Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/6806/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Ткач І.В.,

судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представники учасників справи:

позивача - Пегза К.К.,

відповідача - Брацкова О.С., Демчик О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017

(головуючий - Отрюх Б.В., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017

(суддя Спичак О.М.)

у справі № 910/6806/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного підприємства "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ"

про стягнення штрафу в сумі 5 667 165,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Зміна складу колегії суддів Верховного Суду

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018 для розгляду справи № 910/6806/17 визначено колегію суддів у складі: Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.

Ухвалою Верховного Суду від 29.01.2018 (колегія суддів у складі: Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.) відкрито касаційне провадження у справі № 910/6806/17 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.02.2018.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду за № 413 від 26.02.2018 у зв'язку перебуванням судді Стратієнко Л.В. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6806/17.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/6806/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Ткач І.В. - головуючий, судді Баранець О.М., Мамалуй О.О., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2018.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ" (далі - ПП "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ") про стягнення штрафу в сумі 5 667 165,00 грн.

1.2. Позовна заява мотивована тим, що на виконання умов договору поставки, філією "ЦЗВ" ПАТ "Укрзалізниця" направлено на адресу відповідача рознарядку від 21.03.2017 № ЦЗВ-20/1133 на відвантаження дизельного палива в обсязі 1999,000 т за ціною 18 900,00 грн/т з ПДВ на суму 37 781 100,00 грн. Строк для здійснення поставки товару за рознарядкою закінчився 26.03.2017, однак постачальник протягом цього строку товар не відвантажив.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 27.05.2016 Філією "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що діє від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовник) та ПП "ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ" (постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-14-02016-01 (далі - договір). Згідно з пунктом 1.1 цього договору постачальник зобов'язується поставити, а замовник прийняти та оплатити паливо рідинне та газ; оливи мастильні (дизельне паливо), найменування, марка та кількість якого зазначається в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені в цьому договорі.

2.2. Відповідно до пункту 2.3 договору сторони планують за цим договором поставити товар на загальну суму 189 000 000,00 грн.

2.3. Згідно з пунктом 2.4 договору ціна товару, зазначена в специфікації, не є твердою та може бути змінена сторонами шляхом підписання додаткової угоди виключно у випадках, передбачених ч. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

2.4. Відповідно до пункту 2.5 договору обсяги закупівлі та сума договору можуть змінюватись замовником в зв'язку зі зміною фактичного обсягу видатків замовника (реального фінансування та планів замовника), що оформлюються додатковими угодами до даного договору або направленням листа на адресу постачальника.

2.5. Згідно з пунктом 3.2 договору постачальник здійснює поставку товару партіями протягом терміну дії договору, тільки при наявності рознарядки замовника, яка є підтвердженням готовності замовника до прийому товару. Відповідність за достовірність інформації, яка вказується в рознарядці, несе замовник. Замовник не несе відповідальності за надання рознарядок (надання не в повному обсязі), якщо це є наслідком зміни планів постачання та фінансування замовника.

2.6. Відповідно до пункту 3.4 договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом п'яти календарних днів з дня надання рознарядки.

2.7. Пунктом 9.4 договору визначено, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику штраф у розмірі 15% від суми непоставленого в строк товару, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується пеня в розмірі 0,1% від суми непоставленого в строк товару за кожен день прострочення.

2.8. Пунктом 12.2 договору визначено, що термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання обома сторонами до 31.12.2016, а в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомлення та рознарядкою, направленими на адресу постачальника та в частині оплати - до повного виконання.

2.9. У специфікації № 1 до договору контрагентами було визначено найменування товару, кількість та ціну з урахуванням податку на додану вартість. Зокрема, згідно зі змістом вказаної специфікації загальна сума вартості товару складає 189 000 000,00 грн.

2.10. 30.12.2016 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно з пунктом 1 якої контрагентами погоджено включення до договору поставки специфікації № 2 на загальну суму 37 781 100,00 грн.

2.11. Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 внесено зміни до пункту 2.3 договору поставки та визначено, що сторони планують за даним договором поставити товар на загальну суму 226 781 100,00 грн.

2.12. Одночасно у додатковій угоді № 1 сторонами погоджено внесення змін до пункту 12.2 договору, а саме, визначено строк дії правочину до 31.03.2017, а в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомлення та рознарядкою, направленими на адресу постачальника та в частині оплати - до повного виконання.

2.13. Пунктом 6 додаткової угоди № 1 визначено, що дана додаткова угода набуває чинності з 01.01.2017 і є невід'ємною частиною договору поставки.

2.14. Відповідно до включеної до договору специфікації № 2 загальна вартість товару складає 37 781 100,00 грн.

2.15. 28.02.2017 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору, згідно з пунктом 1 якої відповідно до протоколу засідання комітету з конкурсних торгів позивача № 125/17-У від 17.02.2017, у зв'язку з відсутністю відвантаження за специфікацією № 2 до договору поставки від 27.05.2016, контрагентами досягнуто згоди щодо анулювання даної специфікації.

2.16. Пунктом 2 означеної додаткової угоди включено до спірного правочину специфікацію № 3 на загальну суму 41 527 585,82 грн. Дана додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання і є невід'ємною частиною договору поставки.

2.17. 21.03.2017 позивачем було направлено відповідачу рознарядку № ЦЗВ-20/1133, в якій замовником повідомлено постачальника про необхідність здійснення поставки згідно із специфікацією № 2 до договору поставки дизельного палива у кількості 1999 тонн за ціною 18 900,00 грн/т з урахуванням податку на додану вартість. Термін поставки згідно з вказаною рознарядкою: протягом п'яти календарних днів з моменту надання рознарядки.

2.18. Відповідач зазначеної рознарядки позивача не виконав, оскільки він вважає, що у нього не виникло обов'язку з поставки товару за рознарядкою № ЦЗВ-20/1133 від 21.03.2017 згідно з специфікацією № 2. Додатковою угодою № 2 від 28.02.2017 сторонами погоджено виключення специфікації № 2 з договору поставки.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 11 липня 2017 року рішенням Господарського суду міста Києва у задоволенні позову відмовлено.

3.2. 10 жовтня 2017 року постановою Київського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017 залишено без змін.

3.3. Відмовляючи у задоволенні позову, господарські суди виходили, зокрема, з такого:

3.3.1. Специфікація № 2, за якою замовником було виставлено рознарядку № ЦЗВ-20/1133 від 21.03.2017, анульована контрагентами більш як за три тижні до моменту направлення позивачем відповідачу рознарядки.

3.3.2. Оскільки сторонами на підставі вільного волевиявлення було погоджено виключення (анулювання) з договору специфікації № 2 до моменту направлення замовником постачальнику рознарядки № ЦЗВ-20/1133 від 21.03.2017, тоді як відповідно до умов укладеного сторонами правочину найменування, марка, кількість та ціна товару вказується у специфікаціях до договору, які є його невід'ємною частиною, господарські суди дійшли висновку, що на підставі спірної рознарядки у відповідача як постачальника за договором не виникло обов'язку з поставки на користь позивача дизельного палива у кількості 1999 тонн за ціною 18 900 грн/т з урахуванням податку на додану вартість.

3.3.3. Також господарськими судами відхилено довід позивача про те, що відповідачем додаткову угоду не було підписано до направлення його рознарядки від 21.03.2017, оскільки в матеріалах справи є копія додаткової угоди № 2 від 28.02.2017, яка скріплена підписами представників обох сторін та печатками суб'єктів господарювання. Крім того, під час розгляду справи господарським судом першої інстанції оригінал додаткової угоди № 2 від 28.02.2017 оглядався у судовому засіданні.

3.3.4. Крім того, господарські суди зауважили, що пунктом 2.4 договору поставки передбачено можливість зміни ціни на товар у випадках, передбачених частиною 5 статті 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", тому вчинення контрагентами дій, направлених на зміну такої істотної умови договору поставки як ціна, не обмежено у кількості разів, ані договором, ані законом.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. 24 жовтня 2017 року ПАТ "Українська залізниця" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

4.2. Скаржник обґрунтовує вимоги, що містяться у касаційній скарзі, зокрема, такими доводами:

4.2.1. Господарськими судами не встановлено та не надано належної правової оцінки проекту додаткової угоди № 2 та правовідносинам, що їй передували.

4.2.2. Господарськими судами не зроблено ніяких висновків щодо моменту укладення додаткової угоди № 2 та чи був реальний акцепт пропозиції відповідно до ч. 3 ст. 188 ГК України, ч. 1 ст. 642 ЦК України та чи було відомо позивачу про прийняття пропозиції акцептантом укласти додаткову угоду № 2 відповідно до ст. 640 ЦК України.

4.2.3. Оскільки постачальником не було погоджено збільшення ціни на суму акцизу, оформлене у вигляді проекту додаткової угоди № 2 в редакції позивача, 21.03.2017 на виконання умов договору поставки позивачем направлено на адресу відповідача рознарядку на відвантаження дизельного палива за цінами, встановленими на дату підписання договору поставки.

4.2.4. У зв'язку з викладеним, на думку скаржника, судові рішення прийнятті з порушенням вимог ст.ст. 34, 43 ГПК України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.3. 09 лютого 2018 року відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

4.4. Відзив мотивовано такими аргументами:

4.4.1. З 28.02.2017 зобов'язання відповідача здійснити поставку товару на умовах, передбачених специфікацією № 2, були змінені в розумінні ст. 653 ЦК України відповідно до додаткової угоди № 2.

4.4.2. Направлена позивачем відповідачу рознарядка від 21.03.2017 за специфікацією № 2 не створювала для відповідача обов'язку здійснити поставку товару на визначених в ній умовах, оскільки остання анульована за домовленістю сторін 28.02.2017.

4.4.3. Листування відповідача з позивачем щодо збільшення ціни товару жодним чином не впливає на зобов'язання сторін відповідно до договору поставки і укладених до нього додаткових угод.

5. Джерела права й акти їх застосування

5.1. Господарський кодекс України

Стаття 193. Загальні умови виконання господарських зобов'язань

1. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

2. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 230. Штрафні санкції

1. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 265. Договір поставки

1. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.2. Цивільний кодекс України

Стаття 525. Недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання

1. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання

1. Зобов''язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 549. Поняття неустойки

1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 629. Обов'язковість договору

1. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 653. Правові наслідки зміни або розірвання договору

1. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Стаття 663. Строк виконання обов'язку передати товар

1. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

5.3. Закон України "Про здійснення державних закупівель"

[…] 5. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю;

8) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

5.4. Господарсько-процесуальний кодекс України (в редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій)

Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

5.5. Господарсько-процесуальний кодекс України (в редакції, чинній з 15.12.2017)

Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

6.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Щодо суті касаційної скарги

6.2.1. Спір по справі стосується стягнення з відповідача штрафу в сумі 5 667 165,00 грн у зв'язку з невиконанням відповідачем рознарядки позивача за договором поставки від 27.05.2016 № ЦЗВ-14-02016-01.

6.2.2. Верховний Суд вважає за необхідне зазначити про те, що з урахуванням вимог ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі змістом ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Господарські суди врахували вказані вимоги закону, а також надані сторонами докази і встановили, що сторони, уклавши додаткову угоду № 2, досягли згоди анулювати специфікацію № 2 у зв'язку з відсутністю відвантаження за цією специфікацією.

Враховуючи, що сторони анулювали специфікацію № 2 до моменту направлення замовником постачальнику рознарядки від 21.03.2017, а саме 28.02.2017, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку, що у постачальника не виникло обов'язку поставити товар відповідно до цієї рознарядки, а, отже, відповідачем в цій частині не було порушено (прострочено) виконання своїх зобов'язань за договором поставки.

У зв'язку з відсутністю порушень відповідачем строків поставки товару, у позивача не було правових підстав для нарахування відповідачу штрафу у розмірі 15% від суми непоставленого в строк товару.

6.2.3. Аргумент позивача про те, що господарськими судами не зроблено ніяких висновків щодо моменту укладення додаткової угоди № 2 та чи був реальний акцепт пропозиції відповідачем та чи було відомо позивачу про прийняття пропозиції відповідачем укласти додаткову угоджу № 2, не можуть бути прийняті до уваги Верховним Судом з огляду на таке.

Господарськими судами встановлено, що 28.02.2017 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки, тоді як наведені доводи позивача зводяться до переоцінки доказів у справі та встановлення інших обставин ніж встановлено господарськими судами, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, встановлених статтею 300 ГПК України.

Обов'язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте виключно суди першої та апеляційної інстанцій наділені компетенцією встановлювати фактичні обставини та оцінювати докази, подані сторонами.

6.2.4. Крім того, господарські суди обґрунтовано зауважили, що згідно з пунктом 2.4 договору поставки ціна товару, зазначена в специфікації, не є твердою та може бути змінена сторонами шляхом підписання додаткової угоди виключно у випадках, передбачених ч. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

У зв'язку з викладеним, вчинення відповідачем дій, направлених на зміну такої істотної умови договору поставки як ціна, є його правом і, з урахуванням встановлених господарськими судами фактичних обставин, не вливає на вирішення цього спору.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Верховний Суд вважає висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову обґрунтованим. Аргументи позивача у касаційній скарзі фактично зводяться до переоцінки встановлених господарськими судами обставин справи, що не є компетенцією Верховного Суду відповідно до вимог ст. 300 ГПК України. Скаржником не доведено, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

7.2. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

7.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" без задоволення, а судових рішень, що оскаржуються - без змін.

8. Судові витрати

8.1. Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

8.2. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017 у справі № 910/6806/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І. Ткач

Судді: О. Баранець

О. Мамалуй