ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"23" лютого 2018 р. Справа № 911/101/18

за позовом садівницького товариства "Глядин" (07363, Київська обл., Вишгородський район, с. Хотянівка, масив "Світанок", СТ "Глядин", код 26191173),

до відповідачів 1) Вишгородської районної державної адміністрації (07300, м. Вишгород, площа Шевченка, буд.1, код 23572609)

2) Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, буд.3/14) ,

про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсними та скасування державних актів.

ВСТАНОВИВ:

15.01.2018 від садівницького товариства "Глядин" до господарського суду Київської області надійшла заява від 12.01.2018 про забезпечення доказів до звернення садівницьким товариством "Глядин" до суду з позовною заявою.

Ухвалою суду від 15.01.2018 №911/101/18 розгляд заяви СТ "Глядин" від 12.01.2018 про забезпечення доказів призначено на 22.01.2018.

Ухвалою суду від 22.01.2018 заяву СТ "Глядин" від 12.01.2018 про забезпечення доказів задоволено повністю.

31.01.2018 від Головного управління Держгеокадастру у Київській області до господарського суду Київської області надійшов супровідний лист з додатками.

05.02.2018 від СТ "Глядин" до господарського суду Київської області надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Також, 05.02.2018 позивач - садівницьке товариство "Глядин", звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідачів - Вишгородської РДА та ГУ Держгеокадастру у Київській області, в якому просить суд:

- визнати недійсними та скасувати розпорядження Вишгородської РДА №451 від 10.07.2003 в частині додатку №3;

- визнати недійсними та скасувати видані на підставі додатку №3 до оскаржуваного розпорядження державні акти на ім'я громадян: 1) ОСОБА_1, 2) ОСОБА_2, 3) ОСОБА_3, 4) ОСОБА_4, 5) ОСОБА_5, 6) ОСОБА_6, 7) ОСОБА_7, 8) ОСОБА_8, 9) ОСОБА_9, 10) ОСОБА_10, 11) ОСОБА_11, 12) ОСОБА_12, 13) ОСОБА_13, 14) ОСОБА_14, 15) ОСОБА_15;

Ухвалою суду від 09.02.2018 позовну заяву садівницького товариства "Глядин" залишено без руху, зобов'язано садівницьке товариство "Глядин" усунути недоліки позовної заяви в строк, який не може перевищити десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом:

- визначення належним чином предмету позову та змісту позовних вимог в частині визнання недійсними та скасування державних актів;

- подання до суду: доказів укладення договору оренди на підставі розпорядження №291 від 29.07.2003, та доказів державної реєстрації права користування земельною ділянкою за позивачем; доказів того, що землі на підставі оскаржуваного додатку №3 у приватну власність виділені за рахунок земель СТ "Глядин";

- доплати судового збору у встановленому законом розмірі.

19.02.2018 від СТ "Глядин" до господарського суду Київської області надійшла позовна заява СТ "Глядин" до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області та Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним та скасувати Розпорядження Вишгородської РДА №451 від 28.07.2003 в частині додатку №3;

- визнати недійсними та скасувати наступні державні акти на право власності на земельну ділянку, видані 12.09.2003 на підставі додатку №3 до Розпорядження Вишгородської РДА №451 від 28.07.2003: 1) серія НОМЕР_1, 2) серія НОМЕР_2, 3) серія НОМЕР_3; 4) серія НОМЕР_4, 5) серія НОМЕР_5; 6) серія НОМЕР_6; 7) серія НОМЕР_7, 8) серія НОМЕР_8, 9) серія НОМЕР_9, 10) серія НОМЕР_10; 11) серія НОМЕР_11, 12) серія НОМЕР_12; 13) серія НОМЕР_13;

- визнати недійсною та скасувати технічну документацію по складанню державних актів на право власності на землю членам садівницького товариства "Глядин" (третя черга ділянка №3);

- повернути в користування садівницькому товариству "Глядин" земельну ділянку загальною площею 1,7884 га, на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району, яка складається з кадастрових номерів: 1) НОМЕР_14 площею 0,1193 га; 2) НОМЕР_15 площею 0,1197 га; 3) НОМЕР_16 площею 0,1159 га; 4) НОМЕР_17 площею 0,1180 га; 5) НОМЕР_18 площею 0,1196 га; 6) НОМЕР_19 площею 0,1198 га; 7) НОМЕР_20 площею 0,1200 га; 8) НОМЕР_21 площею 0,1200 га; 9) НОМЕР_22 площею 0,1200 га; 10) НОМЕР_23 площею 0,1200 га; 11) НОМЕР_24 площею 0,1200 га; 12) НОМЕР_25 0102 площею 0,1200 га, 13) НОМЕР_25 0103 площею 0,1200 га.

У вказаній позовній заяві, поданій на усунення недоліків, позивач зазначає, що 09.06.2008 постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України капітаном міліції Любезніковим Д.О. порушено кримінальну справу в передбаченому ч.5 ст. 191 та ч.2 ст. 366 КК України, в рамках даного кримінального провадження було встановлено, що в липні 2003 Вишгородська РДА розпорядженням №391 передала в оренду садівницькому товариству "Глядин" земельну ділянку площею 29,4702 га. В зв'язку з наведеним в СТ "Глядин" відсутній договір оренди, але факт його укладення встановлений досудовим слідством.

Також, позивач зазначає, що оплатив судовий збір у встановленому законом розмірі, оскільки ні садівницьке товариство (як землекористувач) не погоджувало поділ її земельної ділянки на 16 окремих частин, ні Вишгородська РДА (як землевласник) не погоджувало поділ її земельної ділянки на 16 окремих частин, СТ "Глядин" звернулось з позовною вимогою про скасування державних актів виданих на одну поділену земельну ділянку, а від так це одна позовна вимога немайнового характеру, яка складається з скасування державних актів на право власності на земельну ділянку в кількості незаконних розділень цієї однієї земельної ділянки.

Також, 19.02.2018 від СТ "Глядин" до господарського суду Київської області надійшло клопотання, в якому СТ "Глядин" просить суд винести ухвалу, якою зменшити СТ "Глядин" розмір судового збору.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що за змістом ст. 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення його від сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному окремому випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того,що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі і органів державної влади) перед законом і судом.

Так, позивач вказує, що СТ "Глядин" за своєю природою є неприбутковою організацією, тобто юридичною особою, метою діяльності якої не є отримання прибутку для його наступного розподілу між учасниками цієї організації. Господарської діяльності СТ "Глядин" не веде, це підтверджується податковим розрахунком за четвертий квартал 2017, податковою декларацією на прибуток підприємств за 2017 рік, фінансовим звітом за 2017 рік та випискою по рахунку з 01.01.2018 по 16.02.2018.

Також, 19.02.2018 від СТ "Глядин" до господарського суду Київської області надійшло клопотання в якому позивач просить суд:

- витребувати від Вишгородського відділу Головного управління Держгеокадастру у Київській області пояснення щодо відсутності технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_15.

Відповідно до ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Як вбачається з відмітки на оригіналі ухали про залишення позову без руху від 09.02.2018, представник СТ "Глядин" Любаренко Д.О. (довіреність від 26.05.2015) отримав копію вказаної ухвали наручно 09.02.2018.

19.02.2018 від СТ "Глядин" до господарського суду Київської області надійшла заява з додатками та з рядом клопотань, з урахуванням недоліків, вказаних в ухвалі суду від 09.02.2018 (тобто в межах встановленого судом строку).

Однак, суд зазначає, що СТ "Глядин" усунуто не всі недоліки зазначені в ухвалі суду від 09.02.2018, зокрема не здійснено доплату судового збору до встановленого законом розміру. Крім того, позивачем не сплачено судовий збір за додатково заявлені позовні вимоги.

Натомість позивачем заявлено клопотання про зменшення розміру судового збору до вже сплаченого, яке задоволенню не підлягає з огляду на таке:

По-перше, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відтак, суд зазначає, що хоча позивач (який є юридичною особою приватного права, а не фізичною особою), заявляючи клопотання про зменшення суми судового збору, і послався на статтею 8 Закону України "Про судовий збір", однак не навів жодних обставин, передбачених частиною 1 зазначеної статті, які б були підставою для зменшення розміру судового збору до вже сплаченого.

Враховуючи конституційний принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, надання судом преференцій щодо сплати судового збору можливе лише у виключних випадках.

Відтак, суд робить висновок про те, що клопотання позивача про зменшення розміру судового збору до вже сплаченого,задоволенню не підлягає.

Також, суд взяв до уваги доводи позивача про те, що останній оплатив судовий збір у встановленому законом розмірі, оскільки ні садівницьке товариство (як землекористувач) не погоджувало поділ її земельної ділянки на 16 окремих частин, ні Вишгородська РДА (як землевласник) не погоджувало поділ її земельної ділянки на 16 окремих частин, СТ "Глядин" звернулось з позовною вимогою про скасування державних актів виданих на одну поділену земельну ділянку, а від так це 1 позовна вимога немайнового характеру, яка складається з скасування державних актів на право власності на земельну ділянку в кількості незаконних розділень цієї однієї земельної ділянки, однак не погоджується з такими, оскільки земельні ділянки, які були передані у власність згідно оскаржуваного додатку №3 є окремими земельними ділянками з присвоєними їм кадастровими номерами, а не одною земельною ділянкою, як твердить позивач.

Кадастровий номер земельної ділянки виконує функцію її ідентифікатора - унікальної ознаки, яка служить для виокремлення ділянки та її атрибутів у реєстрах, базах даних, інформаційних системах тощо.

Відтак предметом позову є спір про право на окремі земельні ділянки, право власності на які оформлено відповідними державними актами на право власності, а відтак заявлення вимог про скасування таких державних актів, підлягає оплаті судового збору як за немайнову вимогу за кожний державний акт окремо.

Рішення суду про визнання недійсним одного з вище перелічених державних актів на право власності не буде мати наслідком визнання недійсним і інших державних актів про право власності, а буде стосуватися лише певної земельної ділянки, право на яку цей акт посвідчував. Відтак доводи позивача, що це є одна земельна ділянка, яка включає в себе 16 земельних ділянок і позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру є безпідставними та необґрунтованими.

Беручи до уваги наведені нормативні приписи та відповідно встановлені судом порушення позивачем норм процесуального законодавства, суд дійшов висновку про повернення садівницькому товариству "Глядин" позовної заяви з доданими до неї документами, а також заяви про усунення недоліків без розгляду в порядку ч. 4 ст. 174 ГПК України разом із доданими клопотаннями про зменшення розміру судового збору та витребування пояснень від Вишгородського відділу ГУ Держгеокадастру у Київській області.

Додатково суд звертає увагу позивача на таке.

В постанові про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 09.06.2008 зазначено, що в ході слідства встановлено, що в липні 2003 Вишгородська районна державна адміністрація Київської області розпорядженням №391 надала в оренду садівницькому товариству "Глядин" під розширення садівницького товариства земельну ділянку площею 29,4702 га вартістю 225 520, 38 грн.

Постанова про порушення кримінальної справи слідчим ОВС ГСУ МВС України не є вироком суду, а відтак доказового значення за своїм змістом не несе. Крім того, прийняття Розпорядження про передачу в оренду землі свідчить про виникнення у позивача права на укладення договору оренди, однак не про виникнення права користування землею, яке підлягає державній реєстрації.

Жодних доказів укладення договору оренди та державної реєстрації права користування земельною ділянкою за позивачем на підставі зазначеного договору оренди позивачем суду не надано.

В позовній заяві, поданій на усунення недоліків, позивачем заявлено ще додаткову вимогу повернути в користування СТ "Глядин" земельну ділянку загальною площею 1,7884, на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району, яка складається з кадастрових номерів: 1) НОМЕР_14 площею 0,1193 га; 2) НОМЕР_15 площею 0,1197 га; 3) НОМЕР_16 площею 0,1159 га; 4) НОМЕР_17 площею 0,1180 га; 5) НОМЕР_18 площею 0,1196 га; 6) НОМЕР_19 площею 0,1198 га; 7) НОМЕР_20 площею 0,1200 га; 8) НОМЕР_21 площею 0,1200 га; 9) НОМЕР_22 площею 0,1200 га; 10) НОМЕР_23 площею 0,1200 га; 11) НОМЕР_24 площею 0,1200 га; 12) НОМЕР_25 0102 площею 0,1200 га, 13) НОМЕР_25 0103 площею 0,1200 га.

В позовній заяві відсутні посилання на норми закону, на підставі яких зазначена вимога позивачем заявлена. Доказів того, що земельна ділянка площею 1,7884га, на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району, яка, на думку позивача, складається із вище вказаних земельних ділянок, перебувала у користуванні позивача, позивачем суду не надано.

Ще одна додаткова позовна вимога про визнання недійсною та скасування технічної документації зазначена також без посилання на норми закону, на підставі яких вона заявлена, і які передбачали б такий спосіб захисту права, як визнання недійсною та скасування технічної документації, яка за правовим змістом не є ані правочином (пункт 2 частини 2 ст. 16 ЦК України), ані правовим актом органу державної влади або місцевого самоврядування (ст. 21 ЦК України).

Також суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі на землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною у яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Фактично у позивача існує спір про речове право на земельні ділянки, які перебувають у власності фізичних осіб, які не є підприємцями, і які безпідставно позивачем не зазначені в якості відповідачів.

Поряд з тим, суд вважає за необхідне наголосити позивачу, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За викладеними в рішенні Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" висновками право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Керуючись ч. ч. 4, 6, 7 ст. 174, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання позивача про зменшення розміру судового збору до вже сплаченого відхилити.

2. Позовну заяву та додані до неї документи (в тому числі оригінали платіжних доручень від 31.01.2018 №60, від 31.01.2018 №59, від 31.01.2018 №58, фіскального чеку «Укрпошти» від 01.02.2018 №5834, списку згрупованих відправлень від 01.02.2018 описів вкладення в листи (18 аркушів), а також позовну заяву, подану на усунення недоліків з додатками (в тому числі оригінали фіскальних чеків «Укрпошти» від 19.02.2018, описів вкладення в листи (17 аркушів), списку згрупованих відправлень від 19.02.2018) разом із клопотанням про витребування пояснень від Вишгородського відділу ГУ Держгеокадастру у Київській області та клопотанням про зменшення розміру судового збору, повернути садівницькому товариству "Глядин".

Ухвала підписана 23.02.2018 та набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.8 ст.174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Суддя О.В. Конюх