РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018Справа №910/690/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Блажівська О.Є.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Дзюбан Олега Віталійовича, (АДРЕСА_3, Ідентифікаційний код НОМЕР_1)

до Фізичної особи-підприємця Кривущенко Валерія Вікторовича,

(03062, АДРЕСА_1, Ідентифікаційний код НОМЕР_2)

про стягнення 87 110,27 грн, -

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Дзюбан Олег Віталійович, 23.01.2018 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до відповідача, Фізичної особи-підприємця Кривущенко Валерія Вікторовича, про стягнення 87 110,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем умов Договору поставки №01-21/09-10 від 21.09.2010 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2018 відкрито провадження у справі №910/690/18 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.01.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03062, АДРЕСА_2.

Однак, станом на дату розгляду справи повідомлення про вручення відповідачу ухвали від 25.01.2018 до суду не повернулось. Як вбачається з витягу від 26.02.2018 з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku, 27.01.2018 поштове повідомлення №003 не було вручене під час доставки, про що вказано: «невдала спроба вручення (не вручене під час доставки): інші причини».

Згідно з ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 19.12.2017 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

21.09.2010 між Фізичною особою-підприємцем Дзюбан Олегом Віталійовичем (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Кривущенко Валерієм Вікторовичем (далі - відповідач, замовник) був укладений договір поставки №01-21/09-10 (далі - Договір), відповідно до умов п.1.1. якого, постачальник зобов'язується постачати та передавати у власність замовника товар, на підставі замовлень на постачання, на загальну вартість не менше ніж зазначено в Додатку №1 до цього Договору, а замовник зобов'язується приймати цей товар та оплачувати його на умовах і в термінах відповідно до Додатку №1.

Перелік та вартість товару, яка передається, сторони погодили у п.1.1. Договору, всього на суму: 26 128, 15 грн, що є еквівалентом 2 464,92 Євро.

Відповідно до п.1.2. Договору предметом поставки (товаром) є продукція фірм: PPG Industrial, призначена для кузовних робот і окраски автомобілів.

Поставка товару здійснюється в порядку централізовано-кільцевих перевезень на підставі Договору. Поставка товару здійснюється партіями, розмір яких визначається замовником. Кожна партія товару узгоджується сторонами заздалегідь на підставі замовлення замовника. Постачальник має право не передавати товар замовнику відповідну партію товару у випадку заборгованості останнього або не здійснення ним попередньої оплати в розмірі і в термін, що зазначені у Додатку №1 до цього Договору. (п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4. Договору).

Згідно з п.4.1. Договору вартість та знижки за одиницю кожного виду товару визначається сторонами на момент укладання Договору з урахуванням ПДВ та за номенклатурою товару, що додається до Договору і є його невід'ємною частиною.

Розділом 5 Договору сторони погодили порядок розрахунків, відповідно до якого, оплата товару може здійснюватись за домовленістю сторін, шляхом попередньої оплати чи продажу товару в кредит, з відстроченням або розстроченням платежу, але не пізніше 20 числа поточного місяця. Форма розрахунків безготівкова.

Розрахунки проводяться в національній валюті України. Якщо ціни в номенклатурі товару вказані в Євро то гривневий еквівалент ціни товару буде визначатися згідно обмінному курсу на дату оплати рахунку. Постачальник залишає за собою право встановлювати фіксований курс оплати чи використовувати підвищуючий коефіцієнт пропорційно до росту курсу Євро. В разі зміни підвищення курсу Євро з дати виставлення рахунку на оплату та/або з дати відвантаження товару до моменту отримання коштів на рахунок, постачальник залишає за собою право виставити скорегований рахунок за новим курсом для оплати замовником. (п.п. 5.5., 5.6. Договору).

Договір набирає чинності з моменту досягнення сторонами згоди за всіма пунктами Договору та підписанням його сторонами, та діє до 21.09.2015 або до повного і належного виконання сторонами своїх зобов'язань згідно Договору. (п.7.1. Договору).

Одночасно, 21.09.2010 сторони уклали Додаток №1 до Договору, відповідно до п.1 якого, покупець зобов'язується сплатити за товари, поставлені постачальником згідно накладної №ДОВ-000142 від 21.09.2010 на загальну суму 26 128,15 грн (еквівалент 2 464,92 Євро), протягом 6 (шести) місяців по нижче зазначеному графіку:

14354,69 (чотири тисячі триста п'ятдесят чотири) гривні 69 коп.Покупець зобов'язується сплатити до « 24» вересня 2010 р (еквівалент 410,82 євро)
24354,69 (чотири тисячі триста п'ятдесят чотири) гривні 69 коп.Покупець зобов'язується сплатити до « 24» жовтня 2010 р (еквівалент 410,82 євро)
34354,69 (чотири тисячі триста п'ятдесят чотири) гривні 69 коп.Покупець зобов'язується сплатити до « 24» листопада 2010 р (еквівалент 410.82 євро)
44354,69 (чотири тисячі триста п'ятдесят чотири) гривні 69 коп.Покупець зобов'язується сплатити до « 24» г рудня 2010 р (еквівалент 410,82 євро)
54354,69 (чотири тисячі триста п'ятдесят чотири) гривні 69 коп.Покупець зобов'язується сплатити до « 24» січня 2011 р (еквівалент 410,82 євро)
64354,69 (чотири тисячі триста п'ятдесят чотири) гривні 69 коп.Покупець зобов'язується сплатити до « 24» лютого 2011 р (еквівалент 410,82 євро)

На виконання умов Договору, позивачем було поставлено відповідачу товар, в свою чергу, відповідачем не було його оплачено в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 26 128, 15 грн (еквівалент 2 464,92 Євро), що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого згідно Договору товару.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст.626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Проаналізувавши умови Договору, суд дійшов до висновку про те, що укладений між сторонами Договір за своєю юридичною природою є договором поставки.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивачем на виконання Договору було здійснено поставку товару Відповідачу на суму 26 128, 15 грн (еквівалент 2 464,92 Євро), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Додатку №1 до Договору, де підтверджено сторонами факт поставки товару та визначено графік оплати вже поставленого товару (Додаток №1 від 21.09.2010 містить підпис відповідача, круглу печатку, без зауважень)

Таким чином, у відповідача, утворилась заборгованість перед Позивачем за Договором в розмірі 26 128, 15 грн (еквівалент 2 464,92 Євро).

Як встановлено судом, позивачем на адресу відповідача було направлено претензії №1 та №2 від 13.02.2014 та від 14.04.2014 відповідно, які були отримані відповідачем, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, проте відповіді на зазначені претензії останнім надано не було.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача за поставлений на підставі Договору товар у розмірі 26 128, 15 грн (еквівалент 2 464,92 Євро). Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Одночасно, суд звертає увагу, що відповідно до п.1 ч.1 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким провадиться у безспірному (безакцентному) порядку.

Судом взято до уваги приписи статті 524 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 Цивільного кодексу України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного суду України від 01.03.2017 № 6-284цс17.

Також Верховний суду України у Постанові від 21.12.2016 у справі №6-1672цс16 погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які, установивши, що в зобов'язанні сторони визначили грошовий еквівалент в іноземній валюті, стягнули відповідно до вимог частини другої статті 533 Цивільного кодексу України суму боргу у гривнях, визначену за офіційним курсом долара США на день ухвалення судового рішення (або на день подачі позову згідно з позовними вимогами).

Позивачем до матеріалів справи долучено роздруківку з офіційного сайту Національного банку України станом на 22.01.2018 (1 Євро = 35,349322 грн), проте позовна заява була подана до Господарського суду міста Києва 23.01.2018, а відповідно судом було здійснено перевірку курсу валюти Євро до гривні, яка становила станом на 23.01.2018 - 1 Євро = 35,341137 грн.

За розрахунком позивача, розмір заборгованості у гривневому еквіваленті складає 87 110,27 грн, проте вказаний розрахунок здійснений з арифметичними помилками (2464,92 Євро - розмір заборгованості за Договором * 35, 349322 - курс Євро до гривні станом на 22.01.2018 = 87 133,25 грн).

Судом здійснено власний перерахунок розміру заборгованості у гривневому еквіваленті за наступною формулою: 2464,92 Євро - розмір заборгованості за Договором * 35,341137 - курс Євро до гривні станом на 23.01.2018 (дата подачі позову до суду) = 87 133,08 грн.

Проте, відповідно до ч.2 ст.237 Господарського процесуально кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі визначеному позивачем.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 87 110,27 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 3 600 грн, з яких 1 200, 00 грн витрат на послуги адвоката з підготовки позовної заяви та 2 400, 00 грн витрат на супроводження справи адвокатом у суді, суд повідомляє наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження чого позивач надав суду копію Договору про надання правової допомоги №03-07/17 від 14.07.2017, згідно з яким адвокат Старик Володимир Михайлович, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №000301 від 22.02.2016, виданою на підставі Рішення Ради адвокатів Львівської області №47 від 25.01.2016 взяв на себе зобов'язання надавати клієнту (позивачу) правову допомогу.

05.12.2017 сторонами було підписано Акт надання послуг на суму 1 200,00 грн. Крім того, позивач надав копію квитанції до прибуткового касового ордеру №3 від 30.12.2017 на суму 1 200,00 грн на підтвердження оплати послуг адвоката за Договором про надання правової допомоги №03-07/17 від 14.07.2017.

Одночасно, у зв'язку з тим, що розгляд даної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому відповідно судове засідання не призначалось, а відтак і будь-яких витрат, щодо супроводження справи адвокатом в суді, позивач не поніс, та доказів щодо таких (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) суду не надав, тому такі витрати стягненню не підлягають.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача у розмірі 1 200,00 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Дзюбан Олега Віталійовича задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кривущенко Валерія Вікторовича (03062, АДРЕСА_1, Ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Фізичної особи-підприємця Дзюбан Олега Віталійовича, (АДРЕСА_3, Ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за Договором поставки №01-21/09-10 у розмірі 87 110 (вісімдесят сім тисяч сто десять) грн 27 коп.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кривущенко Валерія Вікторовича (03062, АДРЕСА_1, Ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Фізичної особи-підприємця Дзюбан Олега Віталійовича, (АДРЕСА_3, Ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн 00 коп. Видати наказ.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська

Учасники процесу мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді.

Для отримання процесуальних документів в електронному вигляді потрібно:

1. Зареєструватися в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу (завести поштову скриньку електронного суду), розміщеній на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: mail.gov.ua.

2. Подати до суду заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, яку необхідно роздрукувати на офіційному веб-порталі судової влади України у вищевказаному розділі. Процесуальні документи у відповідній справі, що видані після дати подання вказаної Заявки до суду, будуть надходити в електронному вигляді на зареєстровану електронну адресу учасника судового процесу в домені mail.gov.ua, зазначену в Заявці.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/gromadyanam/csz/