ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

27.02.2018р. Справа № 905/2265/17

За заявою кредитора ОСОБА_1, м.Маріуполь

Про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь ()

про стягнення заборгованості по заробітній платі та включення до реєстру вимог кредиторів

розпорядник майна - арбітражний керуючий Затворницька О.М.

Суддя господарського суду І.К. Чорненька

Представники:

заявника - не з'явився

боржника - не з'явився;

розпорядник майна - не з'явився.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.10.2017р. прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" та призначено проведення підготовчого засідання на 18.10.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.10.2017р. за результатами підготовчого засідання порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд"; введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, введена процедура розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 10.02.2018р., розпорядником майна боржника призначений арбітражний керуючий Затворницька Олена Миколаївна; встановлена дата попереднього засідання суду з розгляду реєстру вимог кредиторів на 12.12.2017р.

19.10.2017р. за номером 46622 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення (повідомлення) про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м. Маріуполь ().

11.01.2018р. до господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 б/н від 29.12.2017р. про стягнення заборгованості по заробітній платі та включення до реєстру вимог кредиторів першої черги, за якою просить суд включити його вимоги до першої черги реєстру вимог кредиторів на загальну суму, визначену рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 01.11.2017р. по справі №265/5553/17, у розмірі 37437,64грн. та стягнути з боржника на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2017р. по 27.12.2017р. у розмірі 11824,40грн. та включити його до реєстру вимог кредиторів першої черги.

Ухвалою господарського суду від 18.01.2018р. призначено розгляд заяви ОСОБА_1 б/н від 29.12.2017р. про стягнення заборгованості по заробітній платі та включення до реєстру вимог кредиторів першої черги у судовому засіданні на 06.02.2018 року; зобов'язано боржника надати суду:

- відзив на заяву ОСОБА_1 б/н від 29.12.2017р.;

- довідку про середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільненні станом на 29.12.2017р.

05.02.2018р. на електронну адресу суду від боржника надійшов супровідний лист №07/84 від 02.02.2018р. з додатками для долучення до матеріалів справи.

05.02.2018р. на електронну адресу суду від розпорядника майна надійшов відзив №01-25-17/51 від 30.01.2018р. на заяву кредитора.

Ухвалою господарського суду від 06.02.2018р. відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 б/н від 29.12.2017р. про стягнення заборгованості по заробітній платі та включення до реєстру вимог кредиторів першої черги у судовому засіданні на 27.02.2018р.

У судове засідання 27.02.2018р. представники боржника та розпорядник майна не з'явились, про причини неявки у судове засідання не повідомили, про день та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши у судовому засіданні 27.02.2018р. заяву ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та включення до реєстру вимог кредиторів першої черги, дослідивши надані сторонами документи, судом встановлено:

11.01.2018р. до господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 б/н від 29.12.2017р. про стягнення заборгованості по заробітній платі та включення до реєстру вимог кредиторів першої черги, за яким просить суд:

- включити його вимоги до реєстру вимог кредиторів першої черги на загальну суму, визначену рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01.11.2017р. у справі №265/5553/17: у розмірі 37437,64грн.;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2017р. по 27.12.2017р. у розмірі 11824,40грн., яку включити до реєстру вимог кредиторів першої черги.

Обґрунтовуючи заяву, заявник посилається на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.11.2017р. у справі №265/5553/17 та невиплату боржником заборгованості по заробітній платі станом на 29.12.2017р., у зв'язку з чим заявником нарахований середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (з 02.08.2017р. по 27.12.2017р.).

Перевіривши надані сторонами документи, суд встановив наступне:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.11.2017р. у справі №265/5553/17 встановлено, що ОСОБА_1 знаходилась в трудових правовідносинах з Публічним акціонерним товариством "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", працюючи на посаді слюсара будівельного.

Також, даним рішенням встановлено, що ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" станом на 01.11.2017р. фактично не розрахувалось з ОСОБА_1 при його звільненні та порушило строки виплати заробітної плати.

Судом встановлено, що матеріали справи №905/2265/17 станом на 27.02.2018р. не містять доказів фактичного проведення боржником остаточного розрахунку з працівником (заявником) щодо виплати належних йому сум при звільненні.

Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.11.2017р. у справі №265/5553/17, з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 11126,55грн., індексацію заробітної плати у сумі 12121,05грн., грошову компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 1067,25грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 01.08.2017р. в сумі 13122,79грн.

Загальний розмір стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на користь ОСОБА_1 за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 2701.11.2017р. у справі №265/5553/17 заборгованості із заробітної плати становить 37437,64грн.

Доказів оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.11.2017р. у справі №265/5553/17 або сплати заборгованості за даним рішенням суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв'язку з наявністю несплаченої заборгованості із заробітної плати за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.11.2017р. у справі №265/5553/17, заявником нарахований середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 02.08.2017р. (після періоду, визнаного рішенням суду) по 27.12.2017р. (день подачі заяви) у розмірі 11824,40грн.

Обґрунтовуючи вимоги в частинні донарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заявник посилається на п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999р. та Постанову Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов'язана з трудовими відносинами та відноситься до структури заробітної плати.

Вказана правова позиція, викладена у рішенні Верховного Суду України від 14.11.2012р. у справі №6-139цс12, який дійшов висновку, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, на яку не поширюється дія мораторію, передбачена Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки і не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-76цс14 суд дійшов висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є обставини невиплати належних працівникові сум при звільнені та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, чинним законодавством покладено на роботодавця, який перебуває у процедурах банкрутства, обов'язок щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні передбачено «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні 2 календарні місця роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно абз.4 п.2 Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

В інших випадках, згідно із п.4 даного Порядку, коли нарахування проводиться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадку, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.11.2017р. у справі №265/5553/17 встановлено, що «згідно довідки ПАТ «Азовстальбуд» від 31.08.2017р. середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 114,80грн., що не заперечується позивачем».

Даний розмір середньоденної заробітної плати працівника ОСОБА_1 також відображений у наданій боржником довідці №07/81 від 02.02.2018р.

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_1 кількість робочих днів за період з 02.08.2017р. по 27.12.2017р. становить 103 дні.

Здійснивши власний розрахунок кількості робочих днів відповідно до листа Міністерства соціальної політики України №11535/0/14-16/13 від 05.08.16р. «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік», судом встановлено, що кількість робочих днів за період з 02.08.2017р. по 27.12.2017р. становить 103 дні.

За таких обставин судом встановлено, що середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 02.08.2017р. по 27.12.2017р. з урахуванням кількості робочих днів у зазначений період становить 11824,40грн. (114,80 х 103) без виключення сум відрахувань на податки та обов'язкові платежі.

Суд зазначає, що згідно ч.3 п.3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахувань на податки, стягнення аліментів, тощо.

Судом не приймається до уваги довідка боржника про середньоденну заробітну плату, та середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільнені № 07/81 від 02.02.2018р. частково, а саме в частині розрахунку середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені, оскільки даний розрахунок здійсненний боржником станом на 29.12.2017р., тобто без виключення часу, який вже визнаний рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01.11.2017р. у справі №265/5553/17.

Згідно відзиву, розпорядник майна визнає вимоги ОСОБА_1 частково у розмірі 24314,85грн. (11126,55грн. - заборгованість по заробітній платі, 12121,05грн. - індексація заробітної плати, 1067,25грн. - компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату).

Обґрунтовуючи відзив, розпорядник майна посилається на трьохмісячних строк позовної давності для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого починається з дня коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Щодо вказаних заперечень розпорядника майна суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно абз.1, 2, 3 п.2.2. рішення Конституційного Суду України від 22.02.12р. №4-рп/2012 за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Отже, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Судом встановлено, що матеріали справи №905/2265/17 не містять доказів фактичного проведення боржником остаточного розрахунку з працівником - ОСОБА_1 щодо виплати належних їм сум при звільненні, а одже тримісячний строк для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку не сплинув.

З огляду на викладене, заперечення розпорядника майна проти вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у зв'язку із спливом строку позовної давності, спростовуються матеріалами справи, приписами Закону та відповідно вищевказаними висновками, викладеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.02.12р. №4-рп/2012.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку заяву ОСОБА_1 б/н від 29.12.2017р. задовольнити повністю, стягнути з ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при хвільненні за період з 02.08.2017р. по 27.12.2017р. у розмірі 11824,40грн., без виключення сум відрахувань на податки та обов'язкових платежів; визнати ОСОБА_1 кредитором Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на суму 49262,04грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.2, 8, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.ст.120, 121, 233, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" (, м. Маріуполь, Донецька область, 87505, вул. Якова Гугеля, 3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, АДРЕСА_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2017р. по 27.12.2017р. у розмірі 11824,40грн., без виключення сум відрахувань на податки та обов'язкових платежів.

Визнати ОСОБА_1 кредитором ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на суму 49262,04грн. - перша черга.

Розпоряднику майна включити кредитора - ОСОБА_1 до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на суму 49262,04грн. - перша черга.

Розпоряднику майна погашення заборгованості по зарплаті здійснювати з утриманням обов'язкових платежів та податків.

Ухвала, в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2017р. по 27.12.2017р. у розмірі 11824,40грн., є виконавчим документом відповідно до ч.3 ст. 327 Господарського процесуально кодексу.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання до 27.02.2021р.

Ухвала набирає чинності у строк та порядку, визначеному ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвала може бути оскаржена протягом строку, встановленого ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ірина Кузьмінічна Чорненька

Суддя І.К. Чорненька