ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.02.2018 Справа № 920/1213/17

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

секретаря судового засідання Мудрицької С.Ю.,

розглядається в порядку спрощеного позовного провадження справа № 920/1213/17

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601) в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116),

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, 40021),

про стягнення 158 651 грн. 53 коп. на підставі договору оренди № 14/1166/04-1, укладеного між сторонами 01.09.2004,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № 14-210 від 20.12.17);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 007.2Др-39-1217 від 29.12.17);

У судовому засіданні 17.01.2018 судом було оголошено перерву до 31.01.2018 на 11 год. 30 хв.; у судовому засіданні 31.01.2018 судом було оголошено перерву до 13.02.2018 на 11 год. 15 хв.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" 158 651 грн. 53 коп. на підставі договору оренди № 14/1166/04-1, укладеного між сторонами 01.09.2004, в тому числі 97 786 грн. 69 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, 40 126 грн. 55 коп. пені відповідно до п. 3.5. договору, 16 968 грн. 46 коп. інфляційних збитків, 3769 грн. 83 коп. 3% річних.

10.01.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву № Sm 007.02-СК-157-0118 від 09.01.2018, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що неодноразово, протягом 2013-2014років (листи № 30/1772 від 11.12.2013, № 30/196 від 31.01.2014, № 30/787 від 06.06.2014 направляло на адресу позивача заяви про припинення дії договору № 14/1166/04-1, укладеного між сторонами 01.09.2004, у звязку з суттєвими змінами законодавчої бази, які відбулися на ринку природного газу. З 09.07.2014 відповідач не орендує газопроводи за договором та систематично повертає на адресу позивача всі первинні документи, що підтверджується листами, актом звірки розрахунків станом на 31.10.2015 та копіями актів про надання послуг оренди, не підписаних з боку відповідача.

Позивач подав відповідь на відзив № 50/05-87 від 30.01.2018, в якій зазначає, що на даний момент ПАТ «Сумигаз» продовжує користуватись отриманими в оренду об'єктами та не вчинило належних дій направлених на їх повернення. ПАТ «Сумигаз» у 2015 році зверталося до господарського суду міста Києва з позовною заявою про внесення змін в договору оренди газопроводів та споруд на них №14/1166/04-1 від 01.09.2004. Рішенням господарського суду м. Києва від 26.06.2015 у справі № 910/9244/15 позовні вимоги задоволені в повному обсязі. 20.06.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/9244/15 рішення господарського суду м. Києва від 26.06.2015 у справі № 910/9244/15 скасовано на прийнято нове яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Сумигаз» відмовлено. Станом на березень 2015 року ПАТ «Сумигаз» визнавало наявність договірних відносин з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних з боку ПАТ «Сумигаз» актів про надання послуг. Матеріалами перевірки НКРЕКП, надані відповідачем в якості доказів, встановлено факти порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затвердженої постановою НКРЕ від 13.01.2010 № 12 з боку відповідача, а не відсутність між сторонами договірних відносин за договором № 14/1166/04-1.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив № Sm007.2-ск-771-02-18, в якому підтримує свою позицію викладену у відзиві на позову заяву та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав пояснення по справі № 50/05-119 від 06.02.2018, де зазначає, що питання компетенції філії "Центр метрології та газорозподільних систем" щодо ведення претензійно-позовної роботи врегульовані протоколами правління ПАТ «НАК «Нафтогаз України» № 69 від 12.05.2016 та № 170 від 23.09.2016.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені усі належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2004 між сторонами було укладено договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04-1, відповідно до умов якого позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів, і становить 365479 грн. 00 коп. Майно передається в оренду з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам міста Глухова Сумської області та отримання на цій основі прибутку.

Відповідно до п. 2.1 договору оренди, орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

У разі припинення дії договору майно повертається відповідачем позивачу. Відповідач повертає майно позивачу аналогічно порядку, встановленому договором при передачі майна відповідачу. Майно вважається поверненим позивачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі майна. Обовязок і складання акта приймання-передачі майна покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні (п. 2.4., п. 2.5. договору).

За умовами п. 3.1. договору, орендна плата визначається на підставі розрахунку орендної плати та Протоколу узгодження орендної плати, які є невід'ємною частиною договору, і становить без ПДВ за перший місяць оренди 609,13 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.2. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за цей же місяць.

Орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця щокварталу не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом (п. 3.3. договору).

Згідно з п. 5.2. договору, орендар зобов'язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.10.1 договору оренди, він укладений строком на 360 днів, що діє з 01.09.2004 до 26.08.2005 включно.

Згідно з п. 10.5. договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобовязань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати, у звязку з чим у нього виникла заборгованість по орендній платі в сумі 97 786 грн. 69 коп. за період з грудня 2014 року по червень 2017 року.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач вказує на те, що неодноразово, листами № 30/1772 від 11.12.2013, № 30/196 від 31.01.2014, № 30/787 від 06.06.2014 направляло на адресу позивача заяви про припинення дії договору № 14/1166/04-1, укладеного між сторонами 01.09.2004. З 09.07.2014 відповідач не орендує газопроводи за договором та систематично повертає на адресу позивача всі первинні документи, що підтверджується листами, актом звірки розрахунків станом на 31.10.2015 та копіями актів про надання послуг оренди, не підписаних з боку відповідача.

На підтвердження своєї позиції по справі відповідач подав копії листів ПАТ «Сумигаз» № 30/1772 від 11.12.2013 «Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж» з доказами його надсилання позивачу, № 04/315 від 29.05.2014 «Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж» з доказами його надсилання позивачу, № 30/787 від 06.06.2014 «Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж», № 30/867 від 25.06.2014 року «Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації розподільних мереж», № 30/451 від 24.07.2014 року «Щодо документального оформлення повернення майна з оренди», № 30/519 від 03.09.2014 «Про врегулювання взаємовідносин, щодо експлуатації газорозподільних мереж», а також копії актів планової перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ № 3 від 07.03.2014, № 8 від 13.03.2015, № 111 від 10.07.2017; копії листів про повернення актів надання послуг та рахунків на їх оплату за 2016-2017 роки.

Згідно зі ст.ст. 73-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

В силу ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

З позицій сторін по справі вбачається, що між ними існує спір щодо чинності договору оренди № 14/1166/04-1 від 01.09.2004. Зокрема, відповідач вказує на припинення дії договору з 09.07.2014.

Відповідно до ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до п. 10.1 договору оренди, він укладений строком на 360 днів, що діє з 01.09.2004 до 26.08.2005 включно.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 11.12.2013 за № 30/1772 відповідач направив позивачу проект додаткової угоди про розірвання договору № 14/1166/04-01 від 01.09.2004, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» згідно з якими експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними підприємствами.

Листом від 29.05.2014 № 04/315 відповідачем позивачу було направлено для підписання проект договору на експлуатацію складових ЄГТСУ з додатками, з посиланням на відсутність договірних відносин, що регулюють використання газорозподільних мереж, власником яких є ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Листом від 11.06.2014 позивач у відповідь на лист відповідача зазначив, що між сторонами існують договори оренди, що є діючими, в тому числі договір № 14/1166/04-01 від 01.09.2004.

Листом від 06.06.2014 № 30/787 відповідач направив позивачу проект додаткової угоди про розірвання договору № 14/1166/04-01 від 01.09.2004, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» згідно з якими експлуатація газорозподільних мереж, які є складовими Єдиної газотранспортної системи України (ЄГТСУ) здійснюється виключно газорозподільними підприємствами. Відповідач у листі зазначив, що договір припиняє свою дію з 09.07.2014.

Листом від 25.06.2014 № 04/867 відповідач звернувся до позивача з проханням оформити надані договори на експлуатацію складових ЄГТСУ з додатками та додаткові угоди про розірвання договорів оренди, в тому числі договору № 14/1166/04-01 від 01.09.2004.

Листом від 05.08.2014 позивач повідомив відповідача про відсутність наміру розривати договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04-01 від 01.09.2004.

Листом від 24.07.2014 відповідач направив позивачу акти приймання-передачі майна по договору № 14/1166/04-01, вказуючи на те, що листами № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014 позивачу були направлені додаткові угоди про їх припинення з 09.07.2014, у звязку з закінченням терміну дії цих договорів.

Разом з цим, як вбачається зі змісту листів № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014, відповідач звертався до позивача з проханням підписати додаткову угоди про розірвання договору, у звязку зі вступом в дію змін до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу».

Листи № 30/787 від 06.06.2014 та № 004/867 від 25.06.2014 направлені відповідачем позивачу до закінчення строку дії договору.

При цьому, за умовами п. 10.3. договору, зміни та доповнення вносяться до договору за взаємної письмової згоди сторін.

Згідно з п. 10.7. договору, його чинність може бути достроково припинено за взаємною згодою сторін.

Зі змісту вказаної переписки сторін вбачається, що останніми не було досягнуто згоди щодо розірвання договору. Доказів звернення до суду з приводу розірвання договору в судовому порядку відповідач не подав, такі докази відсутні в матеріалах справи.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про внесення змін до Договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1166/04-1 від 01.09.2004 шляхом викладення вказаного договору в редакції Додаткової угоди № 1.

Вказані дії відповідача свідчать про визнання ним станом на 2015 рік факту чинності договірних відносин з оренди за договором № 14/1166/04-1 від 01.09.2004.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі №910/9244/15 позов задоволено частково; змінено договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1166/04-1 від 01.09.2004р. та викладено його у редакції Додаткової угоди №1 до договору оренди газопроводів та споруд на них №14/1166/04-1 від 01.09.2004 зазначеному у рішенні суду. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі №910/9244/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Судами при розгляді зазначеної справи встановлено, що ПАТ «Сумигаз» неодноразово листами вих. № 30/519 від 03.09.2014, вих. № 30/187 від 06.02.2015 та вих. № 30/1772 від 11.12.2013 звертався до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з метою приведення договірних відносин між сторонами у відповідність до норм чинного законодавства України, та у додатках до вказаних листів надсилав відповідачу проект додаткової угоди, якою сторони мали змінити існуючий договорів оренди на договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України. При скасуванні рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 у справі №910/9244/15 судом апеляційної інстанції встановлено, що умови договору оренди №14/1166/04-1 від 01.09.2004 не порушують вимоги ст.7-1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", оскільки складові Єдиної газотранспортної системи України були передані ПАТ «Сумигаз» у користування.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає доводи відповідача про припинення дії договору №14/1166/04-1 від 01.09.2004 з 09.07.2014 безпідставними, оскільки самим відповідачем вчинялися дії щодо внесення змін до вказаного договору у 2015 році, позивачем надавалися, а відповідачем приймалися послуги з оренди за період з грудня 2014 року по березень 2015 року, про що свідчать підписані сторонами акти надання послуг до договору оренди газопроводів та споруд до нього від 31.12.2014, від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015. При цьому, суд враховує, що доказів повернення орендованого майна позивачу, у порядку визначеному договором, відповідач не подав, такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За умовами п. 3.3. договору, орендна плата перераховується на поточний рахунок орендодавця щокварталу не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом (п. 3.3. договору).

При цьому, суд враховує, що розділом 3 договору, строк сплати орендної плати не ставиться в залежність від підписання чи не підписання сторонами акта про надання послуг до договору оренди газопроводів та споруд на них.

Судом встановлено, що факт заборгованості відповідача підтверджується матеріалами справи, відповідачем не подано доказів сплати боргу з орендної плати.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно сплати орендної плати, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 97 786 грн. 69 коп. заборгованості по орендній платі за період з грудня 2014 року по червень 2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.5. договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і повинна бути сплачена позивачу з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 9.5. договору у редакції додаткової угоди № 1 від 04.09.2013, визначено, що строк в межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, інфляційних встановлюється тривалістю у 4 роки.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 40 126 грн. 55 коп., виходячи з суми заборгованості щоквартально, з урахуванням строків розрахунків, передбачених договором.

Разом з цим, перевіривши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, судом встановлено, що при розрахунку пені позивачем не враховано приписів частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. При цьому, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. З урахуванням приписів частини шостої статті 232 ГК України, пеня виходячи з суми заборгованості за грудень 2014 року (2151,93 грн.) за період з 13.01.2015 по 12.07.2015 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 562 грн. 80 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за січень-березень 2015 року (6908,01 грн.) за період з 13.04.2015 по 12.10.2015 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1991 грн. 78 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за квітень-червень 2015 року (8812,01 грн.) за період з 13.07.2015 по 12.01.2016 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 2199 грн. 86 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за липень-вересень 2015 року (9269,23 грн.) за період з 13.10.2015 по 12.04.2016 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 2042 грн. 53 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за жовтень-грудень 2015 року (9380,38 грн.) за період з 13.01.2016 по 12.07.2016 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1887 грн. 61 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за січень-березень 2016 року (9561,27 грн.) за період з 13.04.2016 по 12.10.2016 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1624 грн. 37 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за квітень-червень 2016 року (9750,24 грн.) за період з 13.07.2016 по 12.01.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1455 грн. 34 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за липень-вересень 2016 року (9868,94 грн.) за період з 13.10.2016 по 12.04.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1383 грн. 76 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за жовтень-грудень 2016 року (10272,04 грн.) за період з 13.01.2017 по 12.07.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1362 грн. 10 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за січень-березень 2017 року (10 696,93 грн.) за період з 13.04.2017 по 25.09.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 1229 грн. 41 коп.; пеня виходячи з суми заборгованості за квітень-червень 2017 року (11115,71 грн.) за період з 13.07.2017 по 25.09.2017 (шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано) становить 571 грн. 01 коп. Розрахунок перевірений за допомогою програми Ліга:Закон Еліт 9.5.3. ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «Ліга», ТОВ «Ліга Закон», 2018.

З урахуванням викладеного, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо своєчасної сплати орендної плати, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 17116 грн. 63 коп.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд відмовляє за їх необґрунтованістю у звязку з вказаним вище.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачу нараховано 3 % річних в загальній сумі 3769 грн. 83 коп. та інфляційні збитки в загальній сумі 16 968 грн. 46 коп., виходячи з суми заборгованості щоквартально, з урахуванням строків розрахунків, передбачених договором.

Враховуючи викладені обставини, встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної сплати орендної плати, а також те, що право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні збитки передбачене діючим законодавством України, перевіривши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, суд вважає обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3769 грн. 83 коп. 3% річних, 16 968 грн. 46 коп. інфляційних збитків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123-129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Сумигаз" (вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, 40021, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601, ) в особі філії "Центр метрології та газорозподільних систем" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, іден. код ВП: 26025552) 97 786 грн. 69 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, 17116 грн. 63 коп. пені, 16 968 грн. 46 коп. інфляційних збитків, 3769 грн. 83 коп. 3% річних, 2034 грн. 62 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.02.2018

СУДДЯ О.Ю.РЕЗНІЧЕНКО