.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Порушення відповідачем умов Договору № 10-П-СКФ-15 від 01.01.2015 року щодо строків відшкодування витрат за спожиту електроенергію та технічне обслуговування електричних мереж за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року підтверджено матеріалами справи, а відтак вимоги про стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов'язання є правомірними та обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок Позивача щодо заявлених до стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних збитків, здійснений відповідно до періодів виникнення боргу, суд визнає обґрунтованими вимоги Позивача щодо стягнення 3% річних у сумі 5506,71 грн. та інфляційних збитків у сумі 24597,17 грн. Інфляційні збитки на суму 40,29 грн. заявлені до стягнення безпідставно.

Таким чином, позовні вимоги Позивача задовольняються судом частково в сумі 339896,01 грн. основного боргу, 5506,71 грн. 3% річних, 24597,17 грн. інфляційних збитків.

Відповідно до ст. п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Скадовської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Скадовський морський торговельний порт» (місцезнаходження: 75700, м. Скадовськ, вул. Мангубінська, 2, ідентифікаційний код 01125703) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Скадовської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (місцезнаходження: 75700, Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Мангубінська, 2, ідентифікаційний код: 38728486) 369999,89 грн., з яких 339896,01 грн. основний борг, 5506,71 грн. 3% річних, 24597,17 грн. інфляційні збитки та судовий збір у сумі 5550,00 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 23.02.2018 р.

Суддя Т.А. Остапенко