ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.01.2018р.                      Справа №905/2506/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторія», м.Краматорськ,

про стягнення 11129,11 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторія», м.Краматорськ про стягнення:

-          боргу за активну електроенергію, спожиту у жовтні 2014 року, – 1864,23 грн;

-          боргу за реактивну електроенергію, спожиту за період з жовтня 2014 року по травень 2015 року, – 4392,56 грн;

-           3% річних, нарахованих у період з 01.11.2014р. по 31.10.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні 2014 року та реактивної електроенергії, спожитої у період з жовтня 2014 по травень 2015 року, – 535,74 грн;

-          інфляційних, нарахованих з 01.11.2014р. по 31.10.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні 2014 року та реактивної електроенергії, спожитої у період з жовтня 2014 по травень 2015 року, – 4336,58 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №45 від 12.04.2006р. про постачання електричної енергії, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторія» утворилась заборгованість за активну електроенергію в сумі 1864,23 грн, надання послуг з перетоку реактивної електроенергії в сумі 4392,56 грн, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору та витребуваних судом документів не представив.

Сторони правом на участь у судовому засіданні не скористались.

При цьому, позивач про розгляд справи був обізнаний, про що свідчить відмітка на клопотанні без номеру та без дати, яке надійшло до господарського суду 27.12.2017р., щодо отримання представником позивача ухвали від 20.12.2017р.

Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторія» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

За приписами ч.1 ст.64 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на момент порушення провадження у справі) ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

В силу норм ч.4 ст.89 вказаного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з відомостями, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач зареєстрований за адресою: 84333, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Щербакова, буд.2.

Ухвали від 03.11.2017р. про порушення провадження по справі та від 29.11.2017р. про відкладення розгляду справи, надіслані за вказаною адресою, не були вручені адресату та повернулись до господарського суду за закінченням терміну зберігання. Ухвала суду від 20.12.2017р. або докази її вручення відповідачу до господарського суду не повернулись. Водночас, відповідно до інформації, яка наявна у розділі «Форма пошуку» офіційного веб-порталу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», поштове відправлення за номером №691 було здано до пересилання 27.12.2017р. та не вручено під час доставки 03.01.2018р.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторія», яка наявна у матеріалах справи, в тому числі, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 вказаного нормативно-правового акту для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Відтак, господарський суд зауважує, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалами у цій справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийнття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 цього кодексу зобов’язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Крім того, судом враховано, що згідно з ухвалою від 20.12.2017р. присутність сторін у судовому засіданні 23.01.2018р. була визначена не обов’язковою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов’язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, 12.04.2006р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було підписано договір №45 про постачання електричної енергії, відповідно до розділу 1 якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід’ємними частинами.

За приписами п.9.4 договору №45 від 12.04.2006р. останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 12.04.2007р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не сповістить іншу про припинення дії договору.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, суд дійшов висновку, що зобов’язання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

За приписами п.п.2.1.2, 2.2.3, 2.2.4 договору №45 від 12.04.2006р. позивач зобов’язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, а споживач зобов’язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №5 «Порядок розрахунків за електроенергію» та №6 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком №10 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Як свідчать матеріали справи, у жовтні 2014 року електропостачальною організацією поставлено споживачу активну електроенергію на суму 5738,74 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі товарної продукції (електроенергії) за жовтень 2014 року (3877 кВт/год).

Крім того, електропостачальною організацією було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторія» послуги з перетоку реактивної електроенергії за період з жовтня 2014 року по травень 2015 року на загальну суму 4399,23 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі товарної продукції (електроенергії), а саме:

- за жовтень 2014 року на суму 1900,54 грн (15804 кВАр/год),

- за листопад 2014 року на суму 180,28 грн (6132 кВАр/год),

- за грудень 2014 року на суму 631,80 грн (5112 кВАр/год),

- за січень 2015 року на суму 253,68 грн (1944 кВАр/год),

- за лютий 2015 року на суму 398,20 грн (12240 кВАр/год),

- за березень 2015 року на суму 242,89 грн (7248 кВАр/год),

- за квітень 2015 року на суму 73,33 грн (2136 кВАр/год),

- за травень 2015 року на суму 718,51 грн (5208 кВАр/год).

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором обов’язок по оплаті електричної енергії та послуг з компенсації її перетоку у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення боргу за активну електроенергію в сумі 1864,23 грн та перетоки реактивної електроенергії в розмірі 4392,56 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу норм ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами п.3.1.1 договору №45 від 12.04.2006р. постачальник має право отримувати від споживача своєчасну плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами.

Відповідно до п.п.4.4, 4.5 додатку №5 «Порядок розрахунків» до договору №45 від 12.04.2006р. датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника або дата внесення споживачем готівкових коштів в касу постачальника. Споживач протягом розрахункового періоду здійснює 4 планових платежі на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях:

-          до 1 дня розрахункового періоду 25% від вартості очікуваного обсягу електричної енергії, що буде спожита у розрахунковому періоді;

-          до 7 дня розрахункового періоду 25% від вартості очікуваного обсягу електричної енергії, що буде спожита у розрахунковому періоді;

-          до 15 дня розрахункового періоду 25% від вартості очікуваного обсягу електричної енергії, що буде спожита у розрахунковому періоді;

-          до 22 дня розрахункового періоду 25% від вартості очікуваного обсягу електричної енергії, що буде спожита у розрахунковому періоді.

Відповідно до п.5 вказаного додатку остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного на підставі показів розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №22 «Акт прийняття-передавання товарної продукції». Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РЕМ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання. В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторія» здійснено часткове перерахування грошових коштів в сумі 3874,51 грн як передплата за поставкою жовтня 2014 року, що відображено електропостачальною організацією у рахунку №32/45 від 27.10.2014р. на оплату активної електроенергії, отриманої у жовтні 2014 року на суму (з урахуванням проведеної передплати) 1864,23 грн.

Водночас, відповідачем було перераховано на користь енергопостачальника грошові кошти у розмірі 6,67 грн як передплата за надані у жовтні 2014 року послуги з перетоку реактивної електричної енергії, про що зазначено Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» у рахунку №32/45 від 27.10.2014р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у жовтні 2014 року на суму (з урахуванням проведеної передплати) 1893,87 грн.

Крім того, як вказує позивач, постачальник надав, а споживач прийняв наступні рахунки:

-          №32/45 від 25.11.2014р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у листопаді 2014 року на суму 180,28 грн,

-          №32/45 від 25.12.2014р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у грудні 2014 року на суму 631,80 грн,

-          №32/45 від 27.01.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у січні 2015 року на суму 253,68 грн,

-          №32/45 від 25.02.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у лютому 2015 року на суму 398,20 грн,

-          №32/45 від 26.03.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у березні 2015 року на суму 242,89 грн,

-          №32/45 від 24.04.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у квітні 2015 року на суму 73,33 грн,

-          №32/45 від 25.05.2015р. на оплату реактивної електроенергії, отриманої у травні 2015 року на суму 718,51 грн.

Вищезазначені рахунки були отримані представниками відповідача у відповідності до умов договору №45 від 12.04.2006р. Факт отримання рахунків відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не спростований.

Відтак, з урахуванням змісту п.п.2.2.3, 2.2.4 договору №45 від 12.04.2006р., п.5 додатку №5 «Порядок розрахунків» до вказаного правочину, господарським судом встановлено, що строк виконання зобов’язань відповідача з оплати активної електроенергії на суму 1864,23 грн, послуг з перетоку реактивної електроенергії на суму 4392,56 грн настав.

Проте, за твердженнями позивача, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.ст.526, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторія» за одержану електричну енергію та послуги з перетоку реактивної електричної енергії у повному обсязі не розрахувалось.

Ухвалами господарського суду від 03.11.2017р., 29.11.2017р., 20.12.2017р. відповідача було зобов’язано надати, в тому числі, докази часткової чи повної оплати відповідачем, визначеної позивачем заборгованості (за наявності); відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують направлення відзиву позивачу.

Відповідачем вимоги суду виконано не було, правової позиції по суті спору не висловлено, витребуваних доказів не представлено, факт наявності заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» не спростовано.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позивач зобов’язання за договором №45 від 12.04.2006р. виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості спожитої електричної енергії від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за спірним договором обов’язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, з огляду на всі представлені позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторія» на користь позивача суми боргу за активну електроенергію у розмірі 1864,23 грн, послуги з перетоку реактивної електричної енергії у розмірі 4392,56 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 535,74 грн за період з 04.11.2014р. по 31.10.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні 2014 року, послуг з перетоку реактивної електроенергії за період з жовтня 2014 року по травень 2015 року.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні початку перебігу строку для нарахування процентів річних за надані у листопаді 2014 року послуги з перетоку реактивної електроенергії, суд дійшов висновку, що сума 3% річних за простроченими зобов’язання відповідача по оплаті активної електричної енергії, спожитої у жовтні 2014 року, послуг з перетоку реактивної електроенергії за період з жовтня 2014 року по травень 2015 року (в межах визначених позивачем періодів) становить 532,26 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» просить стягнути інфляційну складову боргу у розмірі 4336,58 грн, за період з 01.11.2014р. по 31.10.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні 2014 року, реактивної електроенергії, спожитої у період з жовтня 2014 по травень 2015 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що їх сума є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 4336,58 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з’ясувавши обставини, пов’язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення процентів підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 532,26 грн з одночасним задоволенням вимог про стягнення інфляційних втрат на заявлену позивачем суму, а саме 4336,58 грн.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1600 грн підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Краматорськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторія», м.Краматорськ про стягнення:

-          боргу за активну електроенергію, спожиту у жовтні 2014 року, – 1864,23 грн;

-          боргу за реактивну електроенергію, спожиту за період з жовтня 2014 року по травень 2015 року, – 4392,56 грн;

-           3% річних, нарахованих у період з 01.11.2014р. по 31.10.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні 2014 року та реактивної електроенергії, спожитої у період з жовтня 2014 по травень 2015 року, – 535,74 грн;

-          інфляційних, нарахованих з 01.11.2014р. по 31.10.2017р., за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у жовтні 2014 року та реактивної електроенергії, спожитої у період з жовтня 2014 по травень 2015 року, – 4336,58 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторія» (84333, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Щербакова, буд.2, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Островського, буд.8, ) борг за активну електроенергію – 1864,23 грн, реактивну електроенергію - 4392,56 грн, 3% річних – 532,26 грн, суму інфляційних – 4336,58 грн, а також судовий збір у розмірі 1599,50 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.02.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця