ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 911/3884/17

за позовом Комунального підприємства «Міськтепловодоенергія», м. Камянець-Подільський

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АРТУР-К», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки

про стягнення 158824,50 грн.

в межах справи № Б24/051-11

за заявою боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АРТУР-К», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки ()

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Ющенко А.В.

За участю представників учасників у справі:

від позивача: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б24/051-11 за заявою боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АРТУР-К» про банкрутство, порушена ухвалою від 23.06.2011 (суддя Лутак Т.В.) за редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство»), чинною до 19.01.2013.

Постановою господарського суду Київської області від 01.02.2016 припинено процедуру санації Боржника ТОВ «АРТУР-К»; визнано банкрутом ТОВ «АРТУР-К» та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3; вирішено інші процедурні питання у справі.

У вказаній постанові суд беручи до уваги положення ч. 1-1 розд. 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про банкрутство, в ред., що набрала чинності 19.01.2013, звернув увагу учасників провадження у справі на те, що в подальшому під час здійснення провадження у справі № Б24/051-11 підлягають застосуванню положення Закону про банкрутство в редакції, яка набрала чинності 19.01.2013.

На даний час провадження у справі № Б24/051-11 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

22.12.2017 до господарського суду Київської області звернулось Комунальне підприємство «Міськтепловодоенергія» з позовом до ТОВ «АРТУР-К» про стягнення 158824,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на приписи Закону України «Про теплопостачання» та вказує, що заявлена сума боргу є заборгованістю Відповідача за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2015 по березень 2017.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.12.2017 відкрито провадження у даній справі № 911/3884/17 в межах справи № Б24/051-11 про банкрутство ТОВ «АРТУР-К» та призначено підготовче засідання на 23.01.2018.

Ухвалою суду від 23.01.2018 закрито підготовче провадження у справі № 911/3884/17, призначено справу для розгляду по суті на 13.02.2018.

13.02.2018 до суду надійшло клопотання Позивача від 09.02.2018 № 37/1 (вх. № 3000/18) про залучення співвідповідача у даній справі.

13.02.2018 до суду надійшли письмові пояснення Позивача від 09.02.2018 № 37 (вх. № 3001/18) по суті спору.

У судове засідання 13.02.2018 зявився представник Позивача. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 355.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання Позивача про залучення співвідповідача, судом встановлено, що Позивач просить суд залучити в якості співвідповідача ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_3

Частинами 1, 3 статті 48 ГПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За наслідком розгляду клопотання судом встановлено, що Позивачем не доведено того, що він не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача.

На підставі викладеного судом відмовлено у задоволенні клопотання Позивача про залучення співвідповідача, про що в судовому засіданні було постановлено ухвалу в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України без виходу до нарадчої кімнати.

13.02.2018 в судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю та під час судових дебатів просив суд задовольнити позов.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

У судовому засіданні 13.02.2018, відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, зясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АРТУР-К» є власником нежитлового приміщення загальною площею 407.2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кам'янець-Подільський, вул. Князів Коріатовичів, 7.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Враховуючи вищезазначені приписи закону, 31.10.2013 та 18.11.2013 Позивачем на адресу Відповідача було надіслано примірник Договору № КП-1292 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 30.08.2013, який Відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства України, підписано не було.

Судом встановлено, що система централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на обєкті по вул. Князів Коріатовичів, 7, м. Кам'янця-Подільського є єдиною та цілісною.

Незважаючи на відсутність між сторонами відповідного письмового договору, Позивач продовжував здійснювати надання послуг з теплопостачання щодо зазначеної будівлі з жовтня 2013, та зокрема за заявлений у позові період з жовтня 2015 по березень 2017.

На підтвердження надання вказаних послуг, Позивач подав до суду рапорти на спожиту теплову енергію за жовтень 2015 - березень 2017 року.

Також у якості доказів, Позивачем додано до матеріалів справи акти-рахунки, в яких зазначено, що в жовтні 2015 було надано послуг на суму 7143,36 грн. (акт-рахунок № 2941/10 від 31.10.2015), в листопаді 2015 на суму 11869,38 грн. (акт-рахунок № 2941/11 від 30.11.2015), в грудні 2015 на суму 13091,53 грн. (акт-рахунок № 2941/12 від 31.12.2015), в січні 2016 на суму 19968,05 грн. (акт-рахунок № 2941/1 від 31.01.2016), в лютому 2016 на суму 13234,57 грн. (акт-рахунок № 2941/2 від 29.02.2016), в березні 2016 на суму 14282,95 грн. (акт-рахунок № 2941/3 від 31.03.2016), в жовтні 2016 на суму 4180,50 грн. (акт-рахунок № 2941/10 від 31.10.2016), в листопаді 2016 на суму 11226,91 грн. (акт-рахунок № 2941/11 від 30.11.2016), в грудні 2016 на суму 15841,17 грн. (акт-рахунок № 2941/12 від 31.03.2016), в січні 2017 на суму 19915,66 грн. (акт-рахунок № 2941/1 від 31.01.2017), в лютому 2017 на суму 18049,62 грн. (акт-рахунок № 2941/2 від 28.02.2017), в березні 2017 на суму 10020,80 грн. (акт-рахунок № 2941/3 від 31.03.2017).

Як встановлено судом, вказаними доказами підтверджується надання послуг з теплопостачання загальною вартістю 158824,50 грн.

Законом України «Про теплопостачання» врегульовано відносини, що виникають у звязку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на обєктах у сфері теплопостачання субєктами господарської діяльності незалежно від форми власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Отже, предметом регулювання згаданих Законів України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги» є різні правовідносини, а саме: правовідносини, які виникають у сфері теплопостачання та правовідносини, які виникають у сфері створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», термін житлово-комунальні послуги вживається в такому значенні: результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Таким чином, житлово-комунальні послуги це є господарська діяльність, яка спрямована на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії, зокрема має право на приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є одним з основних обовязків споживача теплової енергії.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають, зокрема право видавати дозволи та технічні умови на підключення споживачів до розподільчих теплових мереж.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», теплопостачальні організації, які здійснюють діяльність із постачання теплової енергії з використанням власних теплових мереж, зобовязані забезпечити рівноправний доступ до цих мереж усіх субєктів господарської діяльності відповідно до укладених договорів.

Згідно ч. 2, 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник; особливими учасниками цих відносин є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Як вже зазначалось, пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Однак, Відповідач ухилявся від укладення відповідного договору про споживання теплової енергії і, в той час, продовжував отримувати послуги з теплопостачання.

Частиною 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Крім того, судом встановлено, що Відповідач, як власник нежитлового приміщення, в порушення вимог норм чинного законодавства України не звернувся до відповідної комісії з письмовою заявою щодо відключення нежитлового приміщення, загальною площею 407.2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кам'янець-Подільський, вул. Князів Коріатовичів, 7, від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідач належним чином не повідомив Позивача про свою відмову від послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та в порушення вимог чинного законодавства України не уклав з Позивачем відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 2 ст. 1213 ЦК України встановлено, що у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи відсутні належні докази звернення Позивача до Відповідача з відповідно вимогою.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Конституційного Суду України №15-рп/2002 від 9 липня 2002 року у справі за конституційним зверненням ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) вирішено, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

З наведеного вбачається, що право Позивача на звернення до суду з приводу стягнення грошових коштів у розмірі 158824,50 грн. за надані Позивачем послуги не може бути обмежене обовязком Позивача звертатися до Відповідача з відповідною письмовою вимогою (претензією), що має передувати зверненню до суду.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Позивачем у даному позові заявлено вимоги до Відповідача - ТОВ «Артур-К» про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, за загальний період з жовтня 2015 по березень 2017.

Втім, як встановлено судом, постановою господарського суду Київської області від 01.02.2016 у справі № Б24/051-11 визнано банкрутом ТОВ «Артур-К» та відкрито ліквідаційну процедуру.

Частиною 1 статті 38 Закону про банкрутство визначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;

у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Таким чином, з 01.02.2016 строк виконання всіх зобовязань ТОВ «Артур-К» вважається таким, що настав; у ТОВ «Артур-К» не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Судом також встановлено, що надання Позивачем послуг з теплопостачання не відноситься до договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, в розумінні Закону про банкрутство.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги КП «Міськтепловодоенергія» до ТОВ «Артур-К» підлягають задоволенню частково, зокрема які виникли на підставі Актів-рахунків № 2941/10 від 31.10.2015, № 2941/11 від 30.11.2015, № 2941/12 від 31.12.2015 та № 2941/1 від 31.01.2016, на загальну суму 52072,32 грн.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки Акти-рахунки № 2941/2 від 29.02.2016, № 2941/3 від 31.03.2016, № 2941/10 від 31.10.2016, № 2941/11 від 30.11.2016, № 2941/12 від 31.03.2016, № 2941/1 від 31.01.2017, № 2941/2 від 28.02.2017 та № 2941/3 від 31.03.2017 виставлені Позивачем після визнання ТОВ «Артур-К» банкрутом, отже виконання обовязку за зазначеними Актами-рахунками суперечить ст. 38 Закону про банкрутство.

Судовий збір підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача в порядку ч. 1 ст. 129 ГПК України пропорційно до суми задоволених вимог, в розмірі 781,09 грн.

Керуючись ст. 129, 232-235, 255-257, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АРТУР-К» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, 4; ) на користь Комунального підприємства «Міськтепловодоенергія» (32300, Хмельницька обл., м. Камянець-Подільський, вул. Тімірязєва, буд. 123; ) заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 52072 (пятдесят дві тисячі сімдесят дві) грн. 32 коп. та судовий збір у сумі 781 (сімсот вісімдесят одна) грн. 09 коп.

3. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 19.02.2018.

Суддя С.Ю. Наріжний