ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.02.2018 Справа № 905/2981/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ (в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця», м. Дніпро)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління», смт. Новотроїцьке

про стягнення 24 596,63грн.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Каращук Є.В.

Представники:

позивача: ОСОБА_2 за дов.;

відповідача: ОСОБА_3В, - за дов.

Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_1 залізниця» подано позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» 24 596,63грн., у тому числі:

· 20 125,00грн. штраф за неправильно зазначену у залізничній накладній № 51443158 масу вантажу за відправкою Велико-Анадоль Донецької залізниці Заоскілля Південної залізниці, вагон № 59132381;

· 4 471,63грн. додаткових витрат (плати і збори), понесених залізницею під час виправлення комерційної несправності.

В обґрунтування своїх вимог залізниця посилається на те, що під час перевезення за спірною відправкою було виявлено, що вага вантажу, зазначена у залізничній накладній, не відповідає фактичній масі вантажу, за що відповідно до ст.ст.118, 122, 129 Статуту залізниць України стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Окрім того, згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ним у накладній, і має сплатити перевізнику додаткові витрати, понесені залізницею під час виправлення комерційної несправності.

Відповідач в засідання зявився в режимі відеоконференції.

В підготовчому засіданні представник рудоуправління позов визнав в повному обсязі (в усній формі), проте письмову заяву про визнання позову (ні відзив на позов, ні окрему письмову заяву), як того вимагає ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, не подав, у звязку з чим судом не ухвалювалось рішення у порядку, визначеному ч.3 ст.185 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідачем під час підготовчого засідання на електронну адресу суду було подане клопотання зпро зменшення штрафних санкцій до 100,00грн. В обгрунтування клопотання відповідач посилається на ст.233 Господарського кодексу України і зазначає, що позивач у позові не вказує на настання у нього негативних наслідків від порушень відповідача, не вказує і на настання збитків у інших учасників господарських відносин, так само як і у рудоуправління відсутні претензії та позови від отримувача продукції за залізничною накладною, по якій на думку позивача мало місце порушення.

Одночасно відповідач просить при винесенні рішення врахувати той факт, що рудоуправління з 2014 року знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції смт Новотроїцьке Волноваського району Донецької області.

Позивач через канцелярію суду надав пояснення по справі. Також, позивачем надані заперечення на клопотання відповідача про зменшення штрафу.

Поясненнями позивач розяснив свої вимоги у частині додаткових витрат, понесених залізницею під час виправлення комерційної несправності і надав їх правове обґрунтування. Зокрема, позивач зазначив, що у звязку з виправленням комерційної несправності на станції ОСОБА_1 залізницею відповідачеві нараховані додаткові плати і збори, а саме:

ь збір за маневрову роботу 1 616,64грн. з ПДВ;

ь збір за зважування вагону - 207,72грн. з ПДВ;

ь плата за користування вагоном - 702,24грн. з ПДВ;

ь збір за телеграфне повідомлення (3 телеграми) - 439,20грн. з ПДВ;

ь збір за зберігання вантажу 65000кг (65т) 1 436,40грн. з ПДВ;

ь робота крана 69,43грн. з ПДВ.

Збір за маневрову роботу нарахований відповідно п.1.8 Р.2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (Тарифне керівництво №1). Підстава: для проведення зважування вагону необхідно було здійснити маневрові роботи (доставити вагон до місця зважування).

Згідно ст.24 Статуту залізниць України залізниця перевірила масу вантажу, а саме - зважила вагон на вагонних вагах та нарахувала збір. Збір за зважування нараховується на кожну операцію у розмірі 75,20грн. за один вагон будь-якої вантажопідйомності (п.4.1 Р.З Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (Тарифне керівництво №1).

Плата за користування вагоном нарахована відповідно до статті 119 Статуту, згідно якої за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Згідно п. 13 Правил користування вагонами і контейнерами плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (затверджені наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року № 113, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 р. зa № 165/3458 із змінами і доповненнями).

Збір за телеграфне повідомлення нарахований згідно табл.3 п.10 Р.3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (Тарифне керівництво №1).

Збір за зберігання вантажу нараховано згідно п.8 Правил зберігання вантажу (п. 4.1 Р.З Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (Тарифне керівництво №1)), яким передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється:

- якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження;

- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

- при затримці - з моменту затримки.

Для усунення комерційної несправності, а саме - перевищення маси вантажу у вагоні понад його вантажопідйомність, було залучено кран для відвантаження надлишку вантажу 800кг (0,8т). Комерційна несправність усунута та нарахована плата за роботу крана відповідно до калькуляції від 21.08.2017. Дані додаткові збори нараховані згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (Тарифне керівництво №1) та калькуляцією від 21.08.2017.

Запереченнями на клопотання відповідача про зменшення штрафу позивач вважає його (клопотання) необґрунтованим і зазначив наступне:

1. В описовій часті клопотання відповідач посилається на ст.233 ГК України, якою передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні: не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

2. В резолютивній частині клопотання є посилання ст.ст.219, 233 ГПК України, але дані статті не передбачають зменшення суми штрафу.

Статтею 219 ГПК України передбачено вихід суду для ухвалення рішення.

В ст. 233 ГПК України зазначено порядок ухвалення судових рішень

Відсутність доказів донесення реальних збитків позивачем внаслідок порушення відповідачем вимог Статуту залізниць України не може бути підставою для зменшення штрафу. Слід зазначити, що штраф стягується за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у звязку з цим збитки. Відповідачем не доведено надмірність для нього розміру даного штрафу. Аналогічна позиція висловлена в постанові ВГСУ від 14.09.2010 року по справі № 17/110-09.

3. Відповідно до ст. 10 ЗУ „Про залізничний транспорт, розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також сплата штрафу, пені і неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Ст.2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

В ст.5 Статуту зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

4. Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України передбачає, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Як вбачається з вищенаведеного, обовязок правильного визначення маси вантажу покладається на відправника нормативно правовими актами - Статутом залізниць України. Правилами перевезень, що видані на підставі Закону України „Про залізничний транспорт, а не зобов'язанням, яким є договір. Не виконання відправником обовязку визначити належним чином маси вантажу є грубим порушенням Статуту залізниць України, Правил перевезень та є значною загрозою безпеці руху поїздів, наслідки даного порушення важко передбачити.

Під час розгляду справи по суті:

- позивач підтримав свої вимоги і пояснення, надані у підготовчому засіданні;

- відповідач спочатку заявив, що не заперечує проти задоволення позову, а потім змінив своє ставлення до позову і визнав його в повному обсязі (в усній формі), проте так само як і в підготовчому засіданні письмову заяву про визнання позову (ні заяву по суті справи, ні окрему письмову заяву), як того вимагає ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, не подав.

У звязку з неподанням відповідачем письмової заяви про визнання позову (заяви по суті справи чи окремої письмової заяви) судом не застосовуються положення, зазначені у ст.130 Господарського процесуального кодексу України.

На питання суду: «Правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обовязком вантажовідправника, чи зобовязанням?» обидві сторони пояснили, що це є обовязком вантажовідправника. Потім відповідач заявив, що на його думку це все ж таки є зобовязанням.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача і відповідача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

13.08.2017р. Приватне акціонерне товариство «Новотроїцьке рудоуправління» (вантажовідправник) на адресу ТОВ «Купянськспецпеперобка» (вантажоодержувач) за залізничною накладною на групу вагонів № 51443158 у напіввагоні № 59132381 зі станції Велико-Анадоль на станцію Заоскілля відвантажило флюси, не поіменовані в алфавиті.

За накладною вантажопідйомність вагону 65т, вага нетто у вагоні 64 610кг, брутто - не зазначено, вага тари 23 000кг.

При проходженні зазначеного вагону з вантажем станції ОСОБА_1 залізниці (попутна станція) було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу, про що був складений акт загальної форми №2010 від 16.08.2017р.

Для здійснення контрольного переважування вагону з вантажем за спірною відправкою він був відчеплений від основної відправки.

При контрольному переважуванні вагону з вантажем на станції ОСОБА_1 залізниці на справних 150-тонних електронних вагонних вагах станції, повірених 11.05.2017р., виявилось:

- вага брутто 88 720кг,

- вага тари (з документу) 23 000кг,

- вага нетто 65 720кг,

що більше проти даних залізничної накладної на 1 110кг та вантажопідйомності вагону на 720 кг.

Факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом від 16.08.2017р. № 463003/409, який підписано належними особами, а саме: начальником станції, оператором, приймальником потягів.

В комерційному акті також зазначено, що навантаження рівномірне, шапкою вище рівня боргів вагона на 20-30см, виїмки, заглиблення відсутні, обриси навантаження не порушені. Вагон у технічному відношенні справний.

Надлишок вантажу у кількості 1 110кг з вагону № 59132381 перевізником був перевантажений у вагон №63838411 з оформленням досилочної накладної № 45755394. Факт перевантаження також підтверджується актом загальної форми №5356 від 20.08.2017р.

Згідно акту загальної форми станції ОСОБА_1 №5356 від 20.08.2017р. у зв'язку з затримкою вагону і на усунення комерційної несправності (перевантаження надлишку вантажу в інший вагон з метою приведення маси вантажу до даних, зазначених у основній накладній і вантажопідйомності вагону) додаткові плати, збори (витрати) перевізника склали 4 471,63грн. (із розрахунку: 3 726,36грн. (плата і збори) + 20% ПДВ = 4 471,63грн.), у тому числі:

· 1 616,64грн. маневрові роботи (1 347,20грн. + 20% ПДВ);

· 69,43грн. робота крана та бригади по перевантаження надлишку в інший вагон (57,86грн. + 20% ПДВ);

· 207,72грн. збір за зважування вагону (173,10грн. + 20% ПДВ);

· 702,24грн. плата за користування вагоном (585,20грн. + 20% ПДВ);

· 1 436,40грн. збір за зберігання вантажу (1 197,00грн. + 20% ПДВ);

· 439,20грн. збір за телеграфне повідомлення (направлення 3-х телеграм) (366,00грн. + 20% ПДВ).

ОСОБА_4 на станцію відправлення були направлені телеграфні повідомлення про перевищення ваги навантаження вагону та необхідність направлення представника відправника для вирішення питання щодо подальшого слідування вагону.

Після перевантаження надлишку в інший вагон (№63838411), вагон № 59132381 був направлений на станцію призначення за досилочною накладною №45553658 з вантажем масою 64 610кг. Надлишок вантажу у вагоні №63838411 також був направлений на станцію призначення за досилочною накладною № 45755394.

По прибутті на станцію призначення спірного вагону і вагону №63838411, в який був перевантажений надлишок, працівниками залізниці була здійснена перевірка маси в обох вагонах і в комерційному акті зроблена відмітка про те, що різниці проти даних комерційного акту виявлено не було.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем на відповідача нарахований штраф у сумі 20 125,00грн. із розрахунку: 4 025,00грн. (тариф) х 5.

Усі обставини, зазначені позивачем у позові, відповідач визнав.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138), вантажовідправник (у даному випадку відповідач) при заповненні перевізних документів повинен був зазначити масу вантажу;

· відповідно до ч.1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній;

· ч.2 ст.24 Статуту залізниць України передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній;

· згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі статтею 118 Статуту);

· ст.129 Статуту залізниць України встановлено: "Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць". Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. "а");

· пунктом 10 Правил складання актів передбачено: "Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці";

· відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%;

· норма надлишку за спірним перевезенням становить 129,22кг, що менше виявленого надлишку 1 110кг,

· за зазначеним перевезенням провізна плата становить 4 025,00грн., у зв'язку з чим на виконання вказаних норм сума штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу складає 20 125,00грн. із розрахунку: 4 025,00грн. х (тариф) х 5.,

господарський суд вважає, що:

- позов обґрунтований i підлягає задоволенню у повному обсязі щодо стягнення штрафу;

- відповідач, визначаючи масу вантажу, фактично допустив неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в накладній та завантаження вагону за спірною відправкою понад встановлену для нього вантажопідйомність, що потенгційно загрожувало безпеці руху та призвело до його затримки на попутній станції для усунення допущених вантажовідправником порушень;

- відповідач має оплатити залізниці за пов'язані із затримкою користування вагоном, маневрову роботу, зважування вантажу, перевантаження надлишку вантажу в інший вагон;

- позов в частині стягнення 2 596,03грн. додаткових зборів і плат (з ПДВ) обґрунтований i підлягає задоволенню.

В частині стягнення з відправника 1 436,40грн. збору за зберігання вантажу на побіжній станції (з ПДВ) позов задоволенню не підлягає, оскільки:

- ст.46 Статуту залізниць України, на яку посилається залізниця, передбачений обов'язок одержувача прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу і у разі зберігання вантажу на станції понад визначений ч.2 цієї статті термін справляється плата;

- відповідач не є одержувачем вантажу за спірною відправкою, він є відправником.

Посилання позивача на «Правила зберігання вантажів», п.8 якого встановлено, що «збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо)» суд також вважає неправомірним, оскільки:

- "Правила зберігання вантажів" затверджені Мінтрансом України;

- відповідно до ст.5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезень вантажів;

- згідно ст.6 Статуту залізниць України Правила перевезення вантажів (Правила) - це нормативний акт, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов'язки сторін у процесі перевезення вантажів;

- зі змісту ст.ст.5, 6 Статуту залізниць України можна зробити висновок, що затверджені на підставі Статуту Правила не мають йому суперечити і можуть лише конкретизувати зміст окремих статей Статуту, зокрема ст.46 щодо строків вивезення і порядку зберігання вантажів;

- згідно ст.908 ЦК України, з якою також кореспондуються ст.ст.306, 307 Господарського Кодексу України та ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них;

- відповідно до ст.46 Статуту залізниць України збір за зберігання вантажу сплачує одержувач вантажу, а не відправник і тільки у випадку, коли зберігання мало місце на станції призначення, тобто Статут залізниць України взагалі і ця норма зокрема не передбачають, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини відправника сплачується незалежно від місця затримки (на підходах до станції призначення, на прикордонних, припортових станціях тощо);

- не є компетенцією Мінтрансу України встановлювати нові положення, які не визначені (регламентовані) Статутом залізниць України;

- у зазначеній частині п.8 «Правил зберігання вантажів» не відповідає законодавству України, прямо суперечить ст.46 Статуту залізниць України, виданий Мінтрансом України не відповідно до положень, закріплених Статутом залізниць України, що є порушенням ст.908 ЦК України та ст.ст.5, 6, 46 Статуту залізниць України і згідно ч.7 ст.11 Господарського процесуального Кодексу України, якою передбачено, що «уразі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили», не застосовується судом.

Не визнання п.8 «Правил зберігання вантажів» у зазначеній частині нечинним та не зняття їх з державної реєстрації, так само як і факт реєстрації Мін'юстом України «Правил зберігання вантажів» і доповнень та змін до них у спірній частині не впливає на прийняття рішення по справі, оскільки ч.7 ст.11 Господарського процесуального Кодексу України не пов'язує з зазначеними факторами (держреєстрації актів, визнання їх недійсними чи протизаконними) застосування (не застосування) господарським судом актів державних та інших органів, які акти не відповідають законодавству України (актам вищої юридичної сили).

В частині стягнення з відправника 439,20грн. збор за телеграфне повідомлення (направлення 3-х телеграм) позов також задоволенню не підлягає, оскільки ці повідомлення направлялись на станцію відправлення, а не відповідачеві і залізниця не довела необхідність їх направлення (чинним законодавством не передбачений обовязок перевізника повідомляти відправника про затримку вагону у цьому випадку).

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу судом не задоволено, так як зменшувати розмір штрафу є правом, а не обовязком суду і суд не вважає за необхідне скористатись цим правом у випадку, коли неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в накладній та завантаження вагону за спірною відправкою понад встановлену для нього вантажопідйомність потенційно загрожувало безпеці руху.

Також суд констатує, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обовязком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобовязанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.24, 118, 119, 122, 129 Статуту залізниць України, Правил оформлення перевізних документів і керуючись ст.ст. 210, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» (85732, Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Радянська, 85, МФО 334851, код ЄДРЮФОП 00191810) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, , банківські реквізити невідомі, в особі регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця», 49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) 20 125,00грн. штрафу, 2 596,03грн. додаткових зборів і плат, 1 477,93грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня його прийняття (проголошення, складення повного судового рішення), а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 12.02.2018р.

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 - відповідачу.