Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/7194/17

Верховний Суд у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"

представник позивача - Богдан С.В.

відповідач - публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування"

представник відповідача - Ільницький І.Й.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "РГК "Трейдінг"

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - не з'явився

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Печерний С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у складі Плотницької Н.Б. та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06 грудня 2017 року у складі Жук Г.А. - головуючого, Дикунської С.Я., Мальченко А.О.

Короткий зміст позовних вимог (первісних та зустрічних)

1. У травні 2017 року публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (далі - позивач) звернулось з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - відповідач) про визнання укладеною додаткової угоди №2 до договору про надання послуг по транспортуванню природного газу для нормованих витрат від 31 жовтня 2011 року № 30НВТ/11 (далі - договір), зміст якої зводиться до припинення за згодою сторін дії договору з 27 листопада 2015 року

2. Позовна заява мотивована істотною зміною чинного законодавства, яким врегульовано правовідносини на ринку природного газу, що суттєво впливає на права та обов'язки учасників спірних договірних правовідносин. У зв'язку з чим договір повинен бути приведений у відповідність до норм чинного законодавства шляхом його припинення з 27 листопада 2015 року. При цьому позивач посилався на прийняття в 2015 році Закону України "Про ринок природного газу", Кодексу газотранспортних систем та Кодексу газорозподільних систем.

3. У подальшому відповідач звернувся до позивача із зустрічним позовом про стягнення заборгованості за договором, а саме: 72 398,39 грн. основного боргу, 13 624,13 грн. пені, 1 509 грн. 3% річних та 8 533,81 грн. інфляційних втрат.

4. Зустрічний позов обґрунтований невиконанням позивачем договірних зобов'язань з оплати наданих відповідачем послуг з транспортування природного газу за період з січня по квітень 2017 року, що підтверджується відповідними щомісячними актами наданих послуг. При цьому отримані протягом 2016 року послуги з транспортування газу були повністю оплачені позивачем.

Короткий зміст оскаржуваного рішення, прийнятого судом першої інстанції

5. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року у задоволенні первісного позову відмовлено повністю.

3.1. Зустрічний позов задоволено. Стягнуто з позивача на користь відповідача 72 398,39 грн. боргу, 13 624,13 грн. пені, 1 509 грн. 3% річних та 8 533,81 грн. інфляційних втрат.

6. Суд першої інстанції виходив з того, що положення Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексу газотранспортної системи не поширюються на правовідносини між сторонами за договором. При цьому відповідач не є оператором газотранспортної системи в розумінні положень вказаного законодавства, оскільки не здійснює господарську діяльність в рамках укладеного між сторонами договору із залученням магістральних газопроводів, які є обов'язковою складовою газотранспортної системи. У даному випадку транспортування газу за договором здійснюється внутрішньопромисловими трубопроводами, які не є частиною магістрального газопроводу та, відповідно, газотранспортної системи.

7. Таким чином, позивачем не доведено наявності усіх передбачених статтею 652 Цивільного кодексу України умов, які б свідчили про наявність підстав для одностороннього розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин.

8. Стосовно зустрічних позовних вимог, то за умови чинності договору та наявності доказів невиконання позивачем своїх зобов'язань з оплати послуг з транспортування газу - отриманих та не оплачених останнім актів наданих послуг за січень-квітень 2017 року, заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст оскаржуваної Постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції

9. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06 грудня 2017 року рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року залишено без змін.

10. Мотиви прийняття постанови апеляційного господарського суду та встановлені обставини справи є тотожними з вищенаведеним обґрунтуванням та обставинами, встановленими місцевим господарським судом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги позивача

11. У грудні 2017 року позивач подав касаційну скаргу, у якій просить:

11.1. скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 06 грудня 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року;

11.2. прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи позивача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

12. Суди не взяли до уваги, що: (1) за новим законодавством ціна транспортування газу входить до ціни купівлі-продажу газу, що призводить до подвійної оплати позивачем послуг з транспортування; (2) природний газ для нормативних витрат не надходив від відповідача, оскільки постачальник газу для цих потреб відсутній; (3) спірний договір містить ознаки договору перевезення, а така послуга не може надаватись без згоди замовника, яким є позивач. Зазначене, на думку позивача, свідчить про те, що за спірними рішеннями з нього стягнуто кошти за послуги, які фактично відповідачем не надавались.

13. Крім того, акти наданих послуг не є первинними документами, а тому не можуть підтверджувати факт надання послуг з транспортування газу.

Позиція відповідача у відзиві на касаційну скаргу

14. Посилаючись на зміну законодавства ще в 2015 році, позивач протягом 2016 року оплачував надані послуги за договором та не реалізував передбачене договором право припинення договору, що свідчить про безпідставність його позовних вимог.

15. При цьому законодавство, на яке посилається позивач, спірних правовідносин взагалі не регулює.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

16. Вказане у пункті 2 цієї Постанови законодавство у сфері регулювання ринку природного газу, на яке посилається позивач в обґрунтування підстав для припинення договору, врегульовує правовідносини з транспортування природного газу газотранспортною системою, складовою якої є магістральні газопроводи. Сфера дії зазначених нормативно-правових актів не охоплює правовідносин щодо переміщення газу внутрішньопромисловими трубопроводами, про що свідчать положення статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" та статті 2 Закону України "Про трубопровідний транспорт".

17. Проте спірні договірні відносини між сторонами виникли відносно переміщення природного газу саме внутрішньопромисловими трубопроводами відповідача, які не входять до складу газотранспортної системи та, відповідно, не підпадають під дію вказаного законодавства.

18. За таких обставин Верховний Суд погоджується з викладеними в пункті 7 цієї Постанови висновками судів щодо відсутності передбачених статтею 652 Цивільного кодексу України умов, які б свідчили про наявність підстав для одностороннього розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин.

19. З огляду на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій та мотиви прийняття оскаржуваних судових рішень, доводи позивача у пункті 12 Постанови фактично є вимогами про повторне встановлення обставин справи та переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (стаття 300 Господарського процесуального кодексу України).

При оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації", згідно з якою повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

20. Безпідставними також є твердження позивача, викладені в пункті 13 Постанови, оскільки за умовами договору саме акти наданих послуг підтверджують факт надання послуг з транспортування газу та є підставою для проведення розрахунків між сторонами.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. Враховуючи вищенаведене та встановлені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06 грудня 2017 року у справі № 910/7194/17 залишити без змін.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.