Суд
УХВАЛА

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 918/502/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

позивач - Приватне підприємство, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС"

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго"

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

від 03.10.2017

у складі колегії суддів: Філіпова Т.Л. (головуючий), Гудак А.В., Петухов М.Г.

та на рішення Господарського суду Рівненської області

від 15.08.2017

у складі судді Марач В.В.

за позовом Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС"

про стягнення боргу в розмірі 57 200, 55 грн.

ВСТАНОВИВ:

30.10.2017 поштовим відправленням, направленим на адресу Рівненського апеляційного господарського суду, Приватне підприємство, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою за вих. №01-21/1/63 від 25.10.2017 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та рішення Господарського суду Рівненської області від 05.08.2017 у справі №918/502/17 в порядку статей 107, 109 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції до 15.12.2017.

10.11.2017, матеріали справи №918/502/17 разом із касаційною скаргою Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни надіслано Рівненським апеляційним господарським судом на адресу Вищого господарського суду України.

На момент набрання чинності 15.12.2017 ГПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 питання про можливість прийняття до провадження касаційної скарги Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної О.В. у справі №918/502/17 Вищим господарським судом України не вирішено.

03.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа №918/502/17 Господарського суду Рівненської області передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №918/502/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2018.

16.02.2018 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з перебуванням судді Погребняка В.Я. на лікарняному, склад колегії змінено на: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.

Виходячи з положень підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, касаційні скарги, подані до 15.12.2017 та провадження за якими не порушено на момент набрання чинності ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, повинні відповідати вимогам процесуального закону, який діяв на момент звернення з такими касаційними скаргами.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення 30.10.2017 позивача із касаційною скаргою, на заявника касаційної скарги було покладено обов'язок долучення до касаційної скарги доказів сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній станом на 30.10.2017, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Виходячи з підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент звернення 30.10.2017 Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" із касаційною скаргою за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір встановлений у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктом 1 підпункту 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону України № 77-VIII від 28.12.2014, що діяла на момент звернення із позовом у даній справі) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складала 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання Приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" у 30.10.2017 касаційної скарги у даній справі судовий збір підлягав сплаті в сумі 1 920 грн (1600 грн х 120%).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою 18.10.2017), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду, при цьому, ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій з боку держави, не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах та не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Оскаржуючи в касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції від 03.10.2017 у справі №918/502/17, скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, при цьому, позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття судом рішення у справі. Зазначене клопотання обґрунтоване важким фінансовим становищем підприємства-скаржника, яке перебуває в процедурі банкрутства, та відсутністю грошових коштів на його банківському рахунку, у зв'язку з чим підприємство-банкрут позбавлено можливості здійснювати погашення як конкурсних, так і поточних зобов'язань, в тому числі сплатити судовий збір при зверненні до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою у жовтні 2017.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, оскільки в порушення положень статей 33, 34 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, скаржником не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище покращиться протягом строку розгляду касаційної скарги та скаржник буде спроможний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі за результатами розгляду касаційної скарги по суті.

При цьому, Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням підприємства, та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення такої сплати.

З огляду на зазначене, Суд відмовляє Приватному підприємству, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №918/502/17.

Отже, подана Приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни касаційна скарга за вих. №01-21/1/163 від 25.10.2017 не відповідає вимогам ГПК України в редакції до 15.12.2017 щодо її форми.

Згідно з частиною 3 статті 3 ГПК України в редакції з 15.12.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 110 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Отже, постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №918/502/17 підлягала касаційному оскарженню протягом двадцяти днів з дня її прийняття (з урахуванням положень частини 3 статті 51 ГПК України в редакції до 15.12.2017), а саме до 23.10.2017 включно.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" від 25.10.2017, її подано через суд апеляційної інстанції поштовим відправленням 30.10.2017, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду від 03.10.2017 у справі №918/502/17 на 7 днів.

Відповідно до клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС", скаржник просить Суд "поновити пропущений з поважних причин та незалежних від ліквідатора Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" Ващишиної О.В. причин строк на подачу касаційної скарги", оскільки повний текст постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 отримано було 09.10.2017.

Крім того, в додатках до клопотання скаржник вказує копію першої сторінки постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 по справі №918/502/17 з відміткою про отримання.

Однак, на підтвердження вказаного скаржником додано копію першої сторінки ухвали Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 по справі №910/11773/17 з відміткою про отримання, що не може вважатися належним доказом отримання копії постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 по справі №918/502/17.

Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для поновлення процесуального строку не є поважними, оскільки скаржник не зазначив об'єктивних обставин, які перешкодили йому звернутися з касаційною скаргою у двадцятидений строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду від 03.10.2017.

Виходячи з положень частин 2, 5 статті 292 та статті 174 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на таке, касаційна скарга Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №918/502/17 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 110, 111 Господарського процесуального кодексу України в редакції до набрання чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір" в редакції до набрання чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення, статтями 3, 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Приватному підприємству, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та рішення Господарського суду Рівненської області від 05.08.2017 у справі №918/502/17 у справі №918/502/17.

2. Касаційну скаргу Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та рішення Господарського суду Рівненської області від 05.08.2017 у справі №918/502/17 у справі №918/502/17 залишити без руху.

3. Надати Приватному підприємству, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни строк на усунення недоліків касаційної скарги до 16 березня 2018 року.

4. Роз'яснити Приватному підприємству, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду Л.Й. Катеринчук