ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.2018                      Справа №905/2796/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ, ,

до відповідача, Комунального підприємства “Міськтепломережа”, м.Чистякове Донецької області, ,

про стягнення 72829,13 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №14/4-932 від 17.11.2017р. до Комунального підприємства “Міськтепломережа”, м.Чистякове Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 72829,13 грн., у тому числі: основного боргу у сумі 26087,18 грн., пені у сумі 3826,53 грн., штрафу у сумі 8090,88грн. на підставі договору №64 - 2012 - БО від 31.07.2012р., 3% річних у сумі 4063,58 грн., інфляційних втрат у сумі 30760,96 грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов'язань за договором №64 - 2012 - БО від 31.07.2012р. купівлі - продажу природного газу.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час визначення складу суду), відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2796/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 05.12.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2796/17, судове засідання призначено на 26.12.2017р.

Обґрунтуванням вимог визначено укладання договору купівлі-продажу природного газу №64-2012-БО від 31.07.2012р. між позивачем та відповідачем, неналежне виконання останнім своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість за зобов’язанням грудня 2012р., виникли підстави для нарахування 3% річних, штрафних санкцій та інфляційних витрат за ним, а також 3% річних та штрафні санкції за зобов’язаннями жовтня-листопада 2012р.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано: розрахунок позовних вимог, а також у копіях: договір купівлі-продажу природного газу №64-2012-БО від 31.07.2012р.; акти приймання-передачі природного газу №б/н від 27.11.2012р., №б/н від 30.11.2012р., №б/н від 31.12.2012р., а також витяги сальдо та операцій по підприємству відповідача з 01.08.2012р. по 31.08.2017р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 174, 175, 193, 216-217, 230, 231, 232, 264-265 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 15, 54-57, 61, 64, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній на дату подання позову).

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” №2147 – VIII від 03.10.2017р.

26.12.2017р. представником позивача представлено суду клопотання б/н від 26.12.2017р., до якого додано документи, наведені у переліку.

Ухвалою суду від 26.12.2017р. визначено розгляд справи №905/2796/17 за правилами загального позовного провадження, стадія: підготовче провадження; відкладено підготовче засідання; встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву до 30.01.2018р.

Ухвалою суду від 30.01.2018р. підготовче провадження по справі №905/2796/17 визначено закритим; справу №905/2796/17 призначено до судового розгляду по суті 30.01.2018р.; повідомлено Комунальне підприємство “Міськтепломережа”, м.Чистякове Донецької області, про продовження судового засідання, що відбудеться 27.02.2018р.

Запереч щодо цього від учасників процесу не надходило.

Представник позивача у судове засідання 27.02.2018р. не з’явився.

Представник відповідача у судове засідання 27.02.2018р. не з’явився, витребувані документи не надав.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв’язку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов’язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов’язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

31.07.2012р. між Національною акціонерною компанією “Нафтогаз України” (нині-Публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” та далі - Продавець) та Комунальним підприємством “Міськтепломережа” (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №64-2012-БО, згідно з яким Продавець зобов’язався передати у власність Покупцю у 2012р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України “Про засади функціонування ринку природного газу”, а Покупець зобов’язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

За визначеннями п.2.1 договору, Продавець передає Покупцеві з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. газ обсягом до 61,1 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): липень – 0, серпень – 0, вересень – 0, жовтень – 11,70, листопад – 23,40, грудень – 26,0.

При цьому, сторони домовились про можливу зміну планового обсягу передачі газу протягом місяця продажу відповідно до встановленого порядку, а також дозволене відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу (п.п.2.1.1, 2.1.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За умовою п.3.4 договору, акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.1 договору визначено встановлення ціни (граничного рівня ціни) на газ і тарифів його транспортування НКРЕ.

За змістом п.5.2 договору встановлено до сплати ціна за 1000 куб.м. природного газу – 3884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96грн., всього з ПДВ – 4661,74 грн.

Можливість змін ціни на природний газ вбачається з п.5.3 договору.

Згідно п.5.5 договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок гназу.

Згідно з п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п.6.3 договору, сторони обумовили необхідність зазначення у платіжних дорученнях Покупцем номеру договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, встановлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін, та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.08.2012р. до 31.12.2012р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. (п.11.1 договору).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі природного газу №б/н від 27.11.2012р., №б/н від 30.11.2012р., №б/н від 31.12.2012р. за жовтень-грудень 2012р., що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно даних актів обсяги спожитого відповідачем природного газу наступні:

- у жовтні 2012р. – 5,304 тис.куб.м. на суму 24725,84 грн. (акт приймання-передачі від 27.11.2012р.);

- у листопаді 2012р. – 13,953 тис.куб.м. на суму 65045,21 грн.;

- у грудні 2012р. – 20,661 тис.куб.м. на суму 96316,13 грн.

Таким чином, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ за жовтень-грудень 2012р. у загальному обсязі 39,918 тис.куб.м. на суму 186087,18 грн.

Доказів наявності заперечень щодо кількості поставленого природного газу, а також порядку поставки та інших зауважень суду не представлено.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов’язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, п.6.1 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Доказів зміни строку оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Приймаючи до уваги дату поставки природного газу та викладені умови оплати, остаточний розрахунок за листопад 2012р. повинен бути здійснений не пізніше 13.12.2012р., за грудень 2012р. - 13.01.2013р.

При цьому, як свідчать матеріали справи, споживання природного газу у жовтні 2012р. в обсязі 5,304 тис.куб.м. на суму 24725,84 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 27.11.2012р.

Отже, виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку, що означений обсяг постачання газу у жовтні 2012р. фактично визначено остаточно лише 27.11.2012р., про що свідчить наведений відповідний акт.

За визначеннями п.3.4 договору, підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, у них містяться дані про фактичні обсяги використаного газу, його фактичну ціну та вартість.

Таким чином слідує, що у такій спосіб сторони обумовили підставу для остаточного розрахунку. Тобто, складання акту приймання-передачі природного газу, із відображенням усіх перелічених даних, має юридичним наслідком визначення певного розміру зобов’язання покупця, у спірному випадку в частині обсягу спожитого газу та його вартості, ґрунтуючись на умовах укладеного договору.

Дослідивши у сукупності наведене положення договору разом із п.п.2.1.1, 2.1.2, 3.3 означеного правочину та фактичними обставинами справи, слідує, що сторонами обов’язок зі сплати вартості спожитого природного газу саме в розмірі 24725,84 грн. за поставлений природний газ у жовтні 2012р. в обсязі 5,304 тис.куб.м. визначено остаточно лише за станом на кінець листопада 2012р.

Відтак, акт приймання-передачі природного газу №б/н від 27.11.2012р. є підставою для остаточного розрахунку між сторонами у сумі визначеній у ньому та обумовлює обов’язок відповідача щодо сплати безпосередньо такої вартості природного газу, з огляду на встановлення його поставки саме в наведеному у ньому обсязі, з моменту його оформлення.

За таких обставин, суд не вбачає правомірним застосування п.6.1 договору у прямому його значенні щодо визначення згідно нього моменту виникнення права вимоги зі сплати суми в розмірі 24725,84 грн. за зобов’язанням жовтня 2012р.

Суд дійшов висновку, що застосування цього положення правочину, у наведеній частині, можливе як звичай ділового обороту у сфері договірних відносин, що склались між сторонами, з метою усунення прогалин, які виникли в процесі правового регулювання взаємовідносин сторін, а саме у частині строків оплати поставленого природного газу в означених вище сумах.

Так, п.6.1 договору встановлено правило поведінки щодо порядку та умов проведення розрахунків, що є усталеним у певній сфері відносин.

Зважаючи на дане, суд дійшов висновку про наявність обов’язку відповідача з оплати вартості спожитого природного газу, обсяги якого відображено в акті приймання-передачі №б/н від 27.11.2012р. - здійснити розрахунок за нього у загальній сумі 24725,84 грн. не пізніше 13.12.2012р., що є поточним строком до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (в означеному випадку - складання акту).

Разом з тим, зважаючи на дані, які містить сальдо та витяг по операціям щодо Комунального підприємства “Міськтепломережа” та розрахунок позовних вимог, позивачем враховано сплату за природний газ, спожитий у жовтні 2012р. у розмірі 24725,84грн., у листопаді 2012р. у розмірі 65045,21грн. та у грудні 2012р. у розмірі 70228,95 грн., виходячи з проведених відповідачем оплат, що свідчить про повне погашення зобов’язань жовтня-листопада 2012р. та часткове погашення зобов’язання грудня 2012р. із порушенням строків їх виконання.

Як вбачається з фактичних обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається, грошове зобов’язання Покупця перед Продавцем природного газу поставленого у грудні 2012р. у загальній сумі 26087,18 грн. у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.

Дані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлений газ у грудні 2012р. відповідно до договору №64-2012-БО від 31.07.2012р. обґрунтовані та належним чином доведені, отже підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме в сумі 26087,18грн.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов’язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат становить 30760,96 грн. (у межах провадження по даній справі за зобов’язанням грудня 2012р. на суму 26087,18 грн. за період лютий 2013р.-серпень 2017р.).

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань” №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми “Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН”, суд дійшов висновку про правильність їх нарахування.

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 3% річних – 4063,58 грн. (нарахування здійснено за зобов’язанням жовтня 2012р. на суму 24725,84 грн. з 14.11.2012р. по 26.12.2012р.; за зобов’язанням листопада 2012р. на суму 65045,21 грн. з 14.12.2012р. по 26.12.2012р., на суму 64771,05 грн. з 27.12.2012р. по 15.01.2013р., на суму 24771,05 грн. з 16.01.2013р. по 23.01.2013р.; за зобов’язанням грудня 2012р. на суму 96316,13 грн. з 14.01.2013р. по 23.01.2013р., на суму 96087,18 грн. з 24.01.2013р. по 28.01.2013р., на суму 46087,18 грн. з 29.01.2013р. по 07.02.2013р., на суму 26087,18 грн. з 08.02.2013р. по 27.09.2017р.).

Пунктом 7.2 договору купівлі-продажу природного газу сторони обумовили, що у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 означеного договору, він у безспірному порядку зобов’язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобов’язання становить 3826,53 грн. (нарахування здійснено за зобов’язанням жовтня 2012р. на суму 24725,84 грн. з 14.11.2012р. по 26.12.2012р.; за зобов’язанням листопада 2012р. на суму 65045,21 грн. з 14.12.2012р. по 26.12.2012р., на суму 64771,05 грн. з 27.12.2012р. по 15.01.2013р., на суму 24771,05 грн. з 16.01.2013р. по 23.01.2013р.; за зобов’язанням грудня 2012р. на суму 96316,13 грн. з 14.01.2013р. по 23.01.2013р., на суму 96087,18 грн. з 24.01.2013р. по 28.01.2013р., на суму 46087,18 грн. з 29.01.2013р. по 07.02.2013р., на суму 26087,18 грн. з 08.02.2013р. по 13.07.2013р.).

Разом з тим, позивачем до стягнення заявлено штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу у загальній сумі 8090,88 грн. (розрахований за невиконання грошових зобов’язань по оплаті поставленого газу у жовтні 2012р. від суми простроченого платежу в розмірі 24725,84грн., у листопаді 2012р. від суми простроченого платежу 64771,05 грн., у грудні 2012р. від суми простроченого платежу 26087,18 грн.).

Згідно Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасно 30.11.2016р. набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р., яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст.2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Статтею 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Отже, з наведених норм вбачається, що для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а це - зменшення, списання та/або реструктуризакція, необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

При цьому згідно ч.3 ст.7 Закону, яка окремо регулює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення божником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері електро- та теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

Крім того, вказаною нормою, не ставиться право ненарахування неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Так, існує імперативна норма, яка обмежує позивача в праві на нарахування неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних. Задоволення такого позову породжує обов'язкове виконання в примусовому порядку судового рішення, заборгованість за яким підлягає списанню в силу Закону, що суперечить принципам розумності та встановленого урядування.

Як слідує з вищевикладеного, заборгованість за поставлений природний газ, що використовується відповідачем для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, погашена Комунальним підприємством “Міськтепломережа” за зобов’язанням жовтня 2012р. в повному обсязі станом на 27.12.2012р., за зобов’язанням листопада 2012р. в повному обсязі станом на 24.01.2013р. та за зобов’язанням грудня 2012р. у сумі 70228,95 грн. станом на 08.02.2013р., тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а відтак, суд застосовує у цій частині до спірних правовідносин приписи Закону, в силу яких позовна вимога про стягнення з відповідача суми штрафних санкцій та 3% річних, нарахованих позивачем на заборгованість за зобов’язаннями жовтня-листопада 2012р. та за зобов’язанням грудня 2012р. на суму 70228,95грн. до стягнення, задоволенню не підлягає.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних за період з 08.02.2013р. по 27.09.2017р., пені за період з 08.02.2013р. по 13.07.2013р. за зобов’язанням грудня 2012р. на суму 26087,18р., з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми “Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН”, суд дійшов висновку про розмір 3% річних у сумі 3627,90 грн., пені в сумі 1648,14 грн.

Дослідив вимоги в частині нарахування штрафу на підставі п.7.2 договору, суд дійшов висновку про правомірність його нарахування у сумі 1826,10 грн. та задовольняє позов у цій частині у повному обсязі.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” у частині стягнення з Комунального підприємства “Міськтепломережа” 3% річних та пені підлягають задоволенню у розмірі встановленому судом, інфляційних витрат – у сумі, визначеній позивачем.

Обставин, що спростовують приведені висновки, судом не встановлено.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 202, 165, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ, до Комунального підприємства “Міськтепломережа”, м.Чистякове Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 72829,13 грн., у тому числі: основного боргу у сумі 26087,18 грн., пені у сумі 3826,53 грн., штрафу у сумі 8090,88грн., 3% річних у сумі 4063,58 грн., інфляційних втрат у сумі 30760,96 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства “Міськтепломережа” (86600, Донецька область, м.Чистякове, вул.Поповича, буд.22, , банківські реквізити не вказано) на користь Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01601, м.Київ, Шевченківський район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, , банківські реквізити не вказано) 63950,28 грн., у тому числі 26087,18грн. основного боргу, 1648,14 грн. пені, 1826,10 грн. штрафу, 3627,90 грн. 3% річних, 30760,96 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1404,94 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Рішення ухвалено у судовому засіданні 27.02.2018р.

6. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

7. Повний текст рішення складено та підписано 27.02.2018р.

Суддя                      О.В. Кротінова