Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 922/346/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, О.М. Баранець, І.В. Ткач

розглянувши без виклику учасників справи заяву публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про перегляд постанови Вищого господарського суду України

у складі суддів: О.М. Сибіга - головуючий, М.М. Малетич, І.А. Плюшко

від 24.10.2017р.,

постанови Харківського апеляційного господарського суду

у складі суддів: О.В. Ільїн - головуючий, В.В. Россолов, В.С. Хачатрян

від 26.06.2017р.

та рішення Господарського суду Харківської області

суддя: О.В. Погорелова

від 05.04.2017р.

за позовом Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території"

до публічного акціонерного товариства "Харківгаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про зобов'язання відновити постачання газу

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017р. до господарського суду Харківської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Харківгаз" звернулось Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" (далі - ХОКП «ДРІТ»). У позові останній просить суд зобов'язати ПАТ "Харківгаз" відновити постачання природного газу на котельню у місті Дергачі по вул. Корсиковського, 17, що експлуатується позивачем.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.02.2017р. до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України").

Як зазначає ХОКП «ДРІТ» у позові, 29.12.2016р. ним було отримано від ПАТ "Харківгаз" повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання №36 у зв'язку з відсутністю у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на січень 2017 року. Позивачу було запропоновано у термін до 08-00 години 01.01.2017р. самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання розташоване у підрозділах позивача.

Позивач стверджує, що 16.01.2017р. працівники Дергачівського територіального підрозділу ПАТ "Харківгаз", без попереднього повідомлення про відключення підприємства позивача від систем газопостачання, закрили засувки та здійснили механічні роз'єднання на газопроводі, що подає газ на котельню у м. Дергачі Харківської області по вул. Корсіковського, 17.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень та мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.04.2017р. в задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що значна заборгованість у виробника теплової енергії за поставлений природний газ виключає обов'язок оператора ГРМ відновити постачання природного газу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. рішення господарського суду Харківської області від 05.04.2017р. скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю: зобов'язано ПАТ "Харківгаз" відновити постачання природного газу на котельню у м. Дергачі по вул. Корсиковського, 17.

На підставі аналізу положень п. 3. Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (крім населення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006р. № 1687, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач мав право припинити газопостачання на котельні позивача з власної ініціативи лише на підставі договору на транспортування газу, але ж договір на транспортування природного газу між позивачем та відповідачем не укладався. Постачальник природного газу (НАК «Нафтогаз України») в розумінні абз.2 п. 3 зазначеного Порядку, також не надавав відповідачу доручень щодо припинення газопостачання на котельні позивача.

Апеляційний суд встановив, що відповідно до пункту 6 вищезазначеного Порядку споживач повинен бути повідомлений газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, уповноваженим Міненерговугіллям на припинення (обмеження) газопостачання споживачам, про припинення (обмеження) газопостачання не менш як за три доби до дати, на яку воно заплановано. З цією метою уповноважене підприємство повинно надіслати споживачеві повідомлення (за встановленою Міненерговугіллям формою), в якому зазначаються підстави, дата та час припинення газопостачання.

Однак, як відзначив апеляційний суд, відповідач не направляв такого повідомлення позивачу за три доби до запланованого припинення газопостачання з пропозицією самостійного відключення у визначений термін. Наявне ж в матеріалах справи повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання № 36 від 29.12.2016р. стосується дати припинення газопостачання на 01.01.2017р., а не 16.01.2017р.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що у разі неподання споживачем заявки на планові обсяги використання газу на наступний місяць, постачальник користується обсягами, погодженими сторонами у п. 2.1 укладених Договорів постачання природного газу на відповідний місяць, у зв'язку з чим постачальник зобов'язаний підтвердити обсяги природного газу (подати номінації) на підставі укладених Договорів постачання природного газу, а, отже, не подання номінації постачальником не є підставою для припинення газопостачання споживачу.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2017р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. було залишено без змін, а касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - без задоволення.

Вищий господарський суд України зазначив, що апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про незаконність дій відповідача щодо закриття засувки та роз'єднання на газопроводі позивача, що подає газ на котельню у м. Дергачі по вул. Корсиковського, 17, у зв'язку з чим правомірно задоволено позовні вимоги про зобов'язання ПАТ "Харківгаз" відновити постачання природного газу на зазначену котельню.

Вищий господарський суд України дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції надано правильну юридичну оцінку доводам і запереченням сторін та наявним у матеріалах справи доказам і з урахуванням норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, вірно встановлено наявність правових підстав для задоволення позову. Також Вищий господарський суд України відзначив, що доводи ПАТ "НАК "Нафтогаз України", викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів та обставин справи, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції.

3. Короткий зміст вимог заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та узагальнення її доводів

14.12.2017р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надіслало на адресу Верховного Суду України заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2017р., постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. та рішення господарського суду Харківської області від 05.04.2017р. у справі №922/346/17, яка 11.01.2018р. надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

В заяві ПАТ «НАК «Нафтогаз України» просить постанови Вищого господарського суду України та Харківського апеляційного господарського суду скасувати, а рішення господарського суду Харківської області - змінити, виклавши в його мотивувальній частині як самостійні підстави відмови у позові висновки про те, що: "Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" правомірно не виділено підтверджених обсягів газу для потреб позивача, не надано йому номінацій. За відсутності у позивача виділених йому підтверджених обсягів для його потреб на відповідний календарний період позивач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи. Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку."

Заява ПАТ «НАК «Нафтогаз України» подана з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст.111-16 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017р. Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копію постанови Вищого господарського суду України від 04.09.2017р. у справі № 922/309/17, у якій, на думку заявника, по-іншому, ніж в оскаржуваній постанові, застосовано норми матеріального права.

У вказаному рішенні Вищий господарський суд України прийшов до висновку, що дії ПАТ "Харківгаз" щодо припинення постачання природного газу є правомірними та вчиненні в межах його повноважень. Натомість у постанові Вищого господарського суду України від 24.10.2017р. у справі №922/346/17, про перегляд якої заявляє ПАТ «НАК «Нафтогаз України», суд дійшов висновку про незаконність дій ПАТ "Харківгаз" щодо припинення постачання природного газу.

4. Позиції інших учасників справи

Відзивів на заяву ПАТ «НАК «Нафтогаз України» або письмових пояснень по суті викладених в ній доводів від інших учасників справи не надійшло.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "Харківгаз" здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ліцензії № 789 від 13.03.2015 р. Отже, ПАТ «Харківгаз» є оператором ГРМ.

Відповідно до п. 2 Розділу 3 Глави VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого, 30.09.2015. 2494 (далі - Кодекс ГРМ), споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт.

Згідно з п. 3 Розділу 3 Глави VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п. 4 Розділу 3 Глави VI Кодексу ГРМ).

01.01.2016 р. ХОКП "ДРІТ" було надано ПАТ "Харківгаз" заявку-приєднання до умов Договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 094203А1К1ST016 від 01.01.2016р., персональний ЕІС-код як суб'єкта ринку природного газу - 56XQ00003A1K100A, на підставі якої заявник став споживачем за Типовим договором розподілу природного газу.

Відповідно до п. 1.1 Типового договору розподілу природного газу він є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п. 3.2 Типового договору розподілу природного газу за наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "Харківгаз" надавало послуги з розподілу природного газу, який ПАТ "НАК "Нафтогаз України" постачало ХОКП "ДРІТ" на підставі Договорів постачання природного газу № 2444/1617-ТЕ-32 від 21.09.2016р. та № 2577/1617-БО-32 від 31.10.2016р., за умовами яких ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов'язалось здійснювати постачання природного газу з 01.10.2016р. по 31.03.2017р. (включно) у обсягах, визначених у п. 2.1 цих Договорів.

За умовами п. 3.2 Договорів постачання природного газу ХОКП "ДРІТ" подає ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць. Обсяги постачання підтверджуються ПАТ "НАК "Нафтогаз України" шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

29.12.2016р. позивачем від ПАТ "Харківгаз" отримано Повідомлення № 36 про припинення (обмеження) газопостачання у зв'язку з відсутністю у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на січень 2017 року, а тому запропоновано у термін до 08-00 год. 01.01.2017р. самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання, розташоване у підрозділах ХОКП "ДРІТ".

16.01.2017р. співробітники Дергачівського територіального підрозділу ПАТ "Харківгаз" без попереднього повідомлення про відключення ХОКП "ДРІТ" від системи газопостачання, закрили позивачеві засувки та здійснили механічні роз'єднання на газопроводі, що подає газ на котельню у м. Дергачі по вул. Корсиковського, 17.

7. Мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у заяві ПАТ "НАК "Нафтогаз України" доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про те, що заяву необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Заява ПАТ «НАК «Нафтогаз України» подана з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Аргументуючи своє ствердження, заявник посилається на постанову Вищого господарського суду України від 04.09.2017р. у справі №922/309/17.

В цій постанові, на думку заявника, по-іншому, ніж в постанові по справі №922/346/17, застосовано норми матеріального права, а саме положення Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (крім населення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006р. № 1687, Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 01.10.2015р. №758, п.2 р.3 глави 6 Кодексу газорозподільних систем, ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" тощо.

Верховний Суд зазначає, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове правове регулювання спірних відносин.

Дослідивши постанови Вищого господарського суду України по справі №922/346/17 від 24.10.2017р. та №922/309/17 від 04.09.2017р. Верховний Суд констатує, що вони є подібними за суб'єктним складом сторін, предметом спору, змістом позовних вимог, але суттєво відрізняються за обсягом фактичних обставин, встановлених судами, і тому не можуть вважатися такими, що прийняті у подібних правовідносинах.

Так, апеляційним судом по справі №922/346/17 було встановлено, що згідно п.3. Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (крім населення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006р. № 1687, відповідач мав право припинити газопостачання на котельні позивача з власної ініціативи лише на підставі договору на транспортування газу, але ж договір на транспортування природного газу між позивачем та відповідачем не укладався. Було також встановлено, що НАК «Нафтогаз України» в розумінні абз.2 п. 3 зазначеного Порядку, також не надавав відповідачу доручень щодо припинення газопостачання на котельні позивача. Вищий господарський суд України в постанові від 24.10.2017р. погодився з даним висновком апеляційного суду.

Між тим, по справі №922/309/17 факт відсутності договору на транспортування газу не досліджувався і, відповідно, не знайшов свого відображення в постанові ВГСУ від 04.09.2017р.

Апеляційним судом по справі №922/346/17 було встановлено, відповідно до п. 6 вищезазначеного Порядку споживач повинен бути повідомлений газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, уповноваженим Міненерговугіллям на припинення (обмеження) газопостачання споживачам, про припинення (обмеження) газопостачання не менш як за три доби до дати, на яку воно заплановано. З цією метою уповноважене підприємство повинно надіслати споживачеві повідомлення (за встановленою Міненерговугіллям формою), в якому зазначаються підстави, дата та час припинення газопостачання. Однак, відповідач не направляв такого повідомлення позивачу за три доби до запланованого припинення газопостачання з пропозицією самостійного відключення у визначений термін. Наявне ж в матеріалах справи повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання № 36 від 29.12.2016р. стосується дати припинення газопостачання на 01.01.2017р., а не 16.01.2017р.

Вищий господарський суд України в постанові від 24.10.2017р. погодився з даним висновком апеляційного суду.

По справі №922/309/17 факт відсутності належного повідомлення споживача про припинення газопостачання за три доби від такого припинення не встановлювався. Відповідність повідомлення про припинення газопостачання № 36 від 29.12.2016р. вимогам п. 6 вищезазначеного Порядку судами апеляційної та касаційної інстанції не досліджувалась. Тому вказані обставини не були відображенні в постанові ВГСУ від 04.09.2017р.

Таким чином, апеляційний суд по справі №922/346/17 встановив, дослідив та оцінив вищенаведені обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору. ВГСУ в постанові від 24.10.2017р. по справі №922/346/17 обґрунтовано погодився з цією оцінкою. Напроти, дані обставин по справі №922/309/17 не встановлювалися та не оцінювалися. Отже, постанови ВГСУ по справам № 922/346/17 та №922/309/17 не є такими, що прийняті у подібних правовідносинах, тому відсутні підстави для висновків про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Ці норми права застосовувалися Вищим господарським судом України для оцінки правового регулювання різних за обсягом та змістом фактичних обставин.

8. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України»

Виходячи з вищевикладеного, з дотриманням передбачених Розділом XII2 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017р. меж перегляду судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в обґрунтування заяви, не отримали підтвердження.

Відповідно до частини 1 статті 11126 ГПК України в редакції, яка діяла до 15.12.2017р., заява про перегляд судових рішень господарських судів не підлягає задоволенню, якщо обставини, які стали підставою для перегляду судового рішення у справі, не підтвердилися.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2017р., постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. та рішення господарського суду Харківської області від 05.04.2017р. у справі №922/346/17 слід відмовити.

Керуючись пп. 1 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року, статтями 11123, 11124, 11126 ГПК України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовити. Постанову Вищого господарського суду України від 24.10.2017р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя О. М. Баранець

Суддя І. В. Ткач