Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/22109/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Погребняк В.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2017

(суддя - Грєхова О.А.)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017

(головуючий - Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі № 910/22109/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз",

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

про стягнення заборгованості по договору 82 062, 21грн.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про:

- визнання незаконною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно незакінчення виконавчого провадження ВП №53846907 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 №910/22109/16;

- зобов'язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути грошові кошти в розмірі 92 242,15 грн., які було списано згідно з платіжною вимогою від 30.07.2017 №Дв/28 з рахунку №1 відкритому скаржником в АТ "Ощадбанк" на підставі наказу №910/22109/16 від 31.03.2017, виданого Господарським судом міста Києва;

- визнання незаконними дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо стягнення в межах виконавчого провадження з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 8 344,02 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн.;

- зобов'язання державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53846907 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 №910/22109/16 (з урахуванням заяви про збільшення вимог скарги на дії органу державної виконавчої служби, яка прийнята та розглянута судом).

Скарга обґрунтована посиланням на статті 6, 19 Конституції України, статті 509, 526, 598, 599 Цивільного кодексу України, статтю 198 Господарського кодексу України, статті 1, 2, 8, 10, 13, 18, 27, 39, 42, 48, 74 Закону "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016, пункт 2 Розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2017 скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві призначено до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задоволено частково. Суд зобов'язав Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 53846907 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 № 910/22109/16. Провадження у розгляді скарги в частині вимог про зобов'язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути грошові кошти в розмірі 83 440,21 грн., які було списано згідно з платіжною вимогою від 30.07.2017 №Дв/28 з рахунку №1, відкритому скаржником в АТ "Ощадбанк" на підставі наказу №910/22109/16 від 31.03.2017, виданого Господарським судом міста Києва, припинено. В іншій частині скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві судом відхилено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 - без змін.

У справі, що переглядається суди попередніх інстанцій встановили такі обставини:

- рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" заборгованість у розмірі 82 062,21 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.;

- на виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/22109/16 31.03.2017 видано відповідний наказ;

- державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 26.04.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53846907 з виконання наказу №910/22109/16, виданого 31.03.2017 Господарським судом міста Києва. Постановлено стягнути з боржника заборгованість за виконавчим документом - 83 440,21 грн.; виконавчий збір у розмірі 8 344,02 грн.; витрати виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн. Даною постановою також зобов'язано боржника у разі сплати заборгованості невідкладно надіслати до ВДВС підтвердження виконання;

- державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 30.07.2017 направлено до банку платіжну вимогу №Дв/28 про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 92 242,15 грн.;

- у подальшому державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження за номером №38095514, де боржником є ПАТ "НАК "Нафтогаз України", до складу якого зокрема входить виконавче провадження ВП №53846907, винесено постанову від 09.08.2017 про арешт майна боржника;

- відповідно до платіжного доручення №5005292 від 10.08.2017 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" сплатило на користь ПАТ "Хмельницькгаз" 83 440,21 грн. згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 у справі №910/22109/16;

- державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 05.10.2017 винесено постанови про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 8344,02 грн. виконавчого збору та 457,92 грн. витрат на проведення виконавчих дій;

- державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" 06.11.2017 винесено постанову про виправлення помилки, внесено виправлення до постанови №53846907 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, зазначивши в графі "Встановлено" види та суми витрат виконавчого провадження: плата за користування АСВП - 51,00 грн.; конверт не маркований С4 0,54 х 12 шт. = 6,48 грн.; поштові марки - 132,00 грн.; аркуші формату А4 0,16 х 32 = 5,12 грн.; витрати на друк листів на принтері 0,23 х 32 = 7,36 грн.; телекомунікаційні послуги (інтернет) - 108,33 грн.; витрати по оформленню матеріалів виконавчого провадження (канцтовари) - 40,00 грн.; інші витрати виконавчого провадження. Здійснені під час проведення виконавчих дій - 107,63 грн.;

- скарга ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії державної виконавчої служби мотивована тим, що: заходів примусового виконання рішення суду державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №53846907 не вчинялось, а тому правові підстави для стягнення виконавчого збору, а також витрат виконавчого провадження відсутні; заявою від 22.08.2017 №14/5-892В, яка була отримана відділом ДВС 23.08.2017 за вх. № 13628 повідомлено державного виконавця про сплату заборгованості на користь стягувача, втім з рахунку заявника було списано грошові кошти у розмірі 92 242,15 грн., а виконавче провадження ВП №53846907 не закінчене.

- обґрунтовуючи свої заперечення проти скарги державний виконавець послався на те, що вже після примусового списання з боржника коштів в розмірі 92 242,15 грн. йому стало відомо, що відповідно до платіжного доручення №5005292 від 10.08.2017 боржником було сплачено на користь стягувача 83 440,21 грн. У зв'язку з цим, 25.10.2017 державним виконавцем надано розпорядження на перерахування коштів в розмірі 83 440,21 грн. як надлишково стягнутих з боржника. Крім того, на думку державного виконавця, Законом України "Про виконавче провадження" взагалі не передбачено такого поняття як "добровільне" чи "самостійне" виконання боржником виконавчого документу (після моменту відкриття виконавчого провадження), а примусове виконання рішення суду розпочинається вже з самого моменту винесення постанови про відкриття провадження.

Ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані відсутністю законодавчо визначених підстав для скасування постанов державного виконавця про стягнення із боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, оскільки судове рішення було виконано у примусовому порядку. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість скарги в частині зобов'язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження, враховуючи фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом. Припиняючи провадження у розгляді скарги в частині вимог про зобов'язання державного виконавця повернути грошові кошти в розмірі 83 440, 21 грн., які було списано згідно з платіжною вимогою державного виконавця, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вказана сума коштів була повернута боржнику - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на підставі розпорядження державного виконавця та відповідного платіжного документа, що не заперечувалось ПАТ "НАК "Нафтогаз України" під час розгляду справи.

Судові рішення обґрунтовані нормами статей 1, 19, 26, 27, 39, 42, 74, Закону України "Про виконавче провадження", пункту 16 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати в частині вимог про визнання незаконним дій державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 8 344, 02 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 457,92 грн. та в цій частині прийняти нове рішення про задоволення вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу:

- ПАТ "НАК "Нафтогаз України" вважає, що підстав для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у державного виконавця не було, оскільки останнім не вчинялись заходи примусового виконання рішення суду. Натомість, рішення суду було виконано самостійно боржником до початку його примусового виконання; при виправленні помилки у наказі державний виконавець вийшов за межі своїх повноважень; судами не перевірено, що входить до складу інших витрат виконавчого провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у господарських справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Пєскова В.Г. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я. від 22.01.2018 заяву судді Пєскова В.Г. про самовідвід у розгляді справи задоволено.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2018 для розгляду справи визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Студенця В.І. (головуючий), Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Студенця В.І. (головуючий), Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я. від 29.01.2018 касаційну скаргу прийнято до письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанції (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" не скористалось правом подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, що в силу частини 3 статті 295 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судових рішень.

Касаційний господарський суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (частини 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, частиною 9 статті 27 вказаного Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частинами 2, 3 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження" до видів витрат виконавчого провадження, відносяться:

- виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари;

- пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку;

- послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій;

- послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

- проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

- послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці;

- банківські послуги при операціях з іноземною валютою;

- сплата судового збору;

- плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

- інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 05.10.2017 винесено постанови про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 8 344,02 грн. виконавчого збору та 457,92 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

Згідно з частиною 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.11.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про виправлення помилки, внесено виправлення до постанови № 53846907 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, зазначивши в графі "Встановлено" види та суми витрат виконавчого провадження: плата за користування АСВП - 51,00 грн.; конверт не маркований С4 0,54 х 12 шт. = 6,48 грн.; поштові марки - 132,00 грн.; аркуші формату А4 0,16 х 32 = 5,12 грн.; витрати на друк листів на принтері 0,23 х 32 = 7,36 грн.; телекомунікаційні послуги (інтернет) - 108,33 грн.; витрати по оформленню матеріалів виконавчого провадження (канцтовари) - 40,00 грн.; інші витрати виконавчого провадження. Здійснені під час проведення виконавчих дій - 107,63 грн.

Згідно частини 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, боржник лише 22.08.2017 заявою про закінчення виконавчого провадження вих. №14/5-832/3 від 22.08.2017 повідомив державного виконавця про сплату заборгованості у розмірі 83 440,21 грн. платіжним дорученням від 10.08.2017, а відтак порушив приписи частини 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", а також не дотримався вимог постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53846907 від 26.04.2017 щодо невідкладного надсилання до ВДВС підтвердження сплати заборгованості за рішенням суду.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили твердження ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про незаконність дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в частині стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, оскільки несвоєчасне повідомлення боржником державного виконавця про перерахування поза межами виконавчого провадження коштів на рахунок стягувача мало наслідком примусове (фактичне) стягнення з боржника суми заборгованості.

Також суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили посилання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на те, що жодних заходів примусового виконання рішення суду державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №53846907 не вчинялось не відповідають обставинам справи, оскільки у матеріалах справи наявна постанова державного виконавця про арешт коштів боржника від 19.08.2017, прийнята у межах зведеного виконавчого провадження ЗВП №38095514 (до якого входить також ВП №53846907 з примусового виконання наказу №910/22109/16 від 31.03.2017). Крім того, як вже зазначалося, державним виконавцем із боржника у примусовому порядку списано кошти у розмірі 92 242,15грн.

Щодо вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в частині зобов'язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути грошові кошти в розмірі 92 242,15 грн., суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що на підставі розпорядження начальника відділу державної виконавчої служби №53846907/26 від 25.10.2017 та платіжного доручення № 14249 від 06.11.2017 кошти в сумі 83 440, 21 грн. повернуто боржнику - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", що останнім не заперечується. У зв'язку з цим, суди попередніх інстанцій обґрунтовано припинили провадження в частині повернення 83 440, 21 грн. на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), оскільки повернення вказаної суми відбулось після порушення провадження у справі.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у поверненні 8 801,94 грн., враховуючи те, що постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження винесені державним виконавцем правомірно, без порушення порядку вчинення виконавчих дій. При цьому, судами встановлено, що кошти у розмірі 8 344,02 грн. відповідно до платіжного доручення №14250 від 06.11.2017 направлені на погашення виконавчого збору, а кошти у розмірі 457,92 грн. згідно платіжного доручення №14251 від 06.11.2017 - на погашення витрат виконавчого провадження.

Вказані суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження були визначені державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2017 та у подальшому в постановах про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження від 05.10.2017, а також в постанові від 06.11.2017 про виправлення помилки у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не надало доказів на спростування суми витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн. Перелік видів витрат виконавчого провадження, зазначений у наказі Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження", не є вичерпним, а тому посилання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на безпідставність включення до їх переліку витрат на телекомунікаційні послуги (інтернет) обґрунтовано відхилено судом апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанцій обґрунтовано відхилені посилання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на те, що постанова державного виконавця про виправлення помилки у постанові про стягнення витрат виконавчого провадження, якою визначено види та суми конкретних витрат на виконавче провадження, не відповідає вимогам частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки остання містить лише уточнення щодо видів понесених витрат виконавчого провадження та сум щодо кожного конкретного виду у межах встановленої постановою про відкриття провадження у справі та постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження суми 457,92 грн. Водночас, зміст частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" не встановлює, що виправлення помилок може здійснювати, окрім начальника відділу, лише той державний виконавець, в провадженні якого знаходилось дане виконавче провадження. Диспозиція частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", виходячи із її змісту, такого положення не містить. Отже, приймаючи постанову від 06.11.2017 державний виконавець не виходив за межі своїх повноважень, наданих йому Законом України "Про виконавче провадження".

Стосовно вимоги про визнання незаконною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №53846907 та зобов'язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 №910/22109/16, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення скарги в цій частині з огляду на таке.

У пункті 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 роз'яснено, що за результатами розгляду скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Згідно з пунктом 16 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, за наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 25.10.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову на підставі статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому, відповідно до частини 2 статті 39 цього ж Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Таким чином, враховуючи фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом і те, що постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини, суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили скаргу в частині визнання незаконною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно не закінчення виконавчого провадження ВП №53846907 та зобов'язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом Господарського суду міста Києва від 31.03.2017 №910/22109/16.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення скарги на дії державного виконавця колегія вважає достатньо обґрунтованими.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувані судові рішення у справі прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі № 910/22109/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді Л. Катеринчук

В. Погребняк