номер провадження справи 17/145/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018 Справа № 908/2395/17

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання Юсубовій Д.В.

розглянувши матеріали справи № 908/2395/17

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, 53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав, 69015, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5

про стягнення 106 579,21 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 01.05.17 № 283-4016

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

29.11.17 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (далі ПАТ Нікопольський ЗФ) до товариства з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав (надалі ТОВ ЗапорожСпецСплав) стягнення 106 579,21 грн. за договором від 12.12.16 № 171002/1605534, з якої: 95 273,00 грн. пені та 11 306,21 грн. 3 % річних

Позов обґрунтовано ст.ст. 526, 530, 554, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 230, 265, 267 ГК України, а також частковим порушенням відповідачем терміну оплати товару, який було поставлено позивачем відповідачу за договором поставки від 12.12.16 за № 171002/1605534 у період з 31.07.17 по 29.09.17.

29.11.17 автоматизованою системою документообігу суду визначено вищевказану позовну заяву та заяву про забезпечення позову до розгляду судді Корсун В.Л.

Ухвалою від 29.11.17 судом порушено провадження у справі № 908/2395/17, якій присвоєно номер провадження 17/145/17. Судове засідання призначено на 20.12.17.

20.12.17 через канцелярію суду представником ПАТ Нікопольський ЗФ подано клопотання № 2017.12.19/54-4016 у справі № 908/2395/17, в якому заявником викладено прохання перенести розгляд справи на іншу дату в межах строку встановленого законодавством для надання сторонам часу для можливого врегулювання спору.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.17 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.17, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Згідно із п. 9 Перехідних положень ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.17 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.17, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 20.12.17 судом з огляду на неявку представників сторін в судове засідання призначене на 20.12.17 та на подане представником позивача клопотання № 2017.12.19/54-4016 у справі № 908/2395/17, розгляд справи відкладено на 24.01.18.

Крім того, вказаною ухвалою сторонам запропоновано виконати вимоги викладені в ухвалі від 29.11.17 у справі № 908/2395/17. А також повідомлено відповідача, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень свідчать, що ухвали суду від 29.11.16 та від 20.12.17 у справі № 908/2395/17, які були направлені на юридичну адресу ТОВ ЗапорожСпецСплав (згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача станом на 29.11.17 (дата порушення провадження у справі № 908/2395/17) є: 69015, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5) були отримані уповноваженою особою відповідача (за довіреністю) 04.12.17 та 09.01.18 відповідно.

Враховуючи, що розгляд справи № 908/2395/17 по суті не було розпочато до набрання чинності ГПК України у новій редакції від 15.12.17, суд у судовому засіданні 24.01.18 зясувавши думку представника позивача щодо подальшого порядку розгляду справи, здійснив перехід на стадію підготовчого провадження в рамках загального позовного провадження.

З огляду на неявку в судове засідання 24.01.18 представника відповідача, не повідомлення останнім причин своєї неявки, суд дослідивши всі питання визначені у ст. 182 ГПК України за участю представника позивача та заслухавши його усні пояснення (відносно відсутні інших доказів по справі та щодо переходу до розгляду справи по суті), прийшов до висновку про наявність правових підстав для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.02.18, про що судом винесено відповідну ухвалу.

Представник позивача у судовому засіданні 21.02.18 повністю підтримав позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві. Вказував, що станом на 21.02.18 заявлена до стягнення сума заборгованості відповідачем не сплачена.

Уповноважений представник відповідача в судове засідання призначене на 21.02.18 не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідача належним чином повідомлено про дату, місце та час розгляду справи № 908/2395/17, а також враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача (його представника), суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності такого учасника справи за наявними у матеріалах справи документами.

Фіксування судового процесу по справі № 908/2395/17 у засіданнях 24.01.18 та 21.02.18 здійснювалось судом за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У засіданні суду 21.02.18, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.12.16 між публічним акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав (Покупець) укладено договір поставки № 171002/1605534, згідно із умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобовязується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити феросплави, які в подальшому іменуються товар, на умовах, в кількості та строки, зазначені в Специфікаціях до даного договору, які є його невідємною частиною.

За умовами п. 2.3. договору, при відвантаженні товару залізничним транспортом датою поставки вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції вантажовідправника. При поставці товару автотранспортом датою поставки вважається дата передачі товару покупцю (найнятому їм перевізнику) на складі вантажовідправника, вказана в накладній на відпуск товару. Моментом переходу права власності на товар є дата поставки товару.

У відповідності до п. 3.1 договору, ціна на товар який поставляється визначається в національній валют України, як це передбачено в Специфікаціях до даного договору, без урахування податку на додану вартість.

Згідно із п. 3.2. договору, покупець здійснює банківським переказом попередню оплату товару в національній валюті України в розмірі 100 відсотків вартості відповідної партії товару, зазначеної в специфікаціях. Вартість відвантаженого товару визначається в національній валюті України з урахуванням податків і зборів, передбачених діючим законодавством України. Допускається оплата товару, що поставляється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Положеннями пунктів 3.5., 3.6. договору (п. 3.6. договору в редакції додаткової угоди № 3/1701441 від 24.02.17) передбачено, що датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника. При перерахуванні коштів на рахунок Постачальника, Покупець зобовязаний вказати: Оплата за товар по договору № 171002/1605534. При цьому, отримані грошові кошти розподіляються Постачальником наступним чином: 1) оплачуються рахунки, які виписані на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від Покупця; 2) оплачується рахунки, які виписані по базовій ціні продукції на дату відвантаження (такі рахунки сплачуються в порядку календарної черги виникнення заборгованості).

Пунктом 3.7. договору закріплено, що Постачальник передає Покупцеві на товар який поставляється протягом 7 календарних днів з дати відвантаження товару наступні документи: рахунок Постачальника; копію залізничної квитанції і/або накладної на відпуск товару; сертифікат якості; податкову накладну.

Згідно із п. 8.6. договору, вказаний договір вступає в силу з 01.01.17, і діє по 31 грудня 2017 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань по договору.

У відповідності із п. 8.12. договору, Специфікації (Додатки) до даного договору вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму.

Матеріали цієї справи свідчать, що сторонами протягом дії договору від 12.12.16 № 171002/1605534 неодноразово вносились зміни до його умов шляхом укладення наступних додаткових угод: від 19.12.16 № 1/1605742, від 23.12.16 № 2/1605808, від 24.02.17 № 3/1701441, від 16.03.17 № 4/1701804. від 06.04.17 № 5/1702348, від 03.05.17 № 6/1702809, від 10.05.17 № 7/1702898, від 03.07.17 № 8/1703861, від 07.07.17 № 9/1703916, від 03.08.17 № 10/1704421, від 05.09.17 № 12/1704965. Зокрема, вказаними додатковими угодами: внесено зміни до пунктів 3.4., 3.6. розділу 3 «Ціна та умови оплати», розділів 9, 10 (які стосуються юридичної адреси та банківських реквізитів сторін); доповнено договір Специфікаціями.

Зокрема, сторонами підписано Специфікації №№ 1-17 (відповідно додатки №№1-17 до договору від 12.12.16 № 171002/1605534), в яких узгоджено умови покупки відповідачем товару виробництва ПАТ Нікопольський завод феросплавів за договором від 12.12.16 № 171002/1605534, а саме: найменування товару, якість, упаковку, кількість, формулу по якій розраховується ціна реалізації, базову ціну, ринок збуту, строки поставки, загальну орієнтовану вартість Специфікацій.

Вбачається, що на виконання умов вказаного вище договору та відповідно до підписаних специфікацій №№ 11, 12, 13, 14, 16, 17 позивачем у період з 31.07.17 по 29.09.17 поставлено відповідачу автомобільним транспортом товар (феросплави) згідно із наступними видатковими накладними: від 31.07.17 № 009745; від 09.08.17 №№ 009782, 009783, 009784, 009785, 009780, 009779, 009781; від 11.08.17 №№ 009804, 009805, 009802, 009803; від 17.08.17 №№ 009826, 009824, 009823; від 19.08.17 №№ 009832, 009829, 009831, 009834; від 11.09.17 №№ 009014, 009016; від 15.09.17 № 009045; від 22.09.17 №№ 009076, 009075, 009074, 009073; від 26.09.17 №№ 009091, 009088, 009084, 009083; від 28.09.17 №№ 009101, 009102; від 29.09.17 №№ 009106, 009105.

Отримання товару за вказаними вище накладними ТОВ ЗапорожСпецСплав підтверджується відповідними довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (які наявні в матеріалах справи) та підписом уповноваженої особи відповідача в графі «отримав».

З урахуванням базової ціни на продукцію на дату відвантаження за наведеними вище видатковими накладними позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату товару, які службою експрес-доставки «Меркурій» (відповідні накладні на відправлення рахунків наявні у справі) в строк визначений п. 3.7. договору були направлені позивачем на адресу відповідача, а саме: від 31.07.17 № 214405 на суму 957 922,22 грн., від 09.08.17 № 214538 на суму 2 099 220,32 грн., від 09.08.17 № 214539 на суму 3 184 558,19 грн., від 11.08.17 № 214557 на суму 2 134 441,73 грн., від 17.08.17 № 214671 на суму 3 198 984,20 грн., від 19.08.17 № 214749 на суму 4 237 483,37 грн., від 11.09.17 № 215022 на суму 1 108 910,93 грн., від 15.09.17 № 215157 на суму 1 009 230,36 грн., від 22.09.17 № 215306 на суму 4 584 878,15 грн., від 26.09.17 № 215369 на суму 2 320 346,47 грн., від 26.09.17 № 215370 на суму 1 131 171,98 грн., від 28.09.17 № 215408 на суму 1 142 488,63 грн., від 29.09.17 № 215482 на суму 1 147 108,03 грн.

Як вже зазначалось вище у тесті даного рішення, за умовами п. 3.2. договору, допускається оплата товару, що поставляється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з дати поставки товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень закону та умов договору, граничним строком оплати товару:

- за видатковою накладною від 31.07.17 № 009745 є 30.08.17;

- за видатковими накладними від 09.08.17 №№ 009782, 009783, 009784, 009785, 009780, 009779, 009781 є 08.09.17;

- за видатковими накладними від 11.08.17 №№ 009804, 009805, 009802, 009803 є 11.09.17;

- за видатковими накладними від 17.08.17 №№ 009826, 009824, 009823 є 18.09.17;

- за видатковими накладними від 19.08.17 №№ 009832, 009829, 009831, 009834 є 18.09.17;

- за видатковими накладними від 11.09.17 №№ 009014, 009016 є 11.10.17;

- за видатковою накладною від 15.09.17 № 009045 є 16.10.17;

- за видатковими накладними від 22.09.17 №№ 009076, 009075, 009074, 009073 є 23.10.17;

- за видатковими накладним від 26.09.17 №№ 009091, 009088, 009084, 009083 є 26.10.17;

- за видатковими накладними від 28.09.17 №№ 009101, 009102 є 30.10.17;

- за видатковими накладними від 29.09.17 №№ 009106, 009105 є 30.10.17.

Відповідно до п. 5 Специфікацій №№ 11, 12, 13, 14, 16, 17 до договору від 12.12.16 № 171002/1605534, ціна реалізації розраховується за формулою:

х = к/к1 * b,

де: х ціна продукції в національній валюті України за одну метричну тону без урахування ПДВ, ж.д. тарифу та охорони; к курс долару США, встановлений національним банком України н6а дату зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника; к1 - курс долару США, встановлений національним банком України на дату складання Специфікації; b - базова ціна продукції на дату відвантаження в національній валюті України по курсу НБУ на дату відвантаження.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що відповідачем на рахунок позивача в якості оплати за феросплави по договору від 12.12.16 № 171002 платіжним дорученням: від 11.09.17 № 3659 перераховано 7 656 535,06 грн.; від 13.09.17 № 3668 перераховано 814 769,26 грн.; від 28.09.17 № 3716 перераховано 3 800 000,00 грн.; від 29.09.17 № 3730 перераховано 3 777 437,45 грн.; від 29.09.17 № 3735 перераховано 152 739,20 грн.; від 17.10.17 № 3820 перераховано 1 132 799,94 грн.; від 25.10.17 № 3854 перераховано 1 009 230,36 грн.; від 25.10.17 № 3855 перераховано 15 461,02 грн.; від 27.10.17 № 3864 перераховано 5 314 552,00 грн.; від 30.10.17 № 3872 перераховано 3 073 677,42 грн.; від 31.10.17 № 3879 перераховано 335542,22 грн.; від 06.11.17 № 3897 перераховано 1 784 516,68 грн.; від 07.11.17 № 3914 перераховано 2 000 000,00 грн.

З урахуванням здійснених відповідачем оплат за поставлений товар по договору від 12.12.16 № 171002/1605534, та відповідно до умов (п.5) Специфікації №№ 11, 12, 13, 14, 16, 17 позивачем розраховано ціну реалізації продукції (товару) та виписані для оплати відповідачу рахунки на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від покупця: від 11.09.17 № 214405АК на суму 5 817,06 грн., від 11.09.17 № 214538АК на суму 27 770,20 грн., від 11.09.17 № 214539АК на суму 42 127,04 грн., від 11.09.17 № 214557АК на суму 19 547,56 грн., від 13.09.17 № 214557АК1 на суму 10 227,02 грн., від 28.09.17 № 214557АК2 на суму 313,70 грн., від 28.09.17 № 214671АК на суму 112 598,44 грн., від 28.09.17 № 214749АК на суму 17 730,72 грн., від 29.09.17 № 214749АК1 на суму 152 739,20 грн., від 17.10.17 № 215022АК на суму 19 776,22 грн., від 17.10.17 № 215157АК на суму 58,26 грн., від 25.10.17 № 215157АК1 на суму 19 515,55 грн., від 27.10.17 № 215306АК на суму 103 002,72 грн., від 27.10.17 № 215369АК на суму 11 912,99 грн., від 30.10.17 № 215369АК1 на суму 36237,74 грн., від 30.10.17 № 215370АК на суму 24 033,77 грн., від 30.10.17 № 215408АК на суму 2 648,48 грн., від 31.10.17 № 215408АК1 на суму 4 459,36 грн., від 06.11.17 № 215408АК2 на суму 11 793,65 грн., від 06.11.17 № 215482АК на суму 18 592,15 грн., від 07.11.17 № 215482АК1 на суму 377,22 грн. Наведені вище рахунки також були направлені позивачем на адресу відповідача службою експрес-доставки «Меркурій» (відповідні накладні на відправлення рахунків наявні у справі) у строк визначений п. 3.7. договору.

Із наданої до матеріалів справи довідки за вих. від 17.11.17 № 4026-4-108 вбачається, що отримані позивачем від відповідача грошові кошти в якості оплати товару за договором від 12.12.16 № 171002 розподілялись Постачальником (позивачем) у відповідності із умовами п. 3.6. договору, а саме: спочатку оплачувались рахунки, які виписані на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від Покупця; а потім, оплачувались рахунки, які виписані по базовій ціні продукції на дату відвантаження (в порядку календарної черги виникнення заборгованості).

Судом встановлено, що відповідач повністю розрахувався за поставлений позивачем товар за наведеними вище у тексті даного рішення видатковими накладними. Проте, здійснив розрахунок із порушенням строку визначеного умовами договору від 12.12.16 № 171002/1605534.

Предметом спору по даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 95 273,00 грн. пені та 11 306,21 грн. 3 % річних (які нараховані за загальний період з 31.08.17 по 06.11.17) з підстав несвоєчасного здійснення розрахунків за поставлений товар по договору від 12.12.16 № 171002/1605534.

Положеннями ст. 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязком для виконання сторонами.

Згідно із положеннями ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.1). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4).

Таким чином, з урахуванням ст.ст. 629, 631 ЦК України та п. 8.6. договору поставки від 12.12.16 № 171002/1605534 закінчення строку дії вказаного договору станом на час розгляду судом вимог позивача про стягнення пені та 3 % річних, не звільняє відповідача від відповідальності за порушення грошового зобовязання, яке мало місце під час дії договору.

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Згідно Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 7.4. договору сторонами погоджено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених даним договором поставки, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка діяла у відповідному періоді, за кожен день прострочення оплати.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Як свідчать надані до матеріалів позовної заяви розрахунки пені та 3 % річних до договору від 12.12.16 № 171002/1605534, позивачем здійснено зазначені розрахунки виходячи із сум рахунків виставлених на оплату відповідачу, дати оплати товару, фактичної дати оплати, кількості днів прострочення, суми оплати. Крім того, розрахунок пені здійснено позивачем із застосуванням, передбаченої п. 7.4. договору, подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Також надані розрахунки свідчать, що до періоду прострочення позивачем не включено день фактичної сплати суми заборгованості.

З урахуванням викладеного, перевіривши за допомогою ІПС «Законодавство» надані розрахунки пені та 3 % річних, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення 95 273 грн. пені та 11 306,21 грн. 3 % річних, які нараховані за загальний період з 31.08.17 по 06.11.17.

При перевірці розрахунку заявлених до стягнення сум пені та 3 % річних судом прийнято до уваги той факт, що зазначення позивачем по деяким поставкам товару невірних дат оплати по договору, тобто граничного строку оплати товару, не вплинуло на вірність розрахунку.

У звязку із чим, вимоги позивача про стягнення з відповідача 95 273,00 грн. пені та 11 306,21 грн. 3 % річних підлягають задоволенню судом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 129, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ЗапорожСпецСплав (69015, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5, ) на користь публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310, ) - 95 273 (девяносто пять тисяч двісті сімдесят три) грн. 00 коп. пені, 11 306 (одинадцять тисяч триста шість) грн. 21 коп. 3 % річних та 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ГПК України.

Повне рішення складено 03.03.2018.

Суддя В.Л. Корсун