Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 912/4425/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання Жураховської Т.О.

учасники справи:

позивач - Фізична особа-підприємець Стенник Микола Миколайович,

представник позивача - не з'явився,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Гідросила"

представник відповідача - Слєпуха О.С. -адвокат, довіреність від 05.02.2018 № 10, свідоцтво, витяг, договір про надання правової допомоги;

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Гідросила"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду (головуючий - Білецька Л.М., суддів: Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.) від 22.05.2017.

Короткий зміст позовних вимог

1. 28.11.2016 Фізична особа-підприємець Стенник Микола Миколайович (далі - Позивач) подав позовну заяву про усунення Публічним акціонерним товариством "Гідросила" (далі - Відповідач) перешкод у користуванні Позивачем двома високовольтними кабельними лініями КЛ 10 кВ, які прокладені по естакаді інженерних мереж у м. Кропивницький вул. Мурманська, 6, шляхом зобов'язання Відповідача надати доступ Позивачу до вказаних кабельних ліній для здійснення періодичних оглядів, використання, обслуговування та підтримання у належному технічному та безпечному стані; а також покласти на Відповідача витрати Позивача по сплаті судового збору.

2. Позовна заява мотивована тим, що Відповідач не надає згоду Позивачу, як власнику кабельних мереж КЛ 10 Вт, прокладених по естакаді інженерних мереж у м. Кіровограді по вул. Мурманській, 6 - на земельній ділянці, належній Відповідачу на праві власності, обслуговувати такі кабельні лінії, систематично їх оглядати та підтримувати у належному стані. При цьому Позивач послався на численні листи із відповідним зверненням до Відповідача. Кабельними мережами, за твердженням Позивача, забезпечується електричною енергією частина майнового комплексу, розташована у м. Кропивницький по проспекту Інженерів, 15, яка на праві власності належить Позивачу. Рішеннями в інших господарських справах встановлені обставини правомірного використання Позивачем кабельних мереж, що є предметом спору, законність прокладення цих мереж за існуючим маршрутом з відома та за згодою заводу "Гідросила" (правонаступником якого є Відповідач). Електропостачання до майнового комплексу Позивача відбувається на підставі чинного договору, укладеного з енергопостачальною організацією, а Відповідач відмовив працівникам Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Кіровоградській області у доступі на територію з метою проведення позапланового заходу з державного електричного нагляду на енергетичних об'єктах Позивача, про що складений відповідний акт. Відповідач відмовив Позивачу на його пропозицію укласти договір земельного сервітуту для обслуговування спірних кабельних ліній.

3. 16.01.2017 Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив усунути перешкоди з боку Відповідача у користуванні Позивачем двома високовольтними кабельними лініями КЛ 10 кВ, які прокладені по естакаді інженерних мереж у м. Кропивницький вул. Мурманська, 6 шляхом зобов'язання Відповідача не вчиняти жодних перешкод, у тому числі заборони проходу, проїзду для персоналу Позивача до кабельних ліній КЛ 10ВТ на надати доступ Позивачу до вказаних кабельних ліній для здійснення періодичних оглядів, використання, обслуговування та підтримання у належному технічному та безпечному стані.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. 13.02.2017 Господарський суд Кіровоградської області вирішив відмовити у задоволенні позову. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Позивач звернувся у даній справі з вимогами, що не відповідають визначеному нормами Цивільного кодексу України правовому механізму користування чужим майном. При цьому суд врахував, що поданий позов не пов'язаний з недотриманням Відповідачем обмежень щодо охорони зон повітряних і кабельних ліній. Відсутні належні докази на підтвердження дотримання вимог щодо прокладення спірних кабельних ліній електропередач та не підтверджено їх технічний стан та можливість подальшої експлуатації. За результатами перевірки, проведеної Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Кіровоградській області 12.05.2016 складений акт № 25/32-06-017, в якому вказано про невиконання Позивачем вимог припису від 28.12.2015 № 901/30-06-010, зокрема ненадання проекту прокладки кабелів; прокладення кабельних ліній з порушенням технічних вимог та проектної документації, подальшу експлуатацію естакад, на яких частково розташовані кабельні лінії, через невведення в експлуатацію та аварійність. Відхиляючи клопотання Відповідача про зупинення провадження у даній справі до вирішення по суті Господарським судом Кіровоградської області справи № 912/5005/15, суд вказав на те, що в обох справах Позивач просить захистити своє право власності на спірні кабельні лінії, тобто спір стосується одного й того ж майна, обставини доказування є подібними, а суд не обмежений можливістю їх встановлення в даній справі; необхідність першочергового розгляду саме даної справи не доведена; призначення ж судової інженерно-технічної експертизи в справі № 912/5005/15 не є підставою для зупинення провадження у даній справі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 22.05.2017 Дніпропетровський апеляційний господарський суд вирішив апеляційну скаргу Позивача задовольнити частково, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2017 скасувати частково, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в редакції позову від 16.01.2017: усунути перешкоди в користуванні Позивачем двома високовольтними кабельними лініями 10 кВ, які прокладені по естакаді інженерних мереж у м. Кропивницький вул. Мурманська, 6 шляхом зобов'язання Відповідача надати доступ Позивачу до вказаних кабельних ліній; в іншій частині вимог - рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2017 залишено без змін. При цьому також вирішено питання про перерозподіл судових витрат у справі.

6. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що прокладення спірних кабельних ліній існуючим маршрутом через земельну ділянку Відповідача - на повітряному закріпленні і на естакадному - було здійснено попереднім власником майнового комплексу, частина якого належить Позивачу (41/50), Кіровоградською взуттєвою фабрикою ВАТ КВП "Кіріімпекс" зі згоди заводу "Гідросила", у зв'язку з чим суд зробив висновок про те, що погодження прокладення кабельних ліній іншій організації не спростовує факт погодження розташування кабелів саме на естакаді, в тому числі, що належить Відповідачу та не спростовує законність права власності на них Позивача. Ставши власником спірних кабельних ліній, Позивач є зобов'язаною особою як власник мереж за договором про спільне використання технологічних електричних мереж, отримує за такими лініями електричну енергію. Позивачем через письмові звернення до Відповідача про можливість доступу до спірних кабельних ліній та про встановлення земельного сервітуту для доступу та обслуговування цих ліній вживались належні та адекватні способи врегулювати ситуацію, яка не була вирішена через відмови Відповідача. Стосовно відхилення першої вимоги Позивача в останній редакції апеляційний суд зазначив, що вимога не конкретизована щодо переліку персоналу, про можливість доступу якого до ліній йдеться. Що ж до доступу Позивача, то такий доступ не можна заборонити з огляду на гарантоване законом право Позивача як власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном, а допущення ним порушення у сфері енергоспоживання не спростовує таке право. Суд констатував, що в частині відмови у зупиненні провадження у справі судове рішення не оскаржувалось, а заявлене на стадії апеляційного провадження аналогічне клопотання не підлягає задоволенню через встановлення інших обставин, які існували і не були відомі заявнику, тому він не позбавлений права звернутись про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 05.10.2017 Відповідач подав касаційну скаргу та заяву про поновлення строку подання касаційної скарги. У касаційній скарзі просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 в частині, якою вимоги Позивача задоволені, та залишити в силі рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2017.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Апеляційний суд не визначив, яку саме річ має у володінні Позивач: високовольтну кабельну лінію 10 кВ, як електроустановку чи окремо кабель, як матеріал і складову частину кабельної лінії (електроустановки). Натомість суд першої інстанції встановив, що Відповідач є власником естакади, яка не завершена будівництвом і не введена в експлуатацію. У зв'язку із цим апеляційним судом висновки про задоволення позовних вимог зроблені всупереч норм частини 3 статті 331 та статті 391 Цивільного кодексу України. Також апеляційний суд на порушення статті 391 цього ж кодексу не визначив обсягу майнових прав Позивача та не встановив факти, що підтверджують дії Відповідача у створенні Позивачеві перешкод в користуванні саме тією річчю, що йому належить (кабельні лінії), оскільки судами встановлено, що Відповідач не заважає Позивачу розпоряджатись кабельними лініями, Відповідач навпаки наполягає на тому, щоб Позивач їх забрав. Апеляційний суд не виявив характерної ознаки негаторного позову - протиправності в діях Відповідача та безпідставно не застосував до спірних правовідносин норм частини 3 статті 319, статей 401, 402, 404 ЦК України.

Позиція Позивача, викладена у відзиві на касаційну скаргу.

9. Відповідач у касаційній скарзі намагається довести, що кабельні лінії разом із естакадою інженерних мереж є цілісною електроустановкою, де власником естакади є Відповідач, а власником кабельних ліній - Позивач, однак ці обставини не спростовують рішення апеляційного суду.

10. Відмови Відповідача на численні звернення Позивача, у тому числі і про укладення договору земельного сервітуту, з приводу обслуговування та підтримання Позивачем у належному технічному стані кабельних ліній підтверджують протиправну поведінку Відповідача як умову звернення із даним негаторним позовом.

Позиція Верховного Суду

Щодо вимоги про усунення перешкоди у користуванні майном

11. Предметом позову є вимоги Позивача про усунення Відповідачем перешкод у користуванні майном, належним Позивачеві. Правовою підставою таких вимог була визначена норма статті 391 Цивільного кодексу України, відповідної до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до цієї статті власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном. Звернення до суду з вимогою про захист права власника від такого порушення отримав у фаховій літературі назву "негаторний позов". Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. Усунення цих перешкод не передбачає виникнення у власника речевого права на майно іншого власника, зокрема права користування цим майном.

Натомість, у цій справі суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про можливість усунення перешкоди в користуванні майном Позивача шляхом зобов'язання Відповідача надати доступ Позивачу до кабельних ліній, які належать йому на праві власності. Надання такого доступу передбачає користування Позивачем щонайменше земельною ділянкою Відповідача для проходу та (або) проїзду через цю ділянку до кабельних ліній, тобто встановлення сервітуту. Колегія суддів у зв'язку з цим погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Позивач звернувся з позовом, який не відповідає визначеному вище механізму користування чужим нерухомим майном. Суд також погоджується з аргументом скаржника, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував матеріальне право, не застосувавши зокрема положення частини 1 статті 401 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, а також положення статті 402 ЦК України, відповідно до якої сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. З цих підстав Суд також відхиляє аргумент Позивача (пункт 10), викладений у відзиві на касаційну скаргу, про те, що відмови Відповідача у відповідь на пропозиції Позивача укласти договір земельного сервітуту підтверджують протиправну поведінку Відповідача і дають підставу для звернення з негаторним позовом.

12. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 4 частини 1 статті 308 та статті 312 ГПК України оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі як законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 129, 240, 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Гідросила" задовольнити.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 у справі № 912/4425/16 скасувати, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2017 - залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак