ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10662/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі: суддя Петрова В.І.

за участю секретаря судового засідання Кутяєва В.С.

За позовом Дніпровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпро в особі Нікопольського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету, м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

про визнання договору на постачання природного газу №11410QABQABB017 від 25.01.2017р. недійсним

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Росітюк Н.М., дов. №007.1Др-94-1217 від 01.12.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2017р. Дніпровський державний аграрно-економічний університет в особі Нікопольського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", в якому просив визнати договір на постачання природного газу №11410QABQABB017 від 25.01.2017р., укладений між Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що істотні умови договору, а саме: обсяги поставки природного газу при укладенні договору не відповідали тендерній пропозиції та умовам тендерної документації, що суперечить вимогам ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв"язку з чим згідно ст.37 цього Закону договір є нікчемним.

Ухвалою суду від 02.01.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.01.2018р.

22.01.2018р. відповідач подав до суду відзив, в якому позов не визнавав, зазначав, що вартість, визначена в тендерній пропозиції відповідача, повністю співпадає із вартістю природного газу, визначеною в договорі №11410QABQABB017 від 25.01.2017р. Відповідач стверджує, що механічна помилка, допущена ним при складанні договору, не змінила показники річних обсягів газу і, як наслідок, не вплинула (не змінила) на ціну природного газу, тобто істотних змін предмету договору не відбулось, а кома, яка міститься в числовому виразі річного обсягу газу, не змінює фактичного значення при обчисленні. Відповідач вважає, що між сторонами були погоджені всі істотні умови договору, а посилання позивача на допущену механічну помилку як на підставу для визнання договору недійсним (нікчемним) є безпідставними, оскільки ця помилка не призвела до жодних наслідків щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Крім того, позивачем не зазначено, яким чином зміст правочину суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства і його моральним засадам. До того ж, відповідач зазначає, що помилкою, яка має істотне значення, має вважатись помилка, за відсутності якої правочин був би вчинений на зовсім інших умовах або не був би вчинений взагалі, при цьому така помилка стосується обставин, необхідних для вчинення відповідного правочину. Позивач посилається на порушення щодо нікчемності правочину, а, у свою чергу, просить визнати договір недійсним. Також, відповідач зазначає, що в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2017р. у справі №904/2203/17 висвітлена позиція суду відносно технічної помилки у договорі №11410QABQABB017 від 25.01.2017р.

25.01.2018р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просив суд визнати договір на постачання природного газу №11410QABQABB017 від 25.01.2017р., укладений між Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", недійсним з моменту його укладання.

Заяву про уточнення позовних вимог позивач обгрунтовує тим, що договір №11410QABQABB017 від 25.01.2017р. має бути визнаний недійсним не лише у зв"язку з його невідповідністю, в момент укладення, вимогам ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", а й у зв"язку з невідповідністю ст.ст.22, 48 Бюджетного кодексу України, оскільки бюджетні зобов'язання згідно цього договору перевищили межі бюджетних асигнувань у 2017р. на 361 134,62грн., а здійснені платежі за цим договором у 2017р. перевищили бюджетні асигнування на 71 355,32грн.

29.01.2018р. позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, як уповноважений орган держави, надає роз"яснення щодо застосування законодавства у сфері державних закупівель. Згідно Листа вказаного Міністерства від 27.10.2016р. №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" Законом України "Про публічні закупівлі" встановлено імперативну норму, за якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватись виключно у випадках, визначених ст.36 цього Закону. Обсяг закупівлі відноситься до істотних умов договору про закупівлю згідно п.1 ч.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі". Тобто Міністерство в роз"ясненні статті 36 Закону не вказує додаткові випадки можливості виправлення помилок в істотних умовах договору про закупівлю, крім ч.4 ст.36 Закону. Позивач зазначає, що ст.36 Закону не передбачає технічну помилку в істотних умовах договору як випадок, що допускається в умовах договору про закупівлю. Посилання відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2017р. у справі №904/2203/17 позивач вважає безпідставним, оскільки предметом позовних вимог у цій справі було стягнення заборгованості за спожитий природний газ, доказом споживання якого є акти приймання-передачі, підписані сторонами та які є підставою для стягнення оплати навіть без укладеного договору. Крім того, згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).

29.01.2018р. у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15.02.2018р.

07.02.2018р. від відповідача надійшли заперечення на уточнену позовну заяву та відповідь на відзив, в яких він зазначив, що посилання позивача на норми Бюджетного кодексу України є безпідставним, оскільки договір про закупівлю повинен відповідати вимогам ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", з урахуванням норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. У випадку недостатності асигнувань на здійснення закупівлі товарів чи послуг Законом надано право позивачу визнати торги такими, що не відбулись, зокрема у разі скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг (ч.2 ст.31), однак цього здійснено не було. Більш того, Законом (п.1 ч.4 ст.36) передбачено шляхи врегулювання договірних відносин щодо забезпечення належного виконання зобов'язань між сторонами у випадках, коли замовник на момент укладання договору не мав затвердженого кошторису на відповідний період. У випадку зменшення бюджетних асигнувань позивачу надається право привести договір у відповідність з асигнуваннями, які йому були фактично виділені, шляхом внесення змін до договору щодо зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника (кошторису). Однак вказаних дій позивач не здійснив, пропозицій щодо укладання додаткової угоди про зменшення обсягів газу з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника до відповідача не надходило, у зв'язку з чим останній вважає доводи позивача про порушення норм Бюджетного кодексу України безпідставними. Крім того, судом у справі №904/2203/17 фактично розглянуто і дійсність договору №11410QABQABB017 від 25.01.2017р.

Ухвалою суду від 15.02.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 22.02.2018р.

Позивач явку представника в судове засідання, призначене на 22.02.2018р., не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

22.02.2018р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За ст.650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно преамбули Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон) цей Закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно ч.2 ст.32 Закону замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

20.12.2016р. в системі ПРОЗОРРО було опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів UA-2016-12-20-002138-b. Згідно тендерної документації: предмет закупівлі - природний газ ДК 021:2015:09123000-7, загальна кількість товару - 63600 куб.м природного газу, строк поставки - 2017рік.

Згідно тендерної документації та тендерної пропозиції відкритих торгів і результатів аукціону ціна договору складала 573 814,46грн. з ПДВ, а загальний обсяг природного газу - 63600 куб.м.

За результатами проведення відкритих торгів, 25.01.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник) та Нікопольським коледжем Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (споживач) укладено договір на постачання природного газу №11410QABQABB017.

Згідно п.1.1. договору постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ (згідно з Державним класифікаторам продукції та послуг ДК 016-2010 код 06.20.1 (09123000-7, Газ природний) (далі - газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 1.2. договору визначено, що річний плановий обсяг постачання газу складає 63,600 куб.м.

У п.1.3. договору сторони затвердили планові обсяги постачання газу по місяцях.

Відповідно до п.3.1 договору ціна газу становить 7 518,53грн. за 1 000 куб.м, крім того ПДВ - 1 503,70грн., всього з ПДВ - 9 022,24грн.

Ціна, зазначена в п.3.1. договору за одиницю товару, може змінюватись, але у відповідності з вимогами п.4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 №922-VIII (п.3.2. договору).

Згідно п.3.6. договору загальна сума договору складається з місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним договором і становить 573 814,46грн., у т.ч. ПДВ 20%, у т.ч. на перший квартал 2017р. - 378 937,08грн., у т.ч. ПДВ 20%.

13.02.2017р. позивач отримав від відповідача лист, в якому зазначалось, що при складанні договору на постачання природного газу №11410QABQABB017 від 25.01.2017р. відповідач допустив механічну помилку, а саме: в частині І п.1.2. Річний плановий обсяг постачання газу - вказано 63,600 куб.м, у той час як необхідно вказати 63,600 тис. куб.м.

02.03.2017р. позивач надав відповідачу лист, в якому зазначив що Державна казначейська служба України в Нікопольському районі відмовила Нікопольському коледжу в реєстрації договору на постачання природного газу №11410QABQABB017 від 25.01.2017р., оскільки його істотні умови стосовно обсягу газу, що необхідно поставити, не відповідають умовам тендерної документації та аукціону. У зв"язку з цим позивач просив укласти угоду про розірвання цього договору, однак відповідач на даний лист відповіді не надав.

Позивач просить суд визнати договір на постачання природного газу №11410QABQABB017 від 25.01.2017р. недійсним з моменту його укладання, оскільки він не відповідав вимогам ч.4 ст.36 Закону та ст.ст.22, 48 Бюджетного кодексу України.

Позивач зазначає, що в тендерній пропозиції відповідач вказав загальний обсяг природного газу 63600 куб.м, а в договорі за результатами проведення відкритих торгів обсяг природного газу складає 63,600 куб.м. Тобто умови договору не відповідають змісту тендерної пропозиції відповідача. Крім того, бюджетні зобов'язання згідно спірного договору перевищили межі бюджетних асигнувань у 2017р. на 361 134,62грн., а здійснені платежі за цим договором у 2017р. перевищили бюджетні асигнування на 71 355,32грн.

Згідно ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст.37 Закону договір про закупівлю є нікчемним у разі, зокрема його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Відповідно до ч.4 ст.36 Закону умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини п'ятої цієї статті.

За ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Вимоги до тендерної документації визначені частиною 2 статті 22 Закону.

Згідно ч.3 ст.22 Закону тендерна документація може містити також іншу інформацію відповідно до законодавства, яку замовник вважає за необхідне до неї включити. Тендерна документація може містити опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх пропозицій. Формальними (несуттєвими) вважаються помилки, що пов'язані з оформленням тендерної пропозиції та не впливають на зміст пропозиції, а саме - технічні помилки та описки.

Господарський суд Дніпропетровської області у рішенні від 04.05.2017р. у справі №904/2203/17 (набрало законної сили 23.05.2017р.) дійшов висновку про те, що при визначенні річних планових обсягів постачання газу (п.1.2.) допущено звичайну технічну помилку - замість 63,600 тис. куб.м газу зазначено 63,600 куб.м, що, з урахуванням принципу розумності та справедливості, які є загальними засадами цивільного законодавства, виключає підстави для висновку про невідповідність умов укладеного договору змісту тендерної пропозиції.

За ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже технічна помилка, допущена відповідачем при складанні договору, не змінила показники річних обсягів газу і, як наслідок, не вплинула (не змінила) на ціну природного газу, тобто істотних змін предмету договору не відбулось, а кома, яка міститься в числовому виразі річного обсягу газу, не змінює фактичного значення при обчисленні.

Таким чином, вартість природного газу, визначена в тендерній пропозиції відповідача, повністю співпадає із зазначеною вартістю природного газу в договорі №11410QABQABB017 від 25.01.2017р.

Твердження позивача про невідповідність договору вимогам ст.ст.22, 48 Бюджетного кодексу України суд вважає безпідставним з огляду на таке.

За ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч.1 ст.22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

За ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами Казначейства України.

Згідно ч.3 ст.48 Бюджетного кодексу України розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

У той же час, договір про закупівлю повинен відповідати вимогам ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", з урахуванням норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

У випадку недостатності асигнувань на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг Законом надано право позивачу визнати торги такими, що не відбулись, зокрема у разі скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг (ч.2 ст.31).

Крім того, Законом передбачено шляхи врегулювання договірних відносин щодо забезпечення належного виконання зобов'язань між сторонами у випадках, коли замовник на момент укладання договору не мав затвердженого кошторису на відповідний період. У випадку зменшення бюджетних асигнувань позивачу надається право привести договір у відповідність з асигнуваннями, які йому були фактично виділені, шляхом внесення змін до договору щодо зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника (п.1 ч.4 ст.36).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач вказаних дій не зробив, з пропозиціями щодо укладання додаткової угоди про зменшення обсягів газу з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника до відповідача не звертався, у зв'язку з чим суд вважає доводи позивача про порушення норм ст.ст.22, 48 Бюджетного кодексу України безпідставними.

Керуючись ст.ст.73-79, 86, 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.03.2018р.

Суддя В.І. Петрова