ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.2018р. Справа №905/2983/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Берті", м.Бердянськ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі

Регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства

"Українська залізниця", м.Лиман

про стягнення заборгованості в сумі 111209,38 грн.

Суддя Г.В. Левшина

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Берті", м.Бердянськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акіонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман, про стягнення заборгованості в сумі 111209,38 грн., у тому числі основний борг в розмірі 106766,40 грн., три проценти річних в сумі 859,98 грн. та пеня в сумі 3583,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки №Дон/нх-17282/НЮ від 25.04.2017р. в частині своєчасної оплати вартості отриманого товару, специфікацію до нього, видаткову накладну №РН-0000469 від 15.06.2017р., акт прийому передачі №1 від 19.06.2017р., довіреність на отримання матеріальних цінностей, розрахунок суми позову.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 15.01.2018р. проти наявності суми основного боргу не заперечує. Одночасно, відповідачем заявлено про відмову у позовних вимогах щодо стягнення штрафних санкцій, посилаючись на ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України, а також на відсутність вини відповідача, затримку фінансування у звязку з проведенням антитерористичної операції, а також на відсутність збитків у позивача внаслідок порушення термінів оплати поставленого товару.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

25.04.2017р. між сторонами був підписаний договір про закупівлю №ДОН/НХ-17282/НЮ, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався поставити у власність відповідача, а відповідач (покупець) взяв на себе зобовязання оплати товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами згідно специфікації №1, що додається до договору і є його невідємною частиною. Постачальник передає у власність покупця товар на умовах, зазначених у договорі (п.1.1 договору).

Найменування товару: стрічка транспортна 2.2-1000-3-ТК-200-2-5-2-Б-РБ. Виробник товару: ПРАТ БЕРТІ, Україна. Покупець має право в односторонньому порядку зменшити обсяг закупівлі залежно від реального фінансування (п.1.2 - 1.4 договору).

Згідно п.п.4.1.-4.2 договору товар повинен бути поставлений постачальником протягом 10 календарних днів від дати отримання заявки на поставку товару.

Датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару та підписання акту приймання-передачі товару обома сторонами.

Відповідно до п.4.3 договору товар постачається постачальником та за його рахунок на склад покупця на умовах DDP згідно ІНКОТЕРМС-2010.

За умовами п.п.5.1-5.3 ціна постачальника за товар вказана у специфікації №1 (додаток 1), яка є невідємною частиною даного договору. Загальна сума договору складає 320299,20 грн. з урахуванням ПДВ 20% -53383,20 грн.

Термін дії договору з моменту підписання його обома сторонами до 31.12.2017р. (п.15.1 договору).

На виконання умов договору, сторонами підписано специфікацію №1 до договору №ДОН/НХ-17282/НЮ від 25.04.2017р., в якій сторони дійшли згоди щодо найменування, кількості та вартості товару.

Умовами постачання за вказаною специфікацією є: DDP згідно ІНКОТЕРМС-2010, склад покупця за адресою: м.Артемівськ (Бахмут), вул.Космонавтів, 4.Термін постачання до 31.12.2017р.

Як встановлено судом, згідно з наданими до матеріалів справи видатковою накладною №РН-0000469 від 15.06.2017р., актом прийому передачі №1 від 19.06.2017р. позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 106766,40 грн.

Відповідачем у відзиві на позов від 15.01.2018р. факт отримання від позивача вказаного товару за договором №Дон/нх-17282/НЮ від 25.04.2017р. підтверджено.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами п.п.6.1-6.2 договору №Дон/нх-17282/НЮ від 25.04.2017р. та специфікації до нього розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. Покупець здійснює оплату на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з моменту отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладних та акту прийому-передачі товару.

За висновками суду свої зобов`язання щодо своєчасної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар в сумі 106766,40 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період з 02.08.2017р. по 08.11.2017р. нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних в сумі 859,98 грн.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

При цьому, заперечення відповідача проти позовних вимог про стягнення трьох процентів річних суд до уваги не приймає, з огляду на наступне.

Згідно п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми на суму боргу, що передбачено частиною другою статті 625 ЦК України, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п.1.10 постанови за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.9.2 договору №Дон/нх-17282/НЮ від 25.04.2017р. сторонами узгоджено, що у випадку порушення строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно вказаного пункту договору позивачем за період з 02.08.2017р. по 08.11.2017р. заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 3583,00 грн.

Розрахунок пені є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Суд відхиляє посилання відповідача на ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України, а також на відсутність вини відповідача, затримку фінансування у звязку з проведенням антитерористичної операції, а також на відсутність збитків у позивача внаслідок порушення термінів оплати поставленого товару.

Так, згідно ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів настання виняткових обставин для звільнення від відповідальності відповідачем не представлено.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Як встановлено, зобовязання відповідача за договором №Дон/нх-17282/НЮ від 25.04.2017р. на теперішній час не виконано, при цьому, заявлений до стягнення розмір пені не є надмірно великим приймаючи до уваги суму невиконаного відповідачем зобовязання.

За таких обставин, виходячи з того, що повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що заперечення відповідача є безпідставними, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 111209,38 грн., у тому числі основний борг в розмірі 106766,40 грн., 3% річних в сумі 859,98 грн. та пеня в сумі 3583, 00 грн., підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 120, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Берті", м.Бердянськ до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман про стягнення основного боргу в розмірі 106766,40 грн., 3% річних в сумі 859,98 грн., пені в сумі 3583, 00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03680 м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця (84400 м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Берті" (71111 Запорізька обл., м.Бердянськ, ) основний борг в розмірі 106766,40 грн., 3% річних в сумі 859,98 грн. та пеню в сумі 3583, 00 грн., всього заборгованість в сумі 111209,38 грн., судовий збір в розмірі 1668,14 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 21.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 21.02.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина