КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2018 р., м. Київ Справа№ 910/2674/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р., м. Київ (повний текст складено 21.03.2017р.) у справі №910/2674/17 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про відшкодування шкоди в розмірі 6020,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 6020,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р. у справі №910/2674/17 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Відповідача на користь Позивача страхове відшкодування в сумі 1106 грн 00 коп., судовий збір в сумі 293 грн 92 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що у Відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов'язок відшкодувати Позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до Позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, та за мінусом франшизи.

Не погодившись із вказаним рішенням Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача в межах фактичних затрат, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту та коефіцієнту зносу.

Так, Позивач зазначив, що місцевий суд не дослідив всіх обставин справи, неправильно визначив розмір страхового відшкодування та невірно застосував положення щодо коефіцієнта фізичного зносу, а також не застосував норми закону, які необхідно застосовувати до даних правовідносин, а саме, ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Крім того, Позивач звернув увагу на те, що для визначення коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу потрібні спеціальні знання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017р. справу №910/2674/17 прийнято до провадження, розгляд апеляційної скарги було призначено на 25.04.2017р.

24.04.2017р. Відповідач подав до суду письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, Відповідач зазначив, що до правовідносин між сторонами не можуть застосовуватися положення договору, укладеного між Позивачем та страхувальником, та підлягає застосуванню ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як спеціальний у даному випадку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2017р. у справі №910/2674/17 призначено судову експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено.

26.05.2017р. до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, в якому експерт просив зобов'язати сторін надати в його розпорядження необхідні для проведення експертизи документи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. поновлено провадження у справі №910/2674/17, призначено судове засідання з розгляду клопотання експерта на 15.06.2017р.

14.06.2017р. Позивач надав витребувані додаткові документи, необхідні для проведення експертизи.

Наказом голови Київського апеляційного господарського суду №70-а від 12.06.2017р. суддя Власов Ю.Л. направлений 15.06.2017р. у відрядження, у зв'язку з чим судове засідання, призначене на 15.06.2017р. не відбулось.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2017р. призначено судове засідання з розгляду клопотання експерта на 04.07.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017р. провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи та отримання судом експертного висновку з матеріалами справи.

24.11.2017р. супровідним листом від 20.11.2017р. №15167/17-54 Інститут повернув до Київського апеляційного господарського суду матеріали справи №910/2674/17 та зазначив, що ухвала суду від 25.04.2017р. залишена без виконання у зв'язку із невиконанням Позивачем попередньої оплати за проведення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018р. поновлено апеляційне провадження у справі №910/2674/17, призначено судове засідання на 08.02.2018р., зобов'язано Позивача подати суду письмові пояснення стосовно причин нездійснення попередньої оплати за проведення експертизи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

21.01.2016р. між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного комбінованого страхування транспорту ОСАГО+ №04-1.0010307.0001, яким застраховано автомобіль НОМЕР_1.

01.06.2016р. на вул. Космонавтів в м. Миколаєві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу Камаз, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, що підтверджується довідкою №92898872 про дорожньо-транспортну пригоду.

30.06.2016р. постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва №489/2904/16-п ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09.06.2016р. Позивачем складено страховий акт №0012208.06.16/1 та розрахунок до нього, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 7020,00 грн.

09.06.2016р. на виконання умов договору Позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у сумі 7020,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1694.

15.09.2016р. Позивач для досудового врегулювання спору мирним шляхом направив Відповідачу заяву про страхове відшкодування №1892 на суду 6020,00 грн, яка отримана Відповідачем 19.09.2016р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №832.

Відповідно до полісу №АЕ/7745778 транспортний засіб ЗАЗ, д.н. НОМЕР_4 застрахований Відповідачем, франшиза - 1000,00 грн.

17.10.2016р. Відповідачем здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу №815-16.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ст.37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Згідно з п.1.2, 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р. остання встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ).

Відповідно до п.7.41 Методики для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення коефіцієнта фізичного зносу приймається рівним 0,7.

Як встановлено судом, 01.06.2016р. на вул. Космонавтів в м. Миколаєві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу Камаз, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивачем зазначений випадок був визнаний страховим та за договором добровільного комбінованого страхування транспорту ОСАГО+ №04-1.0010307.0001 від 21.01.2016р. виплачено страхове відшкодування в сумі 7020,00 грн.

Судом встановлено, відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ, д.н. НОМЕР_4, за шкоду заподіяну майну третіх осіб була застрахована Відповідачем, що підтверджується полісом №АЕ/7745778, згідно якого франшиза складає 1000,00 грн.

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що до останнього перейшло право вимоги до Відповідача в межах фактичних затрат, що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту та коефіцієнту зносу, з огляду на таке.

За загальним правилом згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню Позивачу, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу Renault, д.н. НОМЕР_1 та складає 7020,00 грн.

В той же час норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (п.22.1 ст.22 - межами ліміту відповідальності; ст.29 - вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до пункту 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту).

Отже, обсяг відповідальності Відповідача, що виник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/7745778, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством, та зменшується на суму франшизи.

Для визначення суми страхового відшкодування, яку Відповідач повинен сплатити Позивачу у зв'язку із пошкодженням страхувальником Відповідача транспортного засобу Renault, д.н. НОМЕР_1, ухвалою апеляційного суду від 25.04.2017р. у даній справі призначено судову експертизу. Вказана ухвала залишена експертом без виконання з огляду на непроведення Позивачем оплати даної експертизи.

За вказаних обставин, апеляційний суд дійшов висновку про можливість визначення розміру страхового відшкодування на підставі розрахунку Відповідача №815-16 від 17.10.2016р., виконаного відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, та за відсутності заперечень Позивача щодо розміру коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу та за відсутності контррозрахунку страхового відшкодування, здійсненого Позивачем.

Як вірно встановлено місцевим судом, роком випуску транспортного засобу Renault, д.н. НОМЕР_1 є 1998р., строк експлуатації автомобіля до ДТП (01.06.2016р.) становить 18 років. Отже, на підставі п.7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що коефіцієнт фізичного зносу даного транспортного засобу становить 0,7.

Як вбачається із розрахунку Відповідача №815-16 від 17.10.2016р., який здійснено відповідно до Методики, сума страхового відшкодування з вирахуванням франшизи (1000 грн) становить 1106,00 грн.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що на користь Позивача підлягає стягненню з Відповідача страхове відшкодування у сумі 1106,00 грн.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 269-270, 273, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р. у справі №910/2674/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р. у справі №910/2674/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 19.02.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов