РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2018 року м. Чернігів

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Фетисової І.А.

за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу 927/1057/16

за позовом: Дочірнього підприємства "ЧПК Трейд 01" Відкритого акціонерного товариства "Чернігівський плодоовочевий комбінат", вул. Інструментальна 5, м. Чернігів, 14000

до відповідача 1: Новозаводського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів, вул. Шевченка, 118, м. Чернігів,14030

до відповідача 2: Головного управління Державної казначейської служби у Чернігівській області, вул. реміснича, 27, м. Чернігів, 14000

Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1 відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігів-Вторкольормет", вул. Громадська, 47, м. Чернігів, 14037

Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кеш-Плюс", Печерський квартал, 2/53, м. Славутич, Київська область, 07100

Третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: Фізична особа - підприємець Савлєв Михайло Петрович, АДРЕСА_1

Третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: Товариство з обмеженою відповідальінстю "ВАЛЛІ ГРУП", вул. Військових будівельників, 8, м. Славутич, Київська область, 07100

Третя особа 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1:

ОСОБА_1, АДРЕСА_2

про про відшкодування шкоди в натурі

у присутності представників справи:

від позивача: Буряк П.С. - директор

від відповідача- 1: Помилуйко А.С. довіреність № б/н від 18.01.2018

від відповідача 2: Біркун Т.М., довіреність № 5 від 02.01.2018

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

від третьої особи 4: не з'явився

від третьої особи 5: не з"явився

Позивачем подано позов про відшкодування в натурі завданої позивачу майнової шкоди шляхом передання взамін вилучених та неповернутих овочевих контейнерів марки СП-5 в кількості 353 шт., марки К-450 в кількості 812 шт., марки ЄС-200 в кількості 26 шт., контейнерів такої ж марки, кількості, ціни та якості.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.11.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справи та присвоєно їй номер № 927/1057/16.

Представник відповідача 2 подав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 29.11.2016 р. позивачем подано клопотання 58/1 від 29.11.2016 р. про призначення товарознавчої експертизи, проведення якої доручити ТОВ "Експертна фірма "Еталон".

В судовому засіданні 20.12.2016 року здійснено перехід до розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 20 грудня 2016 р. призначено проведення судової товарознавчої експертизи та зупинено провадження по справі 927/1057/16, матеріали справи № 927/1057/16 у 3-х томах направлено до Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на адресу суду повернуто матеріали справи №927/1057/16 з повідомленням про неможливість надання висновку №422/423/17/24 від 20.03.2017, в зв'язку з чим 10.05.2017 року провадження у справі було поновлено та призначено судове засідання на 18.05.2017 року.

В судовому засіданні 18.05.2017 року позивачем заявлено усне клопотання про призначення судової експертизи, яке було задоволено та Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18 травня 2017 р. було призначено проведення судової товарознавчої експертизи та зупинено провадження по справі 927/1057/16, матеріали справи № 927/1057/16 у 3-х томах направлено до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Позивачем подано клопотання № 30 від 25.07.2017 про долучення письмових пояснень та доданих документів до матеріалів справи для забезпечення можливості ознайомлення з ними судовими експертами.

05.01.2018 Господарським судом Чернігівської області отримано висновок експертної установи та повернуто матеріали справи № 927/1057/16.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2018 провадження у справі № 927/1057/16 поновлено та судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 24.01.2018 о 10:00 год.

Позивачем до початку судового засідання 23.01.2018 через канцелярію суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи пояснення щодо висновку експертів. В поданих поясненнях позивач зазначив, що на час накладення арешту значилось 1185 контейнерів що також було вказано експертами у висновку, а саме станом на 01.11.2016 на балансі ДП "ЧПК-Трейд-01" значаться контейнери в кількості 1185 шт. Просить суд визнати, що в ході виконавчого провадження загальна кількість вилучених у ДП "ЧПК-Трейд-01" контейнерів склала 1185 шт в тому числі типу СП-5- 353 шт, К-450 - 812 шт., ЄС-200 - 20 шт., що цілком узгоджується з даними оборотної відомості по рахунку № 284 та підтверджено незалежними судовими експертами. Експерти дійшли згоди загальна ринкова вартість 1185 контейнерів становить 162926,60 грн. Просить суд визнати, що ринкова вартість контейнерів станом на 24.01.2018 з урахуванням інфляції за період з 01.11.2016 по 01.01.2018 становить 190279,26 грн. Просить суд стягнути остаточну ціну позову 543088,65 грн. До клопотання позивачем додано копію накладної № 105, копію рахунку № 15, копію довіреності ТОВ "Нафтозбут" серії ЛАД № 982211 від 26.10.2001, копію податкової накладної від 26.10.2001, копію платіжного доручення № 141 від 30.10.2001.

В судовому засіданні відповідачем 1 подано клопотання про визнання явки третіх осіб ФОП Савлєв М.П. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Валлі груп" обов'язковою та зобов'язання надати пояснення щодо місця знаходження контейнерів, які були останніми розпорядниками контейнерів ДП "ЧПК-Трейд-01", ними не надано жодних пояснень по справі. Крім того надано відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ "Валлі груп". З яких вбачається що назва третьої особи 4, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Валлі-групп" зазначено невірно.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.01.2018 по справі № 927/1057/16 визнано явку ФОП Савлєв М.П. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Валлі груп" обов'язковою та викликано в наступне судове засідання.

Крім того в резолютивній частині ухвали зазначено про виправлення найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Валлі-групп" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАЛЛІ ГРУП" у всіх процесуальних документах, прийнятих по справі 927/1057/16.

Відповідачем 2 подано в судовому засіданні додаткові пояснення, в яких зазначено що відповідач 2 вважає даний висновок експерта не може розцінюватися як єдиний доказ для вирішення спору по заявленим вимогам. Повідомив, що на думку відповідача 2 позивачем не було доведено належними та допустимими доказами розмір майнової шкоди в сумі 168565,74 грн завданої діями Новозаводського відділу ДВС. Просить в задоволенні вимог відмовити.

До початку судового засідання 31.01.2018 позивачем через канцелярію суду подано клопотання № 8/1 від 31.01.2018 про зміну предмету позову та визнання, що предметом спору у справі № 927/1057/16 є відшкодування нанесених підприємству збитків. В зв'язку зі зміною предмету спору просить прийняти до розгляду та задовольнити позовну вимогу: 2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби у Чернігівській області на користь ДП "ЧПК-Трейд-01" ВАТ "Чернігівський плодоовочевий комбінат" 1919668,65 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області. В поданому клопотанні позивачем зазначено, що 15.11.2013 державний виконавець 15.11.2013 винісши постанову про закінчення виконавчого провадження не зняв арешт з контейнерів. Позивач посилається на ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушенні її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є по перше витрати, яких особа зазначала у зв'язку зі знищенням або пошкодження речі, по друге витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); по третє доходи які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 56 Конституції України, статті 1173, 1174 ЦК України та частина 2 статті 25 Бюджетного кодексу України зазначають що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. Зазначив що державний виконавець не зняв арешт з контейнерів та не повернув їх ДП "ЧПК-Трейд-01" навіть після сплати 12.02.2014 цим підприємством всіх витрат, пов'язаних з виконанням обов'язків по зберіганню контейнерів. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області по справі № 6/187/17/12 від 14.08.2015 визнано незаконними дії Ново заводського відділу ДВС щодо залишення без вирішення питання зняття арешту з контейнерів та повернення їх ДП "ЧПК-Трейд-01". Зазначив що згідно актів опису та арешту майна державним виконавцем описано та накладено арешт на 853 штук контейнерів, що на 332 контейнери менше ніж були в наявності та значились на балансі позивача. Згідно висновку експерта ринкова вартість контейнерів станом на 01.11.2016 становить 162926,60 грн., в т.ч. 353 шт. контейнерів марки СП-5 - 50261,20 грн., 812 шт. контейнерів марки К-450 - 109220,50 грн, 20 шт. контейнерів марки ЄС-200 - 3444,90 грн. Позивачем визначено ринкову вартість контейнерів з урахуванням інфляції станом на 24.01.2018 та становить 190279,26 грн., в т.ч. 353 шт. контейнерів марки СП-5 - 58699,20 грн., 812 шт. контейнерів марки К-450 - 12755,82 грн, 20 шт. контейнерів марки ЄС-200 - 4023,24 грн. Але при задоволенні судом вказаної суми відшкодування цієї суми не буде ефективним захистом прав та інтересів підприємства. У висновку експертами зазначена відновлювальна вартість контейнерів 353 шт. контейнерів марки СП-5 - 167537,33 грн., 812 шт. контейнерів марки К-450 - 364068,32 грн, 20 шт. контейнерів марки ЄС-200 - 11483 грн. Загальна вартість становить 543088,65 грн. Таким чином загальна сума нанесених збитків позивачу становить 1919668,65 грн з яких 543088,65 грн прямі втрати, які підприємство буде змушене понести на придбання контейнерів, а 1376580 грн збитки, які позивач поніс в зв'язку з неотриманням доходів (упущена вигода) за 4 роки неефективної експлуатації охолоджувальних складських приміщень.

До клопотання додано копію постанови ВГСУ від 24.01.2017, копії договорів оренди складських приміщень за 2014-2017 роки, розрахунок не отриманих ДП "ЧПК-Трейд-01" доходів (упущена вигода) за період з 01.12.2013по 31.12.2017.

Суд прийняв до розгляду подане позивачем клопотання в частині стягнення збитків 543088,65 грн та розцінив його як визначення позивачем ефективного способу захисту, відповідно до ст. 5 ГПК України. В решті клопотання, щодо заявлених вимог в сумі 1376580 грн збитків судом до розгляду не прийнято, оскільки позивачем змінено й підстави й предмет заявленого позову після переходу судом до розгляду справи по суті, що відображено в Ухвалі суду від 15.01.2018 року, одночасна зміна предмету та підстав позову не допускається, про що зазначено в ухвалі Господарського суду Чернігівської області від 24.01.2018.

Позивачем надано клопотання № 9/1 від 01.02.2018 про внесення виправлень до поданого клопотання № 8/1 замість ст. 72 Закону України "Про виконавче провадження" в абзаці 1,2,4 пункту 1 сторінки 6 слід читати "приписи статті 57". Крім того в абзаці 6 сторінки 7 помилково зазначено 05.03.2013 замість 05.03.2014. Клопотання судом залучено до матеріалів справи.

Позивачем надано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП "ЧПК-Трейд-01" ВАТ "Чернігівський плодоовочевий комбінат", згідно якого керівником зазначено Буряк П.С.

Відповідачем 1 надано в судовому засіданні заперечення щодо висновку експертів, зазначив що вартість майна визначена на засадах припущення та даних наданих ДП " ЧПК-Трейд-01", позивачем клопотання експертів про надання додаткових документів не надано та експертизу проведено за наявними документами, дані оборотної відомості по рахунку № 284 не узгоджуються з даними контрольних карток обліку тари та встановлено залишкову вартість майна станом на 01.01.2016 контейнери СП-5 в кількості 812 вартість 8822 грн, К-450 в кількості 353 вартість 1665 грн, ЄС-200 в кількості 20 вартість 20 грн. Експертами зауважено дані щодо кількості та вартості контейнерів за даними оборотної відомості по рахунку № 284 та контрольних карток обліку тари позивача станом на 01.01.2016 є неоднозначними то вирішення питання яку саме кількість та вартість контейнерів приймати при розрахунку відшкодування суми є прерогативою суду. Експертами взято до уваги та визначено кількість та вартість контейнерів спираючись лише на оборотні відомості по рахунку № 284. На думку ДВС позивачем не було доведено належними і допустимими доказами розмір майнової шкоди в сумі 168565,74 грн завданої діями Ново заводського ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області. Просить в позові відмовити. Додано копію акту державного виконавця від 31.07.2012. Подані заперечення долучено до матеріалів справи.

Відповідачем 1 подано клопотання про долучення до матеріалів справи електронних доказів, зокрема фотографії в кількості 28 штук, в електронній формі на CD-R диску. Дане клопотання судом задоволено та залучено до матеріалів справи. Огляд поданих доказів відкладено до наступного судового засідання.

Відповідачем 1 подано клопотання про залучення в якості співвідповідачів ТОВ "Чернігів-Вторкольормет" та ТОВ "Кеш-плюс", які є зберігачами майна. В задоволенні поданого клопотання відмовлено, оскільки ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2016 враховуючи, те що фактичними зберігачами майна, щодо якого наявний спір, відповідно до договірних відносин, є ТОВ "Чернігів-Вторкольормет" та ТОВ "Кеш-Плюс", при цьому, як встановлено органами державної виконавчої служби, в подальшому контейнери перебували на зберіганні у Фізичної особи-підприємця Савлєва М.П. та Товариства з обмеженою відповідальністю "Валлі-групп" судом вжє залучені всіх перелічених осіб в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 з власної ініціативи та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача, що заявлене у відзиві на позов, щодо заміни його на відповідачів - ТОВ "Чернігів-Вторкольормет" та ТОВ "Кеш-Плюс" .

Окрім того в ухвалі суду від 24.01.2018 зазначено, що за приписами ст.48 ГПК України, подання клопотання про залучення співвідповідачів має право виключно позивач до початку розгляду справи по суті, а тому подання такого клопотання відповідачем по справі є неправомірним.

Відповідачем 1 в судовому засіданні подано заперечення № 6869 від 13.02.2018 на клопотання позивача № 8/1 від 31.01.2018 в частині стягнення збитків в сумі 543088,65 грн., в яких повідомив що відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час здійснення виконавчих дій) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону тільки постанови державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Таким чином, державний виконавець не зобов'язаний надсилати акт опису й арешту органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Запобігання відчуження, розтрати, приховування, підміну контейнерів було встановлено державним виконавцем актами опису й арешту майна боржника. Державним виконавцем не було зазначено в постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту з описаного та арештованого майна в зв'язку з тим, що боржником не було сплачено витрати по виконавчому провадженню щодо зберігання описаного та арештованого майна та в разі їх не сплати або відмові в їх сплаті, майно повинно бути реалізовано в установленому законодавством порядку, а кошти, отримані від реалізації спрямовані на погашення витрат, понесених за зберігання майна; з метою недопущення уникнення зберігачами майна відповідальності за їх збереження. Акти опису й арешту майна можливо скасувати тільки після повернення контейнерів. Повідомив, що ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК» дійсно 14.02.2014 були сплачені витрати, пов'язані з зберіганням контейнерів на рахунок органу ДВС в сумі 21445,84 грн, але останні не були відшкодовані зберігачам у зв'язку з встановленням факту відсутності ввіреного їм для зберігання майна, що унеможливлювало повернення контейнерів позивачу, а тому кошти в сумі 21445,84 грн були повернуті ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК» розпорядженням державного виконавця від 14.04.2014. відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Реальні збитки - на даний час не встановлено ні органом досудового слідства, ні органом ДВС фактів знищення або пошкодження майна, яке передано на зберігання, а встановлено лише відсутність даного майна за місцем його зберігання та отримано документи, пояснення щодо передачі його іншим особам. Передача контейнерів іншим особам проводилась без повідомлення органу ДВС та з порушенням обов'язків згідно договорів про відповідальне зберігання. Вини відділу по діям зберігачів щодо передачі контейнерів без повідомлення органу ДВС не має. Щодо упущеної вигоди, то відповідачем 1 зазначено в період з дня виникнення позову ФОП Савлєва М.П. до ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, дані контейнери виконували функцію огорожі. Таким чином, до вилучення державним виконавцем, контейнери не використовувались в господарській діяльності, відтак вимоги щодо відшкодування майнової шкоди є безпідставними. Відділ ДВС не вбачає в своїх діях вини щодо не зняття арешту з контейнерів та не вчинення дій щодо повернення їх власнику. Щодо зазначеного позивачем в клопотанні порушення вимог ч. 9 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», то дана частина з'явилася в Законі згідно із Законом № 5405-VI від 02.10.2012, який набрав чинності 04.11.2012. Зазначив, що при проведенні виконавчих дій були відсутні представники боржника, описане майно було передано на зберігання іншим особам. Просить в позові відмовити. До заперечень додано копію заяви ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК» від 28.05.2012 № 35/1, копію заяви ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК»від 26.06.2012 № 54/1, копію пояснень ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК» від 03.08.2012 № 72/1, копію відповіді Прокуратури м. Чернігова від 27.07.2012, копію листа ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК» від 10.04.2014 № 25/1, копію розпорядження від 14.04.2014.

Відповідачем 2 в судовому засіданні подано додаткові письмові пояснення № 12-13/71/693 від 07.02.2018, в яких повідомив про заперечення позову. Зазначив, що позивачем не враховано для відшкодування шкоди за правилами статей 1173, 1174 ЦК України необхідна наявність інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача. Вважає що позивачем не доведено належним чином наявність такої шкоди. Позивач просить стягнути кошти в сумі 543088,65 грн для придбання нових контейнерів в кількості 1185 штук. Проте в матеріалах справи містяться копії актів опису та арешту майна лише щодо 853 контейнерів. Звертає увагу суду, що при проведенні виконавчих дій позивач не був присутній, вказані акти опису та арешту майна позивачем не оскаржувалися. В матеріалах справи відсутні докази, що на час погашення позивачем витрат виконавчого провадження 12.02.2014 та виникнення у відповідача 1 обов'язку щодо зняття арешту з контейнерів, дане майно було в наявності у третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а також, що винесення відповідної постанови про зняття арешту призвело б до повернення майна ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК». Відповідач 2 заперечує щодо розміру заявленої шкоди. Сума 543088,65 грн розрахована позивачем на підставі відновлювальної вартості контейнерів, вказаної у висновку експерта. Проте у висновку зазначено, що дані оборотної відомості ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «ЧПК» по рахунку № 284 за період з 01.06.2000 по 01.01.2016 не узгоджуються з даними контрольних карток обліку тари позивача, а тому питання щодо кількості та вартості тари для розрахунку відшкодування шкоди є прерогативою суду. Відновлювальна вартість в сумі 543088,65 грн стосується саме контейнерів в кількості 1185 штук. До пояснень додано копію наказу.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Предметом заявленого позову є вимога про відшкодування позивачу в натурі завданої відповідачем 1 майнової шкоди шляхом передання взамін вилучених та неповернутих овочевих контейнерів марки СП-5 в кількості 353 шт., марки К-450 в кількості 812 шт., марки ЄС-200 в кількості 26 шт., контейнерів такої ж марки, кількості, ціни та якості.

Приписами ст. 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України.

Суд прийняв до розгляду подане позивачем клопотання, що відображено в Ухвалі суду від 01.02.2018, в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ДП "ЧПК-Трейд-01" ВАТ " Чернігівський плодоовочевий комбінат " 543088,65 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області та розцінив його як визначення позивачем ефективного способу захисту, відповідно до ст. 5 ГПК України, визначеного законом, а саме ст.1192 ЦК України. А тому, судом здійснюється розгляд справи з урахуванням такого клопотання позивача.

Постановою Київського апеляційного господарського суду Чернігівської області від 18.01.2012 по справі № 6/187/17/12 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «ЧПК-Трейд-01» Відкритого акціонерного товариства «Чернігівський плодоовочевий комбінат» залишено без задоволення, рішення господарського суду Чернігівської області від 05.10.2011 у справі № 6/187/17/12 за позовом Фізичної особи - підприємця Савлєва Михайла Петровича до відповідача Дочірнього підприємства „ЧПК- Трейд- 01" Відкритого акціонерного товариства „Чернігівський плодоовочевий комбінат", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головного управління Держкомзему у Чернігівській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, залишено без змін.

Вищим господарським судом України по справі № 6/187/17/12 винесено постанову від 03.04.2012, якою касаційну скаргу Дочірнього підприємства «ЧПК-Трейд-01» Відкритого акціонерного товариства «Чернігівський плодоовочевий комбінат» залишено без задоволення, а рішення господарського суду Чернігівської області від 05.10.2011 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2012 без змін.

Господарським судом Чернігівської області видано наказ від 18.01.2012 по справі 6/187/17/12 на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.10.2011, постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2012 та постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2012, а саме Дочірньому підприємству «ЧПК-Трейд-01» Відкритого акціонерного товариства «Чернігівський плодоовочевий комбінат» усунути перешкоди Фізичній особі - підприємцю Савлєву Михайлу Петровичу в користуванні земельною ділянкою по вул. Інструментальній, 7А, м. Чернігів, шляхом прибирання рухомого майна - контейнерів (металевий каркас обшитий дерев'яною дошкою) з земельної ділянки по вул. Інструментальній, 7А м. Чернігів.

16.05.2012 заступником начальника Новозаводського відділу ДВС Чернігівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу № 6/187/17/12 від 18.01.2012 та надано боржнику строк до семи днів з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення.

Позивач звернувся з заявою № 70/1 від 30.07.2012 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби про перенесення проведення виконавчих дій, що заплановані на 31.07.2012, оскільки на 31.07.2012 на 09:50 год. призначено слухання Київським апеляційним господарським судом заяв позивача. Просить без його участі виконавчі дії не проводити.

В судовому засіданні 01.02.2018 позивачем було усно повідомлено, що він не був присутній при подальших описах та арештах майна.

31.07.2012 державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Міщенко Є.О. при примусовому виконанні наказу № 6/187/17/12 складено акт опису та арешту майна: рухоме майно - контейнери (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 31 шт. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акту опису й арешту майна отримав ФОП Савлєв М.П.

07.08.2012 державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Міщенко Є.О. при примусовому виконанні наказу № 6/187/17/12 складено акт опису та арешту майна: контейнери (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 132 шт, описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акта опису й арешту майна отримав представник ТОВ «Чернігів-Вторкольормет».

07.08.2012 державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Міщенко Є.О. при примусовому виконанні наказу № 6/187/17/12 складено акт опису та арешту майна: контейнери (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 78 шт, описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акта опису й арешту майна отримав представник ТОВ «Чернігів-Вторкольормет».

10.08.2012 державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Міщенко Є.О. при примусовому виконанні наказу № 6/187/17/12 складено акт опису та арешту майна: контейнери (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 168 шт, описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акта опису й арешту майна отримав представник ТОВ «Чернігів-Вторкольормет».

17.10.2013 державним виконавцем Ново заводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Міщенко Є.О. при примусовому виконанні наказу № 6/187/17/12 складено акт опису та арешту майна: контейнери (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 444 шт, описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акта опису й арешту майна отримав директор ТОВ «Кеш-Плюс».

Таким чином, з наявних в матеріалах справи актів опису та арешту майна вбачається, вчинення дій органом ДВС по примусовому виконання наказу господарського суду від 18.01.2012 по справі 6/187/17/12. При цьому кількість контейнерів, яка була описана та арештована становить 853 шт.

Даний факт та факт права власності позивача на контейнери не заперечуються сторонами у справі.

Сторонами також підтверджується факт вивезення контейнерів з земельної ділянки третьої особи - ФОП Савлєв М.П. та їх фактична відсутність на території як позивача, так й ФОП Савлєв М.П.

Протоколом огляду речових доказів, проведення огляду яких здійснено в судовому засіданні 13.02.2018, зафіксовано здійснення фотозйомки 31.07.2012 року органом ДВС протягом з 10:12 год до 14:48 год та підтверджується фотофіксація контейнерів позивача, в т.ч марки К-450 та СП- 5 на території земельної ділянки, яка звільнялась від цих контейнерів.

31.07.2012 між Новозаводським відділом ДВС Чернігівського міського управління юстиції (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігів-Вторкольормет» (зберігач) укладено договір № 1/9 про відповідальне зберігання майна, на яке накладено арешт та на яке звернуто стягнення відповідно до законодавства України, та про надання послуг пов'язаних з відповідальним зберіганням.

Відповідно до умов договору замовник доручає, а зберігач зобов'язується приймати на відповідальне зберігання майно, яке арештовано або на яке звернуто стягнення відповідно до законодавства України та надавати послуги пов'язані із таким зберіганням відповідно до глави 66 ( статті 936-966, ст. 977) Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.3 договору зберігач забезпечує цілісність, належний стан арештованого майна, яке прийнято зберігачем на підставі актів щодо передачі - прийому на відповідальне зберігання.

Згідно п. 3.1 та п. 3.2 договору винагорода зберігачу за виконання обов'язків відповідального зберігання майна та надання послуг, пов'язаних з таким зберіганням не повинна перевищувати 5 % вартості майна. Замовник відшкодовує зберігачеві витрати, які пов'язані з виконанням обов'язків по зберіганню майна в сумі винагороди на підставі акта виконаних робіт в термін не більше 7 банківських днів з моменту затвердження начальником замовника такого акта на підставі виставленого рахунку.

07.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігів-Вторкольормет» (зберігач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕШ-плюс» (зберігач 2) укладено договір № 7/10/1 про відповідальне зберігання майна, на яке накладено арешт та на яке звернуто стягнення відповідно до законодавства України, та про надання послуг пов'язаних з відповідальним зберіганням.

Відповідно до умов договору зберігач 2 зобов'язується прийняти від зберігача 1 на відповідальне зберігання майно - контейнера б/у з під овочів у кількості 409 штук, яке арештовано або на яке звернуто стягнення відповідно до законодавства України та надавати послуги пов'язані із таким зберіганням відповідно до глави 66 (статті 936-966, ст. 977) Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.3 договору зберігач 2 забезпечує цілісність, належний стан арештованого майна, яке прийнято зберігачем на підставі актів щодо передачі - прийому на відповідальне зберігання.

Згідно п. 3.1 та п. 3.2 договору винагорода зберігачу за виконання обов'язків відповідального зберігання майна та надання послуг, пов'язаних з таким зберіганням не повинна перевищувати 50 % вартості майна. Власник майна відшкодовує зберігачеві 1 та 2 витрати, які пов'язані з виконанням обов'язків по зберіганню майна в сумі винагороди на підставі акта виконаних робіт, в термін не більше 7 банківських днів з моменту затвердження акта, на підставі виставленого рахунку.

17.10.2013 між Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕШ-плюс» (зберігач) укладено договір № 1/09 про відповідальне зберігання майна, на яке накладено арешт та на яке звернуто стягнення відповідно до законодавства України, та про надання послуг пов'язаних з відповідальним зберіганням.

Відповідно до умов договору замовник доручає, а зберігач зобов'язується приймати на відповідальне зберігання майно, яке арештовано або на яке звернуто стягнення відповідно до законодавства України та надавати послуги пов'язані із таким зберіганням відповідно до глави 66 ( статті 936-966, ст. 977) Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.3 договору зберігач забезпечує цілісність, належний стан арештованого майна, яке прийнято зберігачем на підставі актів щодо передачі - прийому на відповідальне зберігання.

Згідно п. 3.1 та п. 3.2 договору винагорода зберігачу за виконання обов'язків відповідального зберігання майна та надання послуг, пов'язаних з таким зберіганням не повинна перевищувати 5 % вартості майна. Замовник відшкодовує зберігачеві витрати, які пов'язані з виконанням обов'язків по зберіганню майна в сумі винагороди на підставі акта виконаних робіт в термін не більше 7 банківських днів з моменту затвердження начальником замовника такого акта на підставі виставленого рахунку.

Таким чином, правовідносини зберігання майна існували між відповідачем 1 та зберігачами, в той час як між позивачем та зберігачами такі правовідносини не існували.

05.03.2014 державним виконавцем Міщенко Є.О. Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції при примусовому виконанні наказу № 6/187/17/12 винесено акт державного виконавця, в якому встановлено, що при виході державного виконавця за адресою зберігача майна, а саме контейнерів (металевий каркас), обшитих дерев'яною дошкою в кількості 409 штук, встановлено що майно за вказаною адресою відсутнє. Згідно пояснень уповноваженої особи зберігача та усних пояснень керівника ТОВ «Чернігів-Вторкольормет», контейнери в кількості 409 шт 07.10.2013 було передано для подальшого зберігання ТОВ «КЕШ-плюс» м. Славутич, Печерський квартал, 2/53, що підтверджено договором № 7/10 від 07.10.2013 та актом приймання-передачі № 1 від 07.10.2013.

Листом № 105/05-40 від 04.02.2014 Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції повідомило ДП «ЧПК-Трейд-01» додатково до раніше наданої відповіді на заяву щодо надання даних для проведення розрахунків, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, що згідно наданої калькуляції ТОВ «Чернігів-Вторкольормет» витрати останнього по зберіганню рухомого майна - контейнерів (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 409 штук становлять 12945,84 грн. Згідно наданої калькуляції ТОВ «КЕШ-плюс» витрати останнього по зберіганню рухомого майна - контейнерів (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 444 шт. становлять 8500 грн. Загальна сума витрат, які пов'язані з виконанням обов'язків по зберіганню майна становить 21445,84 грн та має бути сплачена на рахунок Ново заводського ВДВС ЧМУЮ.

Відповідач 1 у відзиві на позов повідомив, що 14.02.2014 ДП «ЧПК-Трейд-01» ВАТ «Чернігівський плодоовочевий комбінат» було сплачено в повному обсязі вищевказані витрати на суму 21445,84 грн. Даний факт сторонами підтверджено та не оспорюється .

В той же час, відповідно до розпорядження начальника органу ДВС від 14.04.2014 року, сплачені позивачем кошти за зберігання майна в сумі 21445,84 грн. було йому повернуто, з посиланням на ст..45 Закону України «Про виконавче провадження».

Господарським судом Чернігівської області 18.09.2014 винесено рішення по справі 927/414/14 за позовом Фізичної особи - підприємця Савлєва Михайла Петровича до 1 відповідача Дочірнього підприємства «ЧПК-Трейд-01» Відкритого акціонерного товариства «Чернігівський плодоовочевий комбінат» до 2 відповідача Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання права власності на б/у овочеві контейнери в кількості 853 шт. загальною вартістю 8530 грн, які знаходились на орендованій ним території з грудня 2001 року по жовтень 2013 року; зобов'язання Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції зняти арешт на майно - овочеві контейнери в кількості 853 шт. Даним рішенням в позові відмовлено. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Зі змісту судового рішення, 2-им відповідачем в якому був Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (1-ий відповідач у цій справ), вбачається встановлення фактів:

«…У зв'язку з надходженням 25.12.2013 на адресу відділу ДВС заяви Дочірнього підприємства „ЧПК-Трейд-01" відкритого акціонерного товариства „Чернігівський плодоовочевий комбінат" щодо повернення належного боржнику майна, а саме контейнерів (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою), та сплатою останнім в повному обсязі витрат, пов'язаних з виконанням обов'язків по зберіганню майна, з метою подальшого вилучення та передачі вищевказаного майна власнику, 27.02.2014 на адреси зберігачів майна відділом ДВС були направлені листи від 25.02.2014 з повідомленням про проведення відповідних дій та вимогою направити повноважних представників для участі в останніх, а також зобов'язано надати відомості про місце зберігання майна в разі зміни останнього.

При проведенні виконавчих дій 05.03.2014 державним виконавцем було встановлено, що за адресами зберігання майна: м. Чернігів, вул. Борисенка, 47 (ТОВ "Чернігів-Вторкольормет") та м. Чернігів, вул. Широка, 1-А (ТОВ "КЕШ-плюс") відсутні контейнери (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 409 шт. та 444 шт. відповідно.

Відповідальною особою ТОВ "Чернігів-Вторкольормет" Мишакіним В.В. було повідомлено, що вищевказане майно (409 контейнерів) було передано 07.10.2013 для подальшого зберігання ТОВ "КЕШ-плюс" згідно договору №7/10 та акту приймання-передачі від 07.10.2013.

Директором ТОВ "КЕШ-плюс" Швидким Ю.В. було надано пояснення від 14.03.2014, відповідно до якого ТОВ "КЕШ-плюс" було укладено угоду №7/10 від 07.10.2013 з ФОП Савлєвим М.П. про вивіз та надання послуг з відповідального зберігання овочевих контейнерів в кількості 853 шт.

28.03.2014 відділу ДВС було надано пояснення ФОП Савлєва М.П. відповідно до якого останній вважає себе власником майна - контейнерів (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 853 шт., тому звернувся до ТОВ "КЕШ-плюс" з пропозицією повернення майна для подальшого його використання або реалізації.

Як вбачається з актів державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Міщенко Є.О. від 05.03.2014 при примусовому виконанні наказу №6/187/17/12 встановлено, що за адресами зберігання майна: м. Чернігів, вул. Борисенка, 47 (ТОВ "Чернігів-Вторкольормет") та м. Чернігів, вул. Широка, 1-А (ТОВ "КЕШ-плюс") відсутні контейнери (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) в кількості 409 шт. та 444 шт. відповідно.

Згідно з договором про відповідальне зберігання майна та про надання послуг пов'язаних з відповідальним зберіганням №7/10 від 07.10.2013 та акту приймання-передачі №1/3 від 11.03.2014 контейнери у кількості 853 шт. передані на відповідальне зберігання Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕШ-плюс" Фізичній особі-підприємцю Савлєву Михайлу Петровичу.

Як вбачається з договору про відповідальне зберігання майна та про надання послуг пов'язаних з відповідальним зберіганням №21/04 від 21.04.2014 та акту приймання-передачі №1/4 від 21.04.2014 контейнери у кількості 853 шт. передані на відповідальне зберігання Фізичною особою-підприємцем Савлєвим Михайлом Петровичем Товариству з обмеженою відповідальністю "Валлі-групп''…».

З викладеного тексту судового рішення вбачається, що на момент розгляду справи спірні контейнери мали перебувати саме у ФОП Савлєва М.П. як позивача у справі №927/414/14.

Таким чином, орган ДВС , як сторона у справі №627/414/14, був обізнаний про вчинені ФОП Савлєвим М.П. дії та факт перебування контейнерів в кількості 853 шт. у ФОП Савлєва М.П.

14.08.2015 року Господарським судом Чернігівської області винесено ухвалу за скаргою Дочірнього підприємства «ЧПК-Трейд-01» Відкритого акціонерного товариства «Чернігівський плодоовочевий комбінат» на дії Державного виконавця Новозаводського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції Міщенко Є.О. про визнання дій державного виконавця Міщенко Є.О. незаконними, визнання незаконною бездіяльність Новозаводського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції та скасування арешту на контейнери по справі № 6/187/17/12 за позовом: Фізичної особи-підприємця Савлєва Михайла Петровича до відповідача: Дочірнього підприємства „ЧПК-Трейд-01" Відкритого акціонерного товариства „Чернігівський плодоовочевий комбінат" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Дочірнє підприємство "ЧПК-Трейд-01" ВАТ "Чернігівський плодоовочевий комбінат" подано скаргу №40/1 від 28.05.2015, в якій скаржник просить суд: - визнати дії державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Міщенка Є.О. щодо залишення без вирішення питання зняття арешту з контейнерів у виконавчому провадженні № 32619164 та повернення їх Дочірньому підприємству "ЧПК - трейд- 01" ВАТ "Чернігівський плодоовочевий комбінат" незаконними; - визнати незаконною бездіяльність Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції по забезпеченню контролю за своєчасністю, правильністю, повнотою і законністю вжитих у виконавчому провадженні № 32619164 державним виконавцем Міщенком Є.О. заходів; - зобов'язати Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції вжити передбачених ЗУ "Про виконавче провадження" заходів щодо скасування арешту на контейнери та повернення їх Дочірньому підприємству "ЧПК-Трейд-01" ВАТ "Чернігівський плодоовочевий комбінат".

В процесі розгляду скарги було встановлено факт опису та арешту 853 штук контейнерів з подальшою передачею на відповідальне зберігання.

Матеріалами справи було підтверджено доводи заявника про бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника (контейнерів (металевий каркас, обшитий дерев'яною дошкою) при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, як то передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій.

Скаргу задоволено, визнано незаконними дії Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції щодо залишення без вирішення питання зняття арешту з контейнерів та повернення їх ДП "ЧПК-Трейд-01" Відкритого акціонерного товариства «Чернігівський плодоовочевий комбінат», зобов'язаний Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції вжити передбачених ЗУ "Про виконавче провадження" заходів щодо скасування арешту на контейнери та повернення їх Дочірньому підприємству "ЧПК-Трейд-01" ВАТ "Чернігівський плодоовочевий комбінат".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2015 по справі № 6/187/17/12 ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 14.08.2015 залишено без змін.

Відповідно до ст. 4-5 ГПК України в редакції станом на 14.08.2015 року та ст.232 ГПК України в редакції станом на момент винесення цього рішення, в тому числі є ухвали суду.

Таким чином, судовим рішенням, а саме Ухвалою господарського суду від 14.08.2015 року встановлений факт незаконних дій органу ДВС щодо не зняття арешту з контейнерів та неповернення їх позивачу.

При цьому, суд приймає до уваги, що виконання рішення господарського суду у справі 6/187/17/12 шляхом звільнення земельної ділянки від контейнерів позивача, вчинялось не як стягнення або передача контейнерів стягувачу як власнику майна, а саме як звільнення такого майна з розташування на певній земельній дільниці, що межує з земельною ділянкою позивача у цій справі .

Факт не зняття арешту з контейнерів та їх не повернення позивачу, відповідно до Ухвали суду від 14.08.2015 року, підтверджується сторонами. При цьому, відповідач 1 стверджує, що з урахуванням відсутності у нього відомостей про місцезнаходження контейнерів, він вважає безпідставним знімати арешт з майна позивача.

В той же час, 15.11.2013 року органом ДВС винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду від 18.01.2012 по справі 6/187/17/12.

Таким чином, станом на 15.11.2013 року відбулось примусове виконання рішення у справі 6/187/17/12, що виключало перебування майна позивача під арештом.

Суд погоджується з позицією відповідача 1, що правомірного не зняття арешту з майна позивача, оскільки останнім не було сплачено витрати на зберігання майна. Однак, 14.02.2014 року, після вчиненої оплати позивачем витрат, арешт не був знятий, що визнається судом порушенням прав позивача на володіння своїм майном, що підтверджується в тому числі Ухвалою суду від 14.08.2015 року.

Суд приймає до уваги дії вчинені 18.04.2014 року органом ДВС дії по поданню повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до Чернігівського МВ УМВС у Чернігівській області, як дії направлені на встановлення правопорушення та винних осіб, однак визнає їх недостатніми для фактичного відновлення прав позивача на майно, яке було арештовано та описано відповідачем 1 та передано на відповідальне зберігання третім особам, а також з огляду на зазначені в подальшому факти в рішенні господарського суду Чернігівської області щодо знаходження майна у ФОП Савлєва М.П.

Наведені факти та обставини справи свідчать про довготриваюче порушення прав позивача на володіння своїм майном, яке хоч і на законних підставах було вилучено у позивача при вчиненні примусового виконання рішення, однак навіть після визнання судовим рішенням 14.08.2015 незаконними дії органу ДВС по не зняттю арешту та не повернення контейнерів , так й не було відновленим для власника.

Таким чином, наведене свідчить про наявність протиправної поведінки відповідача 1, причинно-наслідкового зв'язку між поведінкою відповідача та позбавленням права володіння своїм майном позивачем, що впливає як наслідок на факт нанесення шкоди позивачу.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України проголошує право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної ) шкоди.

Крім того, частиною 5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пунктом третім частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. Зменшення чи втрата майна тягне за собою відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків згідно статті 1192 ЦК України.

Відповідно до приписів ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органом державної влади або органом місцевого самоврядування, а також посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи особи.

Наведені статті є спеціальними, тобто в них передбачені особливості, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності. До таких особливостей можна віднести:

суб'єктний склад завдавачів шкоди : суб'єктами завдання шкоди є органи державної влади, яка відповідно до ст. 6 Конституції України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи влади Автономної республіки Крим та органи місцевого самоврядування, а також їх посадові чи службові особи;

завдання шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також їх посадовими чи службовими особами при здійсненні ними організаційно-розпорядчих функцій, покладених на них законами або іншими нормативними актами. Такі діяння можуть мати різноманітні види та форми, як то накази, розпорядження, вказівки або інші владні приписи (причому немає значення, зроблені вони в усній чи в письмовій формі), які підлягають обов'язковому виконанню фізичними та юридичними особами, яким вони адресовані. Поряд із діями, тобто активною поведінкою державних органів, органів влади АР Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, шкода у зазначеній сфері може бути заподіяна і шляхом протиправної бездіяльності, оскільки в області владно-адміністративних відносин та організаційно-розпорядчих функцій вимагається активність, і неприйняття необхідних мір чи заходів, передбачених законами або іншими правовими актами, може призвести до завдання шкоди;

завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб, є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів, посадових чи службових осіб, а також бездіяльність останніх, тобто невиконання покладених на них службових, посадових обов'язків.

Суб'єктом відшкодування завданої шкоди є держава, Автономна республіка Крим та орган місцевого самоврядування. Тобто, шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджету Автономної республіки Крим, бюджетів органів місцевого самоврядування.

Відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, їхніми посадовими чи службовими особами, настає незалежно від вини цих органів та осіб, тобто і при випадковому завданні.

Згідно ст. 8 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Завданням державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом, що закріплено у ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Таким чином, державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

У справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (ст.623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України).

Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, способи відшкодування шкоди обирає потерпілий.

Статтями 16, 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено й відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 5 ГПК України суд, здійснюючи правосуддя захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтерес особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішення такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб'єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 статті 16). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. У пункті 145 Рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного королівства" суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015). Отже, суд вправі застосовувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії "ефективності" таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 статті 13 ЦК України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

В зв'язку з чим, суд вважає за необхідне визначити як ефективний спосіб захисту цивільного права та інтересу позивача саме стягнення шкоди в грошовому вимірі, а не зобов'язання органу ДВС відшкодувати шкоду в натурі, оскільки покладення непритаманних органу ДВС функцій у вигляді зобов'язання купівлі контейнерів для задоволення інтересу позивача, може вплинути на тривалість та виконання рішення в подальшому.

При цьому судом враховується, що у рішенні у справі «Янголенко проти України» ,№ 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, № 15729/07, від 05.07.2012).

Таким чином, оскільки дії органу державної виконавчої служби було визнано судовим рішенням неправомірними і ці обставини в силу ст.75 ГПК України не потребують доказування, а відтак - заподіяння позивачу майнової шкоди, пов'язаної з порушенням законних прав щодо повернення майна після закінчення виконавчого провадження та сплати позивачем витрат за зберігання майна 14.02.2014 , передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , знайшли своє підтвердження в процесі розгляду цієї справи.

З огляду на вказане, враховуючи, що триваюче й на час вирішення цього спору порушення прав позивача, що призвело до неможливості користування, володіння та розпорядження своїм майном, позивачу завдано матеріального збитку в розмірі 117279,65 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4.2 та п.п.4.2.1 Інструкції з організації проведення виконання рішення ( в редакції станом на 31.07.2012 року - момент проведення опису та арешту майна позивача), затвердженої наказом МЮ України 02.04.2012 року № 11/7-10.16/2767-ЕП та зареєстрованого в МЮ України 02.04.2012 року за № 519287, опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності: після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо). Таким чином, орган ДВС при вчиненні опису майна позивача мав визначити відмінні ознаки предметів опису, а саме контейнерів позивача, а саме розміри, формати, метраж, вид тощо. Фіксації таких відмінних ознак контейнерів в актах опису та арешту майна не зазначено. Однак, як вбачається з протоколу огляду речових доказів, а саме фотозйомки та фото фіксації майна позивача, останнє містить відмінності та мало бути вказано в актах опису та арешту майна. Орган ДВС обмежився зазначенням при опису майна : контейнери (металевий карка, обшитий дерев'яною дошкою) та визначив кількість, без дотримання вимог Інструкції.

Суд не погоджується з позицією позивача, щодо відповідальності органу ДВС відносно 1185 контейнерів, оскільки вчиненими діями органу ДВС описано та арештовано 853 контейнери, й позивачем не доведено, що вилучення решти 332 контейнерів також здійснено органом ДВС.

Суд не погоджується з позицією відповідача 1, що контейнери не використовувались позивачем для господарської діяльності, а виконували функцію огорожі на думку відповідача 1, оскільки право позивача на використання свого майна на власний розсуд закріплено законодавством.

А тому, вартість втраченого в процесі примусового виконання рішення у справі 927/187/17/12 майна позивача саме в кількості 853 контейнери й має значення для встановлення вартісних показників .

При цьому, суд вважає не спростованим належними та допустимими доказами саме розмір ринкової вартості 1185 контейнерів 162926,60 грн. станом на 01.11.2016 рік ( з урахуванням звернення до суду позивача з цим позовом в листопаді 2016 року), визначений висновком комплексної судово-економічної та судово-товарознавчої експертизи від 29.12.2017 року № 10556/10557/17-53/10849/17-45/10850/17-45, а тому заперечення відповідачів щодо інших зазначень по експертному висновку судом до уваги не приймається.

А тому, враховуючи відсутність в актах опису та арешту майна, складених органом ДВС, детальних характеристик майна позивача, виключаючи формалізований підхід при розгляді справи та з метою дотримання засад судочинства - верховенство права, слід визначити розмір шкоди, виходячи з пропорційного розрахунку , а саме 1185 контейнерів - 162926,60 грн., а 853 контейнери - 117279,65 грн., виходячи з принципу справедливості.

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою КМ України №215 від 15.04.2015, відповідно до п.4. казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку підпункту 3 здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду;

Додатком до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено розподіл видатків Державного бюджету України на 2017 рік, які закріплені за Державною казначейською службою України, в тому числі по коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3504030 - відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Отже, стягнення зазначеної шкоди має здійснюватись з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди за бюджетною програмою 3504030.

З врахуванням викладеного та встановлених фактичних обставин справи, зважаючи на широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, в т.ч. уникати від порушень прав учасників виконавчого провадження як стягувачів так й боржників, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав, складу правопорушення для задоволення позову ефективним способом захисту, а саме шляхом стягнення 117279,65 грн. шкоди на користь позивача з державного бюджету , оскільки впродовж значного періоду часу судове рішення господарського суду у справі 6/187/17/12 від 14.08.2015 року, що набрало законної сили та є обов'язковим на всій території України, не було виконано, позивачу не повернуте майно, описане та вилучене в межах виконавчого провадження.

Питання обсягу дослідження доводів та заперечень відповідачів та їх відображення у судовому рішенні, суд ґрунтується на висновках, які зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення, а тому всі інші доводи та заперечення відповідачів судом відхиляються та до уваги не приймаються, враховуючи зроблені вище висновки.

Враховуючи складність справи, складання повного тексту рішення відкладено судом на строк 9 днів, що не суперечить приписам ч.6 ст.233 ГПК України та про що повідомлено сторони в судовому засіданні 13.02.2018.

Керуючись ст.2, 5, 73-79, 91, 123, 129, 232-233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди за бюджетною програмою 3504030, на користь Дочірнього підприємства " ЧПК - Трейд-01" Відкритого акціонерного товариства "Чернігівський плодоовочевий комбінат" ( вул. Інструментальна, 5, м. Чернігів, 14000, код 24554051) 117 279,65 грн шкоди у відшкодування завданої незаконною бездіяльністю Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів (вул. Шевченка, 118, м. Чернігів, 14000, код 35029699).

Стягнути з Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів (вул. Шевченка, 118, м. Чернігів, 14000, код 35029699) в дохід державного бюджету (Отримувач: УК у м.Чернігові , рахунок 3002, , банк ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, код бюджетної класифікації 22030101) 1759,19 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 22.02.2018

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя І.А.Фетисова