РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Справа № 906/812/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги сільськогосподарського виробничого кооперативу "Недашківський" на рішення господарського суду Житомирської області від 24 листопада 2017 року в справі №906/812/17 (суддя Кудряшова Ю.В.)

час та місце ухвалення: 24 листопада 2017 року; м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65; вступна і резолютивна частина проголошена о 12:05 год; повний текст рішення складено 29 листопада 2017 року

за позовом ОСОБА_1

до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Недашківський"

про визнання недійсним рішення загальних зборів

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Яременко Д.В..

Заяв про відвід (самовідвід) судді (суддів) та секретаря судового засідання, з підстав, визначених статтями 35-37 ГПК України не надходило. Клопотань про роз'яснення прав та обов'язків, відповідно до статті 205 ГПК України, не надходило.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулась в господарський суд Житомирської області з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Недашківський" (надалі - Відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів Відповідача, оформлених протоколом №2/16 від 16 листопада 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що рішенням загальних зборів Відповідача, оформленого протоколом №2/16 від 16 листопада 2016 року, Позивача було виключено зі складу засновників Відповідача, а про дату, час та місце проведення та порядок денний загальних зборів, Позивача не було повідомлено, чим порушено вимоги Закону України "Про кооперацію". Разом з тим, як вказує Позивач, що рішення, прийняті загальними зборами Відповідача, ухвалені за відсутності кворуму, що суперечить положенню статтю 15 Закону України "Про кооперацію".

Рішенням господарського суду Житомирської області від 24 листопада 2017 року позов було задоволено.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив, зокрема з того, що згідно фактів, встановлених Малинським районним судом Житомирської області та Апеляційним судом Житомирської області у справі №283/1868/14-ц книги реєстрації членів кооперативу немає. Крім того, суд першої інстанції також вказав, що матеріалами справи підтверджено, що в установчому договорі зазначено 40 засновників кооперативу, а факт того, що Позивач є одним із засновників Відповідача встановлено в ухвалах Апеляційного суду Житомирської області від 03 лютого 2015 року в справі №283/1868/14-ц та Апеляційного суду Житомирської області від 30 березня 2016 року в справі №283/2105/15-ц.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з підстав, висвітлених в ній, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу, Відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що Позивач вже тривалий час не є членом кооперативу. Крім того, рішенням комісії майнового фонду Відповідача від 21 вересня 2005 року Позивачу було виділено майно по структурі пайового фонду в натурі. Дане, як вважає Відповідач, свідчить по факт прямого волевиявлення Позивача щодо виходу із засновників Відповідача із відповідним відшкодуванням частки в натурі. Також, Відповідач вказав, що Позивач не перебував у трудових відносинах із Відповідачем, а тому Позивач відносився до асоційованих членів кооперативу, тобто протокол загальних зборів Відповідача ніяким чином не впливає на права та обов'язки Позивача і навіть у разі ймовірного підтвердження Позивачем асоційованого членства у кооперативі, останній (на переконання апелянта) не мав права приймати участь у голосуванні, так як до порядку денного не входили будь-які питання, які надають право на голосування асоційованим членам.

Крім того, на переконання Відповідача, Позивач не мав права подавати даний позов, оскільки Позивач припинив трудову участь у кооперативі в 2000 році, майно отримано Позивачем в натурі в 2005 році, а виключений із членів кооперативу в 2008 році. Разом з тим, Відповідач вказав, що копію протоколу засідання правління №4 від 01 червня 2000 року Відповідача не було долучено до матеріалів справи, у зв'язку з тим, що обидва представники перебували на лікарняному та повідомляли суд першої інстанції про неможливість прибуття до суду, у зв'язку із хворобою.

Також в даній апеляційній скарзі, Відповідач зазначає, що пред'явлення позову щодо скасування протоколу загальних зборів Відповідача, є передчасним, оскільки після складення даного протоколу Відповідачем не проводились у відповідність установчі документи (в частині зміни засновників), так як у цьому не було необхідності, з огляду на те, що Статутом Відповідача та Законом України "Про кооперацію" не передбачено обов'язок внесення змін до установчих документів, а тому дана дія є лише правом Відповідача.

Ухвалою суду від 02 січня 2018 року (том 2; а.с. 2) було відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Суд констатує, що 25 січня 2018 року від Позивача на поштову адресу суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (том 2; а.с. 30-35), в якому Позивач, зокрема, вказав, що Відповідач не надає жодного належного доказу виділення майна в натурі, а на свідоцтві про право власності на майновий пай члена Відповідача (майновий сертифікат) виданого на Позивача №201017 відсутня відмітка про виділення майна в натурі. Як вказує Позивач, жодне майно в натурі останньому не виділялося та не передавалось в індивідуальне користування чи власність. Водночас, в даному відзиві, Позивач також зазначив, що акт про передачу майна в індивідуальне користування не свідчить про добровільний вихід може підтверджуватись лише письмовим повідомленням члена кооперативу про свій вихід. Крім того, Позивач також вказав, що ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 30 березня 2016 року по справі №283/2105/15-ц встановлено, що як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28 березня 2016 року у переліку засновників Відповідача значиться 40 засновників; Позивач є одним із засновників Відповідача, що підтверджується установчим договором, а із даних про реєстраційні дії вбачається, що зміни до статуту Відповідача не вносились, та разом з тим відсутні будь-які реєстраційні дії щодо виключення засновників (учасників) Відповідача чи прийняття нових.

Ухвалою суду від 29 січня 2018 року (том 24 а.с. 38) розгляд даної апеляційної скарги було призначено на 28 лютого 2018 року на 14:30 год..

Суд констатує, що 22 лютого 2018 року від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (том 2; а.с. 42), з огляду на те, що Позивач не може прибути в судове засідання через стан здоров'я, представник Позивача, який представляв інтереси в суді першої інстанції не є адвокатом, а Позивачу необхідний час для пошуку адвоката, для захисту прав Позивача, як співвласника майна Відповідача.

Розглянувши дане клопотання Позивача, апеляційний господарський суд відмовляє у його задоволенні, з огляду на таке.

В силу дії ГПК України, а саме частини 2 статті 273: апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Як вбачається з ухвали суду про відкриття апеляційного провадження, дана скарга прийнята судом 02 січня 2018 року, тобто з урахуванням вищевказаної норми процесу строк розгляду даної апеляційної скарги закінчується 03 березня 2018 року.

Водночас, зміст вищевказаної норми процесу свідчить про те, що законодавець, приймаючи дану норму, вивів як обов'язкову умову здійснення розгляду справ апеляційних та касаційних скарг в строки їх розгляду (без перевищення даних строків) і в силу дії частини 2 статті 202 ГПК України, не надав суду можливості відкласти розгляд, у разі коли це призведе до порушення даного строку.

Крім того, апеляційний господарський суд також вважає за необхідне зазначити, що нова редакція ГПК України діє з 15 грудня 2017 року, апеляційне провадження в даній справі відкрито 02 січня 2018 року, судове засідання призначене на 28 лютого 2018 року. З даного вбачається, що у Позивача було достатньо часу для того, що б забезпечити належний захист своїх прав в суді апеляційної інстанції, у відповідності до норм чинного ГПК України.

Враховуючи вищевказане, Рівненський апеляційний господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання Позивача про відкладення розгляду справи та вважає за можливим розглядати апеляційну скаргу без участі уповноваженого представника Позивача, за наявними в справі матеріалами.

В судове засідання від 28 лютого 2018 року представник Позивача не прибув.

В судовому засіданні від 28 лютого 2018 року представник Відповідача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та з підстав, викладених в ній, просить суд її задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Відповідача, підтримуючи доводи апеляційної скарги, зокрема, звернув увагу суду і на той факт, що місцевий господарський суд при розгляді справи своїми ухвалами неодноразово витребовував від Позивача докази, необхідні для вирішення справи, проте останній їх так і не виконав.

Заслухавши представника Відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що її слід задоволити частково, оскаржуване рішення скасувати повністю, а позовну заяву залишити без розгляду.

При цьому, Рівненський апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням загальних зборів засновників Відповідача, що оформлені протоколом №2 від 16 листопада 2016 року :

- обрано головою загальних зборів Відповідача ОСОБА_3 та секретарем Залістовську Ольгу Григорівну;

- скасовано рішення загальних зборів членів Відповідача від 20 серпня 2008 року щодо припинення кооперативу шляхом ліквідації у добровільному порядку та відновлено діяльність господарства. Також ухвалено внести дане рішення засновників Відповідача про відміну припинення кооперативу шляхом ліквідації, доручивши ОСОБА_3, яка є керівником Відповідача вчинити всі дії, необхідні для здійснення державної реєстрації скасування рішення про ліквідацію Відповідача в порядку, передбаченому законодавством;

- припинено повноваження ліквідаційної комісії, а також ліквідатора Відповідача ОСОБА_4;

- ухвалено внести зміни до статуту Відповідача, а саме привести у відповідність дані про склад та кількість засновників (членів кооперативу), зменшити розмір статутного капіталу (статутного фонду) Відповідача. Пайові внески дійсних членів кооперативу та їх відсотки в пайовому фонді кооперативу встановлено в таких розмірах: ОСОБА_3 - 70%, 3 500 грн.; ОСОБА_5 - 10%, 500 грн.; ОСОБА_6 - 10%, 500 грн.; ОСОБА_7 - 5%, 250 грн.; ОСОБА_8 - 5%, 250 грн.;

- затверджено Статут Відповідача в новій редакції (а.с. 72-85);

- доручено керівнику Відповідача - ОСОБА_9 подати всі необхідні документи для проведення державної реєстрації Статуту Відповідача в новій редакції.

В свою чергу, Позивач, вважає себе не лише засновником , але й дічним учасником Відповідача,. Зокрема, факт того, що Установчим договором про створення та діяльність Відповідача, затвердженого установчими зборами від 07 березня 2000 року.

Як зазначено в позовній заяві, Позивач з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дізнався, що його було виключено зі складу учасників Відповідача, а у кооперативі з раніше 40 засновників, залишилось лише 5. За таких обставин, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Апеляційний господарський суд констатує, що як вбачається із матеріалів справи, при прийнятті судом першої інстанції позовної заяви Позивача до свого провадження ухвалою від 14 вересня 2017 року (том 1; а.с. 1), місцевий господарський суд зобов'язував Позивача надати оригінали документів, поданих до позовної заяви.

Водночас, ухвалою суду першої інстанції від 03 жовтня 2017 року (том 1; а.с. 98), пунктом 3 резолютивної частини місцевий господарський суд витребовував у Позивача: оригінали документів, доданих до позвоної заяви; докази членства Позивача у Відповідача (наказі, рішення, тощо) та належним чином засвідчену копію трудової книжки Позивача, для долучення до матеріалів справи.

З огляду на повторну не подачу Позивачем витребуваних вище судом першої інстанції доказів, ухвалою господарського суду Житомирської області від 10 листопада 2017 року (том 1; а.с. 145), суд повторно зобов'язав Позивача надати вищезазначені докази.

Дане, як вбачається із матеріалів справи, Позивачем при розгляді позовної заяви в суді першої інстанції так і не було виконано.

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що як вбачається зі змісту оспорюваного рішення, воно було прийняте місцевим господарським судом без отримання від Позивача витребуваних доказів, які мали значення для вирішення даного спору по суті (адже ними сторона мали довести не факт того, що Позивач був засновником Відповідача (котрий не оспорювався іншою стороною), а факт перебування Позивача у трудових відносинах з Відповідачем та факт того, що Позивач на час прийняття оспорюваного рішення був (залишався) учасником (членом) Відповідача).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу дії частини 1 статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 3 статті 74 ГПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами частини 1 статті 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно частини 1 статті 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Водночас, колегія апеляційного господарського суду констатує, що вищевказані докази не були подані Позивачем самостійно, для підтвердження підставності подачі такого позову. хоча судом в зазначених вище ухвалах було зобов'язано Позивача подати відповідні докази.

Посилання місцевого господарського суду на те, що в установчому договорі зазначено 40 засновників кооперативу, а факт того, що Позивач є одним із засновників Відповідача встановлено в ухвалах Апеляційного суду Житомирської області від 03 лютого 2015 року в справі №283/1868/14-ц та Апеляційного суду Житомирської області від 30 березня 2016 року в справі №283/2105/15-ц, апеляційним господарським судом оцінюється критично, з огляду на те, що вищевказаний факт сторонами у даній справі не оспорюється. Крім того, даний факт видно з самого Установчого договору (а.с.12-18)

Разом з тим, суд апеляційної інстанції ще раз звертає увагу на те, що при вирішенні даного спору мало досліджуватися питання щодо членства Позивача у Відповідача, станом на момент винесення рішення загальних зборів Відповідача, оформленого протоколом №2-16 від 16 листопада 2016 року, а також факт перебування Позивача у трудових відносинах з Відповідачем, для чого і витребовувалися не лише оригінали доданих до позовної заяви документів, але й: докази членства Позивача у Відповідача; засвідчену копію трудової книжки Позивача.

На переконання колегії апеляційного гоподарського суду вирішення даного спору без повного, всебічного дослідження доказів, які були витребувані, та які не були надані Позивачем (в порушення вимог суду, висвітлених в ухвалах місцевого господарського суду по даній справі), апріорі є неможливим.

Все вищевказане призводить суд апеляційної інстанції до висновку, що місцевим господарським судом було порушено норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

В силу дії частини 4 статті 226 ГПК України: суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно частини 1 статті 278 ГПК України: судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

З огляду на усе вищевказане в даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом винесено оспорюване рішення з порушенням норм процесуального права, що в силу дії частини 1 статті 278 ГПК України, є підставою для скасування осопрюваного рішення та залишення позову Позивача без розгляду.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, як і витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви, суд покладає на Позивача, відповідно до приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 226, 269-275, частиною 1 статті 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Недашківський" на рішення господарського суду Житомирської області від 24 листопада 2017 року в справі №906/812/17 - задоволити.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 24 листопада 2017 року в справі №906/812/17 - скасувати повністю.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу "Недашківський" про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників СВК "Недашківський", оформленого протоколом №2/16 від 16 листопада 2016 року - залишити без розгляду повністю.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (11601, Житомирська область, Малинський район, с.Вишняки, вул. Щорса, 4) на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу "Недашківський" (11601, Житомирська область, Малинський район, с. Недашки; код 30878939) 1760 грн відшкодування судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду Житомирської області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7.Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

8. Справу №906/812/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 03 березня 2018 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Гудак А.В.