УХВАЛА

м. Київ

15.02.2018Справа № 910/22586/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Державної іпотечної установи

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання виконати в натурі умови мирової угоди

Представники учасників процесу:

від позивача: Чалов А.О. (довіреність № 8495/15/1 від 27.12.2017)

Дяченко В.С. (довіреність № 8500/15/1 від 27.12.2017)

від відповідача: Островерхий С.А. (договір від 26.12.17, ордер КС №153963)

від третьої особи: Кібець Р.Р. (довіреність № 27-26489/147 від 27.12.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна іпотечна установа (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (відповідач) про зобов'язання виконати в натурі умови мирової угоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 910/21865/15 затверджено мирову угоду від 25.12.2015, однак відповідач ухиляється від виконання умов затвердженої мирової угоди, а саме п. 8 мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі №910/22586/17, залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та призначено розгляд справи №910/22586/17 на 23.01.2018.

29.12.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

22.01.2018 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення по справі.

22.01.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що законодавством встановлений порядок пред'явлення виконавчих документів до банку, який перебуває в ліквідації. Позивач зазначеним правом не скористався, тому втратив право на звернення до суду із зазначеними вимогами.

23.01.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

У судове засідання 23.01.2018 з'явились представники учасників процесу.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

В пункті 9 частини 1 статті Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) вказано, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 постановлено розгляд справи № 910/22586/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.02.2018.

02.02.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що ухвала суду про затвердження мирової угоди, яка набрала законної сили, є обов'язковою для виконання.

15.02.2018 від відповідача надійшов відзив, у якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 у справі 910/21864/15 затверджено мирову угоду у справі про стягнення 179 830 369,71 грн. Державна іпотечна установа реалізувала своє право на стягнення коштів звернувшись із заявою про вимоги кредитора, які визнані та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

У судове засідання 15.02.2018 з'явились представники учасників процесу, надали пояснення по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Державна іпотечна установа звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення 179 830 369,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 затверджено мирову угоду від 25 грудня 2015 року у справі 910/21864/15, укладену між Державною іпотечною установою (01133, м. Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 34; ) та Публічним акціонерним товариством «Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 60; ).

У пункті 1 мирової угоди сторони погодили, що відповідач визнає та підтверджує свою заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015 (далі - Кредитний договір), стягнення якої є предметом позовних вимог у справі № 910/21864/15 та яка становить 187 864 220,55 (сто вісімдесят сім мільйонів вісімсот шістдесят чотири тисячі двісті двадцять гривень) 55 коп., з яких: 155 285 654,67 грн. - заборгованість за основним боргом, 6 444 141,95 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пеня, нарахована на суму заборгованості за кредитом та на суму заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить 24 847 396,44 грн., 3% річних нарахованих на суму заборгованості за кредитом та на суму заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить 1 270 027,49 грн., штраф - 17 000,00 грн.. Розмір судового збору у даній справі становить 73 080 грн. Сума боргу підтверджується актом звіряння розміру заборгованості станом на 18.09.2015р. В силу вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», подальше нарахування процентів та штрафних санкцій Позивачем не здійснюється з моменту введення Тимчасової адміністрації в Банку.

Відповідно до п. 2 мирової угоди, погашення вказаного в п.1 цієї Мирової угоди боргу здійснюється шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме - майнові права за договорами, (далі - «Майнові права»), які виникли з Договору застави майнових прав № 17/4-3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. зареєстрованим в реєстрі за № 615 (далі - «Договір застави»), укладеного в якості забезпечення за Кредитним договором та Договору відступлення права вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за реєстровим № 616 укладеному між тими ж Сторонами з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права вимоги (діалі - «Договір відступлення»).

В ухвалі суду про затвердження мирової угоди зазначено, що дана ухвала набирає законної сили 20.01.2016 року та є виконавчим документом у розумінні ст.ст. 3, 19 Закону України «Про виконавче провадження», який може бути пред'явлений до примусового виконання в порядку, передбаченому зазначеним Законом протягом 1 (одного) року з наступного дня після його прийняття до 20.01.2017 року, у разі невиконання умов затвердженої мирової угоди. Підпис судді засвідчено гербовою печаткою суду.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом заявляє, що відповідач ухиляється від виконання умов затвердженої між сторонами мирової угоди та просить суд зобов'язати відповідача виконати в натурі умови п.8 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 910/21864/15 шляхом підписання остаточного акту звіряння заборгованості.

У пункті 8 мирової угоди, сторони погодили, що разом із проведенням оцінки зазначеної у п. 7 цієї Мирової угоди Сторони укладають остаточний акт звіряння заборгованості, яким також визначають загальну суму платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, що були здійснені на банківські рахунки Позивача та Відповідача в період з 18.09.2015р. (включно) по дату такого звіряння. При цьому, при складанні такого акту Позивач зменшує заборгованість Відповідача перед ним на суму отриманих таких платежів за зазначений вище період, а Відповідач, в строк, зазначений в даному акті, зобов'язаний перерахувати на банківський рахунок Позивача, визначений у Кредитному договорі, загальну суму платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, отриманих Відповідачем та відображену в акті, зазначеному у цьому пункті Мирової угоди.

Мирова угода за своєю правовою природою це правочин, який укладається сторонами з метою припинення спору на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і вона, як правило, виконується добровільно. В іншому разі мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди) у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В пункті 3.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Суд зазначає, що під час винесення ухвали про затвердження мирової угоди, п.2 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент затвердження мирової угоди) відносив ухвали та постанови судів до виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Пунктом 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (надалі - постанова Пленуму ВГСУ №18) зазначено, що якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою: тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах.

Як встановлено судом, ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 про затвердження мирової угоди у справі № 910/21864/15 відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження", чинного на момент затвердження мирової угоди.

Станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, Закон України "Про виконавче провадження" викладено в новій редакції.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", чинного на момент звернення з даним позовом до суду, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Судом встановлено, що ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 відповідає також вимогам, встановленим ст. 4 чинного Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку що вказана позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 07.07.2017 у справі 904/621/16.

Суд зазначає, що посилання позивача на те, що відповідач знаходиться у процедурі ліквідації, а тому мирова угода не підлягає примусовому виконанню в силу приписів п.4 ч. 4 ст. Закону України "Про виконавче провадження" не породжує у позивача право на звернення до суду з позовною заявою про спонукання до виконання мирової угоди, яка є виконавчим документом.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо посилання позивача на постанови Верховного суду України від 23.09.2015 у справі № 6-274цс15 та від 11.11.2015 у справі № 6-342цс15, то суд зазначає, що таке посилання є необґрунтованим, оскільки у справах № 6-274цс15 та № 6-342цс15 судом встановлено, що на момент постановлення ухвал про визнання мирової угоди, зазначені мирові угоди та ухвали суду про визнання мирової угоди не відносились до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак, у справі № 910/21864/15 на час затвердження мирової угоди, ухвала підлягала примусовому виконанню та була і є виконавчим документом. З урахуванням викладеного, оскільки обставини у даній справі та у справах № 6-274цс15 та № 6-342цс15 не є подібними, посилання на вказані постанови Верховного суду України є безпідставним.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 14041-VIII, набрав чинності 05.10.2016) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За змістом ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016 № 14041-VIII, набрав чинності 05.10.2016), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

З урахуванням наведеного вище, оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 № 910/21864/15 про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, то суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки зазначений позов про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 231, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №910/22586/17 за позовом Державної іпотечної установи до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання виконати в натурі умови мирової угоди на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України, - закрити.

Ухвала набрала законної сили 15.02.2018 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.02.2018.

Суддя С.О. Турчин