ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

03.03.2018 Справа № 912/2325/17

місто Дніпро

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М.,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Фоменко Ірини Миколаївни на рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2017 у справі №912/2325/17

за позовом: приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ

до відповідача: фізичної особи - підприємця Фоменко Ірини Миколаївни, м. Кропивницький

про стягнення 25 347,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2017 у даній справі (головуючий суддя Ваваренюк Л.С.) позовні вимоги задовольнити повністю.

Не погодившись з даним рішенням, до апеляційного господарського суду звернулась фізична особа - підприємець Фоменко Ірини Миколаївни із апеляційною скаргою.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, скаржник просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2017 у справі №912/2325/17 та ухвалити нове, яким врахувавши сплив строків позовної давності, у частині задоволення позову Приватної організації "українська ліга авторський прав" про стягнення з ФОП Фоменко І.М. на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 25 347,60 грн- відмовити, задовольнити суму боргу у розмірі 900 грн.

Також ФОП Фоменко І.М., звернулась з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду від 25.09.2017 у даній справі, апелянт зазначає, що сусідка передала їй лист з рішенням лише 10.01.2018 року.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку, колегія суддів вважає його таким, що не підлягає задоволенню, а строк для подання апеляційної скарги не підлягає поновленню виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження а ч.2 ст.124 Конституції передбачає право особи на захист судом його прав.

Частиною 1 ст.119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно із п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) Європейський суд дійшов до висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження рішення без наведення відповідних причин, порушують принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд (п.1 ст.6 Конвенції).

З 15.12.2017 набрав чинності новий господарський процесуальний кодекс України (в редакції Закону України "Про внесення змін до господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VІІІ).

Відповідно до п.13 розділу ХІ Перехідних положень судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі ст.93 ГПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності новим Кодексом), апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Скаржником до апеляційної скарги надано копію конверту, з якого вбачається що оскаржуване рішення скаржником отримано 18.10.2017, тобто останнім днем подання апеляційної скарги було 30.10.2017 року.

Між тим апелянт звернулась з апеляційною скаргою лише 19.02.2018 року, тобто із значним пропуском строку визначеним ч.1 ст. 93 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що вжиття заходів для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою покладається на апелянта.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми ГПК України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

При цьому, відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. Рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], № 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сам лише факт подання стороною клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого строку.

При цьому, на думку колегії суддів, скаржник не може ставити можливість вчасного звернення з апеляційною скаргою в залежність від отримання рішення, оскільки (навіть якщо припустити, що рішення скаржник отримає через рік) це не виключає обов'язку вчасно реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого строк

Апелянтом не доведено існування істотних перешкод, які б могли позбавити його реальної можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.

Пунктом 4 ч.1 ст.261 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, враховуючи те, що скаржником не наведено поважних причин пропуску встановленого строку на подання апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 234, 235 258, 261 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі - підприємцю Фоменко Ірині Миколаївні у відновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2017 у справі №912/2325/17.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Фоменко Ірини Миколаївни на рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2017 у справі №912/2325/17.

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Фоменко Ірини Миколаївни на рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.09.2017 у справі №912/2325/17 повернути скаржнику.

Додаток: апеляційна скарга та додані до неї документи всього на 29 аркушах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд