ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.01.2018р.                      Справа №905/2423/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник», с.Урзуф,

про стягнення 80133,38 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник», с.Урзуф про стягнення:

-          боргу за активну електроенергію, спожиту за період вересень 2014 – травень 2015 року, – 38189,49 грн;

-          боргу за реактивну електроенергію, спожиту за період вересень 2014 – травень 2015 року, – 6700,91 грн;

-           3% річних, нарахованих у період з 04.10.2014р. по 30.09.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої з вересня 2014 року по травень 2015 року, – 3784,55 грн;

-          інфляційних, нарахованих з 01.11.2014р. по 30.09.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої з вересня 2014 року по травень 2015 року, – 31458,43 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №12/437 від 20.11.2003р. про постачання електричної енергії, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» утворилась заборгованість за активну електроенергію в сумі 38189,49 грн, надання послуг з перетоку реактивної електроенергії в сумі 6700,91 грн, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору та витребуваних судом документів не представив.

Сторони правом на участь у судовому засіданні не скористались.

При цьому, позивач про розгляд справи був обізнаний, про що свідчить відмітка на клопотанні без номеру та без дати, яке надійшло до господарського суду 27.12.2017р., щодо отримання представником позивача ухвали від 19.12.2017р.

Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

За приписами ч.1 ст.64 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на момент порушення провадження у справі) ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

В силу норм ч.4 ст.89 вказаного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з відомостями, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач зареєстрований за адресою: 87455, Донецька область, Мангушський район, с.Урзуф, вул.Набережна, буд.92.

Ухвали від 26.10.2017р. про порушення провадження по справі та від 23.11.2017р. про відкладення розгляду справи, надіслані за вказаною адресою, не були вручені адресату та повернулись до господарського суду за закінченням терміну зберігання. Ухвала суду від 19.12.2017р. або докази її вручення відповідачу до господарського суду не повернулись. Водночас, відповідно до інформації, яка наявна у розділі «Форма пошуку» офіційного веб-порталу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», поштове відправлення за номером №608 було здано до пересилання 27.12.2017р. та не вручено під час доставки 20.01.2018р.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник», яка наявна у матеріалах справи, в тому числі, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 вказаного нормативно-правового акту для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Відтак, господарський суд зауважує, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалами у цій справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийнття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 цього кодексу зобов’язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Крім того, судом враховано, що згідно з ухвалою від 19.12.2017р. присутність сторін у судовому засіданні 23.01.2018р. була визначена не обов’язковою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов’язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 20.11.2003р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було підписано договір №12/437 про постачання електричної енергії, відповідно до п.1 якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід’ємними частинами.

За приписами п.9.4 договору №12/437 від 20.11.2003р. останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до _____.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, враховуючи пояснення позивача, які викладені у позовній заяві, з огляду на те, що сторонами фактично не було встановлено граничного строку припинення правовідносин за вказаним договором, суд дійшов висновку, що договір розпочав свою дію 20.11.2003р., а зобов’язання сторін за вказаною угодою були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Вказані висновки суду підтверджуються наявністю обставин укладання сторонами додаткових угод до договору №12/437 від 20.11.2003р., датованих 01.11.2005р., 28.05.2013р., фактичним виконанням постачальником та споживачем договору, про що свідчать: рахунки, у яких наявні посилання на відповідний договір та які були прийняті представником споживача без зауважень та заперечень; акти прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), підписані сторонами та скріплені їх печатками тощо.

За приписами п.п.2.1.2, 2.2.3, 2.2.4 договору №12/437 від 20.11.2003р. позивач зобов’язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в межах 351,5 кВт приєднаної потужності і в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток №13 «Обсяги постачання електричної енергії споживу та субспоживачу»), а споживач зобов’язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №5 «Порядок розрахунків за електроенергію» та №6 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а також послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком №10 та (або) №10а «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Як свідчать матеріали справи, у вересні 2014 – травні 2015 року електропостачальною організацією поставлено споживачу активну електроенергію на загальну суму 47612,89 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії), а саме:

- за вересень 2014 року на суму 32494,84 грн (21953 кВт/год),

- за жовтень 2014 року на суму 1805,84 грн (1220 кВт/год),

- за листопад 2014 року на суму 1746,64 грн (1180 кВт/год),

- за грудень 2014 року на суму 1842 грн (1220 кВт/год),

- за січень 2015 року на суму 1934,09 грн (1220 кВт/год),

- за лютий 2015 року на суму 1747,02 грн (1102 кВт/год),

- за березень 2015 року на суму 2030,86 грн (1220 кВт/год),

- за квітень 2015 року на суму 1983,96 грн (1180 кВт/год),

- за травень 2015 року на суму 2027,64 грн (1220 кВт/год).

Крім того, електропостачальною організацією було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» послуги з перетоку реактивної електроенергії за період з вересня 2014 року по травень 2015 року на загальну суму 6700,91 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії), а саме:

- за вересень 2014 року на суму 1393,27 грн (23915 кВАр/год),

- за жовтень 2014 року на суму 368,02 грн (8556 кВАр/год),

- за листопад 2014 року на суму 353,71 грн (8280 кВАр/год),

- за грудень 2014 року на суму 378,20 грн (8556 кВАр/год),

- за січень 2015 року на суму 833,28 грн (8556 кВАр/год),

- за лютий 2015 року на суму 762,26 грн (7728 кВАр/год),

- за березень 2015 року на суму 869,33 грн (8556 кВАр/год),

- за квітень 2015 року на суму 861,88 грн (8280 кВАр/год),

- за травень 2015 року на суму 880,96 грн (8556 кВАр/год).

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обов’язок по оплаті електричної енергії та послуг з компенсації її перетоку у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 38189,49 грн та перетоки реактивної електроенергії в розмірі 6700,91 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами п.3.1.1 договору №12/437 від 20.11.2003р. постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами.

Відповідно до п.6.6 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою №28 від 31.07.1996р. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

За змістом п.6.5 вказаних Правил, у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, укладають договір щодо реструктуризації заборгованості. При цьому оформлюється графік погашення заборгованості, який є додатком до цього договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник електричної енергії має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до п.п.2.5, 2.8 додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору №12/437 від 20.11.2003р. розрахунки за електричну енергію здійснюються до початку розрахункового періоду шляхом перерахування споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання попередньої оплати обсягу очікуваного споживання електричної енергії, заявленого на розрахунковий період, включаючи ПДВ. У разі, якщо за підсумками розрахункового періоду вартість спожитої електроенергії менше, ніж сума оплати, що надійшла за такий календарний місяць, залишок коштів зараховується як попередня оплата споживача за наступні розрахункові періоди. Зазначений пункт діє виключно за умови відсутності заборгованості споживача за попередні розрахункові періоди.

За змістом п.3 вказаного додатку остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного на підставі показів розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №10 «Акт прийняття-передавання товарної продукції». Для проведення остаточного розрахунку споживач у розрахунковий день повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РЕМ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання.

Як вказує позивач, на виконання вимог п.2.5 додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору №12/437 від 20.11.2003р., на поточний рахунок енергопостачальника від споживача надійшли грошові кошти у загальному розмірі 109156,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням №30 від 03.06.2014р. на суму 87000 грн, призначення платежу «Передплата за електричну енергію згідно рах. №12/437», банківською випискою Донецької філії АТ «Ощадбанк» по рахунку №60 від 20.06.2014р. на суму 22156,50 грн, призначення платежу «За активну електроенергію згідно рах. №12/437 передплата за липень 2014 року».

Водночас, як стверджує постачальник, загальна сума кредитного залишку споживача за договором №12/437 від 20.11.2003р. з урахуванням здійснених оплат Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» у червні 2014 року на загальну суму 109156,50 грн, складала 141859,06 грн.

При цьому, з огляду на зміст п.6.5 Правил користування електричною енергією, п.2.8 додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору №12/437 від 20.11.2003р. грошові кошти у загальному розмірі 141859,06 грн, були зараховані постачальником як передплата за активну електричну енергію за липень 2014 року у розмірі 50915 грн, за серпень 2014 року у розмірі 81520,66 грн, а залишкова сума у розмірі 9423,40 грн була зарахована енергопостачальником як часткова оплата за активну електричну енергію, спожиту у вересні 2014 року.

Відтак, враховуючи часткову оплату товару за договором №12/437 від 20.11.2003р., позивач надав, а відповідач прийняв наступні рахунки:

-          №12/437 від 26.09.2014р. на оплату активної електроенергії, отриманої у вересні 2014 року на суму 23071,44 грн,

-          №12/437 від 27.10.2014р. на оплату активної електроенергії, отриманої у жовтні 2014 року на суму 1805,84 грн,

-          №12/437 від 26.11.2014р. на оплату активної електроенергії, отриманої у листопаді 2014 року на суму 1746,64 грн,

-          №12/437 від 26.12.2014р. на оплату активної електроенергії, отриманої у грудні 2014 року на суму 1842 грн,

-          №12/437 від 26.01.2015р. на оплату активної електроенергії, отриманої у січні 2015 року на суму 1934,09 грн,

-          №12/437 від 26.02.2015р. на оплату активної електроенергії, отриманої у лютому 2015 року на суму 1747,02 грн,

-          №12/437 від 26.03.2015р. на оплату активної електроенергії, отриманої у березні 2015 року на суму 2030,86 грн,

-          №12/437 від 27.04.2015р. на оплату активної електроенергії, отриманої у квітні 2015 року на суму 1983,96 грн,

-          №12/437 від 28.05.2015р. на оплату активної електроенергії, отриманої у травні 2015 року на суму 2027,64 грн.

-          №12/437 від 26.09.2014р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у вересні 2014 року на суму 1393,27 грн,

-          №12/437 від 27.10.2014р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у жовтні 2014 року на суму 368,02 грн,

-          №12/437 від 26.11.2014р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у листопаді 2014 року на суму 353,71 грн,

-          №12/437 від 26.12.2014р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у грудні 2014 року на суму 378,20 грн,

-          №12/437 від 26.01.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у січні 2015 року на суму 833,28 грн,

-          №12/437 від 26.02.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у лютому 2015 року на суму 762,26 грн,

-          №12/437 від 26.03.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у березні 2015 року на суму 869,33 грн,

-          №12/437 від 27.04.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у квітні 2015 року на суму 861,88 грн,

-          №12/437 від 28.05.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у травні 2015 року на суму 880,96 грн.

Вищезазначені рахунки були отримані представниками відповідача у відповідності до умов договору №12/437 від 20.11.2003р. Факт отримання рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не спростований.

Відтак, з урахуванням змісту п.2.2.4 договору №12/437 від 20.11.2003р., п.3 додатку №5 «Порядок розрахунків» до вказаного правочину, господарським судом встановлено, що строк виконання зобов’язань відповідача з оплати активної електроенергії на суму 38189,49 грн, послуг з перетоку реактивної електроенергії на суму 6700,91 грн настав.

Проте, за твердженнями позивача, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.ст.526, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» за одержану електричну енергію та послуги з перетоку реактивної електричної енергії у повному обсязі не розрахувалось.

Ухвалами господарського суду від 26.10.2017р., 23.11.2017р., 19.12.2017р. відповідача було зобов’язано надати, в тому числі, докази часткової чи повної оплати відповідачем, визначеної позивачем заборгованості (за наявності); відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують направлення відзиву позивачу.

Відповідачем вимоги суду виконано не було, правової позиції по суті спору не висловлено, витребуваних доказів не представлено, факт наявності заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» не спростовано.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобов’язання за договором №12/437 від 20.11.2003р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості спожитої електричної енергії від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обов’язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, з огляду на всі представлені позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» на користь позивача суми боргу за активну електроенергію у розмірі 38189,49 грн, послуги з перетоку реактивної електричної енергії у розмірі 6700,91 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 3784,55 грн за період з 04.10.2014р. по 30.09.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої з вересня 2014 року по травень 2015 року.

За розрахунком суду сума процентів річних становить 3784,29 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» просить стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 31458,43 грн, за період з 01.11.2014р. по 30.09.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої з вересня 2014 року по травень 2015 року.

За розрахунком суду інфляційна складова боргу становить 31458,28 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з’ясувавши обставини, пов’язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення процентів річних та інфляційних підлягають частковому задоволенню, а саме на суми 3784,29 грн та 31458,28 грн.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1600 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник», с.Урзуф про стягнення:

-          боргу за активну електроенергію, спожиту за період вересень 2014 – травень 2015 року, – 38189,49 грн;

-          боргу за реактивну електроенергію, спожиту за період вересень 2014 – травень 2015 року, – 6700,91 грн;

-           3% річних, нарахованих у період з 04.10.2014р. по 30.09.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої з вересня 2014 року по травень 2015 року, – 3784,55 грн;

-          інфляційних, нарахованих з 01.11.2014р. по 30.09.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної та реактивної електроенергії, спожитої з вересня 2014 року по травень 2015 року, – 31458,43 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» (87455, Донецька обл., Мангушський район, с.Урзуф, вул.Набережна, буд.92, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Островського, буд.8, ) борг за активну електроенергію – 38189,49 грн, реактивну електроенергію – 6700,91 грн, 3% річних – 3784,29 грн, суму інфляційних – 31458,28 грн, а також судовий збір у розмірі 1599,99 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.02.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця