ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу в частині

м. Київ

02.03.2018

Справа № 910/2402/18

Суддя Господарського суду міста Києва Курдельчук Ігор Данилович, розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Віталі», м. Київ,

про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення 2 585,34 грн., а саме: 1 572,80 грн. заборгованості, 877,65 грн. втрат від інфляції, 134,89 грн. 3% річних,

без виклику представників,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018 до Господарського суду міста Києва публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - Товариство) було подано заяву про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення 2 585,34 грн., а саме: 1 572,80 грн. заборгованості, 877,65 грн. втрат від інфляції, 134,89 грн. 3% річних, за договором від 21.05.2015 №10101 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб’єктам господарювання (далі - Договір) за спожиті комунальні послуги з центрального опалення за період з 01.02.2015 по 01.05.2015.

Договір було укладено Товариством (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Віталі» (споживач).

Господарським судом міста Києва 02.03.2018 було видано судовий наказ щодо стягнення заборгованості у сумі 1 572,80 грн., а щодо решти вимог (877,65 грн. втрат від інфляції, 134,89 грн. 3% річних) суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статі 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, Товариство просить видати судовий наказ не лише на суму боргу за Договором, але й на втрати від інфляції та 3% річних.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, вимоги про стягнення передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням і боргом за Договором.

За приписами статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за Договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення 877,65 грн. втрат від інфляції та 134,89 грн. 3% річних.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Київенерго» у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Віталі» 877,65 грн. втрат від інфляції та 134,89 грн. 3% річних.

Ухвала набрала законної сили з моменту її оголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя                                І.Д.Курдельчук