Суд
УХВАЛА

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/16109/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали заяви Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський"

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 08.11.2017 у справі № 910/16109/16

за скаргою Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/16109/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

до Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський"

про стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань за невиконання грошових зобов'язань,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017, задоволено скаргу Державного підприємства "Національний спортивний комплекс "Олімпійський" (далі - ДП "НСК "Олімпійський") на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВДВС), визнано недійсним пункт 3 резолютивної частини постанови державного виконавця ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 № 53524226 щодо стягнення виконавчого збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 скасовано, відмовлено у задоволенні скарги ДП "НСК "Олімпійський" на дії ВДВС про визнання недійсним та скасування пункту 3 постанови державного виконавця ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 № 53524226 щодо стягнення виконавчого збору.

05.12.2017 ДП "НСК "Олімпійський" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 08.11.2017 у справі № 910/16109/16 з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (частини 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження"), що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування зазначеної підстави для перегляду судового рішення заявником до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 08.08.2017 у справі № 910/19614/15, від 10.10.2017 у справі № 904/1686/16, від 26.10.2017 у справі № 910/22495/15.

Зазначена заява Верховним Судом України передана за належністю до Касаційного господарського суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ та підлягає розгляду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2018 заяву у справі № 910/16109/16 передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І.С. - головуючий, Міщенко І.С., Суховий В.Г.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява є необґрунтованою та її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами з таких підстав.

За змістом статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ, чинній до 15.12.2017) рішення господарських судів переглядалися Верховним Судом України виключно з підстав, передбачених цією статтею.

Згідно з пунктом 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, підставою для подання заяви про перегляд рішень господарських судів є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі № 910/16109/16, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та відмовляючи у задоволенні скарги ДП "НСК "Олімпійський" на дії ВДВС про визнання недійсним та скасування пункту 3 постанови державного виконавця ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 № 53524226 щодо стягнення виконавчого збору, виходив із положень частини 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII та Інструкції з організації виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/05 (у редакції наказу від 29.09.2016 № 2832/5), які зобов'язують державного виконавця у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає примусове справляння виконавчого збору, зазначати про стягнення з боржника виконавчого збору.

При цьому Вищий господарський суд України вказав, що питання фактичного стягнення судового збору має вирішуватись державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та приписів частини 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, які виключають стягнення виконавчого збору у разі, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

У справах № 910/19614/15, № 904/1686/16, копії судових рішень в яких надано для порівняння, Вищий господарський суд України погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про задоволення поданих скарг на дії ВДВС, виходячи з положень статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" та тих обставин, до яких Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не застосовується (постанови від 08.08.2017, від 10.10.2017). Крім того, у справі № 904/1686/16 судом було встановлено, що сума боргу державним виконавцем в примусовому порядку не стягувалась у зв'язку з поверненням виконавчого документу за заявою стягувача (постанова від 10.10.2017).

У справі № 910/22495/15, копію судового рішення в якій надано для порівняння, Вищий господарський суд України скасував постанову суду апеляційної інстанції і погодився з ухвалою суду першої інстанції про задоволення скарги на дії ВДВС, вказавши на те, що у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору у визначеному державним виконавцем розмірі, оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження та до його закінчення будь-які виконавчі дії не здійснювалися через повернення виконавчого документу за заявою стягувача відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому за обставинами справи стягнення державним виконавцем виконавчого збору відбулось не одночасно з відкриттям виконавчого провадження, а на іншій стадії виконавчого провадження (постанова від 26.10.2017 року).

Таким чином, у справі, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, та у справах, копії судових рішень в яких надано для порівняння, мають місце різні встановлені судом фактичні обставини та різне матеріально-правове регулювання правовідносин.

Порівняння змісту зазначених постанов Вищого господарського суду України зі змістом постанови Вищого господарського суду України від 08.11.2017, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому передбачених статтею 11121 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) підстав для відкриття провадження у справі №910/16109/16 немає.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, статтями 11116, 11121 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у допуску справи № 910/16109/16 до провадження Касаційного господарського суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий