Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 914/1161/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

позивач - Стрийський міськрайонний центр зайнятості,

представник - Гадяк В.С. (довіреність від 29.11.2017)

відповідач - Львівська митниця Державної фіскальної служби

представник - Рибяк В.О. (довіреність №10756/10/13-70-10 від 15.12.2017)

розглянув касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби

на постанову Львівського апеляційного господарського суду

від 19.09.2017

у складі колегії суддів: Давид Л.Л. (головуючий), Кордюк Г.Т., Матущак О.І.

та на рішення Господарського суду Львівської області

від 20.07.2017

у складі судді Ділай У.І.

за позовом Стрийського міськрайонного центру зайнятості

про стягнення 31 414, 01 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.11.2017 у справі №914/1161/17 прийнято до провадження касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 12.12.2017, який відкладено ухвалою суду касаційної інстанції від 12.12.2017.

2. 27.12.2017, на підставі частини 5 статті 31 та підпунктів 4, 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа №914/1161/17 Господарського суду Львівської області передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

3. 22.01.2018, за наслідком проведеного автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 17.01.2018, справа №914/1161/17 прийнята до провадження у Верховному Суді в складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я., відкрито касаційне провадження та призначено її розгляд в судовому засіданні на 27.02.2018 о 10 год. 15 хв. з повідомленням учасників провадження про дату, час та місце розгляду справи.

4. Ухвалою Верховного Суду від 09.02.2018 задоволено клопотання Стрийського міськрайонного центру зайнятості та Львівської митниці Державної фіскальної служби про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №914/1161/17, доручено Господарському суду Львівської області забезпечити проведення відеоконференції 27.02.2018 о 10 год. 15 хв. у приміщенні Господарського суду Львівської області.

4.1. Судове засідання Верховного Суду 27.02.2018 проводилося в режимі відеоконференції з Господарським судом Львівської області.

5. 05.12.2017 Стрийським міськрайонним центром зайнятості надіслано відзив на касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби.

6. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування положень частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", статей 1, 12 ГПК України.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

7. 07.06.2017 поштовим відправленням Стрийський міськрайонний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівської митниці ДФС (далі - відповідача) про стягнення 31 414, 01 грн., виплачених працівнику відповідача ОСОБА_9 як допомогу по безробіттю, мотивуючи тим, що в подальшому за рішенням суду його було поновлено на роботі.

8. Позовні вимоги з посиланням на статті 35, 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" мотивовані тим, що відповідач зобов'язаний відшкодувати понесені позивачем витрати з виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_9, якщо звільнення працівника було безпідставним за судовим рішенням.

9. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.06.2017 у складі судді Ділай У.І., визначеної за наслідком автоматизованого розподілу справи відповідно до протоколу від 09.06.2017, порушено провадження у справі.

Короткий зміст рішення першої інстанції

10. 20.07.2017 Господарський суд Львівської області у складі судді Ділай У.І. позов задовольнив повністю, стягнув з Львівської митниці ДФС на користь Стрийського міськрайонного центру зайнятості 31 414, 01 грн. надмірно виплачених коштів, стягнув в дохід Державного бюджету 1 600 грн. судового збору.

11. Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до вимог частини 1 статті 34, частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу виплати, здійснені останнім ОСОБА_9, якого за рішенням суду було поновлено на посаді начальника митного поста "Стрий" Львівської митниці Міндоходів з 20.12.2013.

12. Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_9, перебуваючи на обліку в Стрийському міськрайонному центрі зайнятості за період з 22.01.2014 по 18.09.2014, отримав допомогу по безробіттю на суму 31 414,01 грн. Громадянину ОСОБА_9 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено його реєстрацію як безробітного у зв'язку з поновленням на роботі за рішенням суду, а саме постанови Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2014 у справі №813/3596/14 (а.с. 10, 15-19).

13. Судом встановлено, що зважаючи на негайність виконання рішення суду, наказом Державної фіскальної служби України від 17.09.2014 №529-о "Про поновлення на посаді", ОСОБА_9 поновлено на посаді. Разом з тим, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 було скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2014 у справі №813/3596/14, у задоволенні позову про визнання протиправним наказу та поновлення на посаді відмовлено. Наказом від 15.06.2016 №545-о ОСОБА_9 був переведений на посаду головного державного інспектора відділу чергових Львівської митниці ДФС, що підтверджується копією листа №5273/8/13-70-10 від 08.04.2016 та наказу (а.с. 57-60).

14. Суд встановив, що Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 №К/800/54364/14 Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.07.2014 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 у справі №813/3596/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 дану позовну заяву залишено без розгляду за заявою ОСОБА_9 (а.с. 50-53).

Однак, судом першої інстанції не дано жодної оцінки тим обставинам, що скасування прийнятого судового рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

15. 19.09.2017 Львівський апеляційний господарський суд залишив без задоволення апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.07.2017 - без змін.

15.1. Переглянувши справу в повному обсязі, апеляційний суд погодився з правильністю оцінки та повнотою встановлення обставин справи судом першої інстанції, спростував доводи відповідача про підвідомчість спору судам адміністративної юрисдикції та правильністю висновків суду першої інстанції про наявність підстав для застосування частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо зобов'язання відшкодувати понесені позивачем витрати з виплати допомоги по безробіттю за рахунок відповідача.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (відповідача у справі)

16. Скаржник доводив помилковість висновків судів про підвідомчість даного спору судам господарської юрисдикції відповідно до положень статті 12 ГПК України, в редакції, чинній до 15.12.2017, оскільки сторони не є суб'єктами підприємницької діяльності, а спірні відносини - не є господарськими, внаслідок чого вважав, що судові рішення мають бути скасовані а провадження у справі припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України (в зазначеній редакції).

17. Скаржник доводив, що суди не надали належної оцінки преюдиційним фактам законності звільнення ОСОБА_9, встановлених судовими рішеннями за наслідком розгляду справи №813/3596/14 в адміністративних судах, що спростовує правомірність стягнення з нього спірної суми відповідно до частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

18. Скаржник доводив помилковість застосування судами статей 35, 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", з огляду на відсутність підстав для відшкодування вартості наданих звільненому працівнику соціальних коштів.

Доводи інших учасників справи

19. Позивач у Відзиві на касаційну скаргу за вих. №1334 від 04.12.2017 повністю погодився з висновками судів та зазначив, що підставою для прийняття рішення про стягнення коштів з роботодавця став наказ Державної фіскальної служби України від 17.09.2014 року №529-о "Про поновлення на посаді", який не скасовувався, а отже позивач на підставі статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" мав правові підстави на відшкодування за рахунок відповідача суми виплаченої ОСОБА_9 допомоги по безробіттю.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

20. Стаття 1 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 - право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

21. Пункт 1 частини 1 статті 12 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 - господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у т.ч. щодо приватизації майна, та з інших підстав.

22. Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"

Пункт 1 статті 1 - загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пункт 8 статті 1 - страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Частина 1 статті 34 - Фонд має право: стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу;

Частина 4 статті 35 - Із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

23. Закон України "Про зайнятість населення"

Статті 43. Статус безробітного

1. Статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

2. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

24. Цивільний кодекс України

Частина 5 статті 11 - у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

25. Колегія суддів Верховного Суду вважає, що порушені у касаційній скарзі питання щодо правильності застосування норм матеріального права, а саме статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", статей 1, 12 ГПК України в редакції до 15.12.2017 можуть бути предметом касаційного розгляду. Виходячи з меж розгляду справи в суді касаційної інстанції, відповідно до статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, Суд не приймає до уваги доводів скаржника з посиланням на невірну оцінку обставин справи, разом з тим, вважає за можливе надати юридичну оцінку фактам, встановленим судовими рішеннями у справі Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/3596/14.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

26. За змістом статті 11 ЦК України вбачається, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків законодавцем передбачено рішення суду. Разом з тим, скасування судового рішення у конкретній справі із залишенням позовної заяви без розгляду означає, що судовий акт, який скасовано, не породжує жодних правових наслідків з моменту його укладення. А відтак, скасоване судове рішення не може бути підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

З такою правовою позицією погоджувався Верховний Суд України у Постанові №15/118 від 24.06.2015 у справі №907/544/14 і Суд у даній справі не вбачає за необхідне від неї відступати.

27. Положеннями частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що саме судове рішення про поновлення працівника на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному. Отже, обов'язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послугах виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі, а встановлення фактичних обставин скасування такого рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його укладення.

28. Законодавцем передбачено тільки три правові підстави згідно з частиною 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо виникнення обов'язку з відшкодування фонду соціального страхування понесених ним витрат на оплату працівнику по безробіттю чи наданих йому соціальних послуг (за судовим рішенням про поновлення працівника на роботі; незаконна виплата безробітному суми забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю). Зазначені підстави не можуть тлумачитися розширено, а зокрема, з посиланням на чинність наказу працедавця про поновлення працівника на роботі за скасованим рішенням суду, оскільки таке рішення не породжує правових наслідків, а прийняття наказу є похідним від скасованого судового рішення.

29. Суд зазначає, що господарським судам підвідомчі спори між юридичними особами "з інших підстав", які є способом захисту цивільних прав та інтересів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (пункт 1 частини 1 статті 12 ГПК України в редакції до 15.12.2017). Відтак, спір про право, яке виникає в силу зобов'язання визначеного законом (статтею 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"), за наслідком прийняття судового рішення про поновлення на роботі працівника юридичної особи, яка не перебуває у відносинах владного підпорядкування щодо фонду соціального страхування є за своєю правовою природою цивільно-правовим та підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові 20.09.2016 у справі №21-770а16, який не спростовано Постановою Верховного Суду від 20.02.2018 №920/608/17 у подібних правовідносинах.

30. Отже, правильно встановивши обставини справи, суди дійшли помилкового висновку про можливість існування правових наслідків (зобов'язань відповідача) з моменту існування судового рішення, яке в подальшому було скасовано, а розгляд спору в позовному провадженні припинено залишенням позову без розгляду.

З огляду на таке, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що судами було неправильно застосовано норми матеріального права (частина 5 статті 11 ЦК України, частина 4 статті 35 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"), керуючись частиною 3 статті 311 ГПК України в редакції з 15.12.2017 вважає правильним скасувати прийняті судами рішення та прийняти нове рішення про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог до відповідача та стягненні 31 414, 01грн.

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги та заперечень на неї

31. Доводи скаржника про непідвідомчість спору господарському суду спростовуються висновками Суду згідно з пунктом 29 мотивувальної частини постанови, а також резолютивною частиною касаційної скарги самого скаржника, який просив скасувати прийняті судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні його позовних вимог і в ході засідання суду касаційної інстанції представник скаржника відмовився змінювати резолютивну частину поданої ним касаційної скарги на вимогу про припинення провадження у справі, що підтверджує його фактичну відмову від доводів щодо непідвідомчості спору судам господарської юрисдикції.

32. Суд погоджується з доводами скаржника відповідно до пунктів 17-18 мотивувальної частини даної постанови, що випливає згідно висновків, зазначених у пунктах 27-30 постанови.

33. Суд відхиляє заперечення позивача на касаційну скаргу відповідно до пункту 19 мотивувальної частини постанови як такі, що суперечать висновкам Суду про невірне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права згідно з пунктами 27-30 постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги відповідача, скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 та рішення Господарського суду Львівської області від 20.07.2017 у справі №914/1161/17, прийняття у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову Стрийського міськрайонного центру зайнятості до Львівської митниці Державної фіскальної служби про стягнення 31 414, 01 грн.

В. Судові витрати

35. У зв'язку із скасуванням прийнятих судами рішень та прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, Суд покладає на позивача витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та стягує з позивача на користь відповідача понесені ним витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (1 760 грн.) та касаційної інстанції (1 920 грн.) на загальну суму 3 680 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 308, 311, 315 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 та рішення Господарського суду Львівської області від 20.07.2017 у справі №914/1161/17 скасувати. Прийняти у справі №914/1161/17 нове рішення. У задоволенні позову Стрийського міськрайонного центру зайнятості до Львівської митниці Державної фіскальної служби про стягнення 31 414, 01 грн. відмовити.

3. Стягнути із Стрийського міськрайонного центру зайнятості (82400, Львівська область, місто Стрий, вулиця 1-го Листопада, будинок 12, ) на користь Львівської митниці Державної фіскальної служби (79000, місто Львів, вулиця Костюшка, будинок 1, ) 3 680 (три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 (нуль) коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

Доручити Господарському суду Львівської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк