ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2018 р. Справа № 911/3696/17

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши справу

за позовом Першого заступника прокурора Київської області, м. Київ, в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м. Київ,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "БілдГрупІнвест", м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Міністерство екології та природних ресурсів України, м. Київ,

2) Національний природний парк "Голосіївський", м. Київ,

про витребування земельної ділянки

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_1, посвідчення від 20.07.2015 № 034564;

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 11.01.2018 № 7-5/99;

від відповідача: не зявився;

від третіх осіб: не зявилися;

СУТЬ СПОРУ:

перший заступник прокурора Київської області звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою від 27.06.2017 №05/1-1860вих-17 в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до товариства з обмеженою відповідальністю "БілдГрупІнвест", в якому просить суд: витребувати з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "БілдГрупІнвест" на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:042:0125 вартістю 45 165 грн.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0125, вибула із володіння держави поза її волею, що встановлено рішенням суду у справі № 367/4040/13-ц. Відтак набуття відповідачем у власність спірної земельної ділянки здійснено з порушенням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим прокурор, в порядку статті 388 ЦК України, просить суд витребувати з незаконного володіння ТОВ "БілдГрупІнвест" на користь держави в особі Кабінету Міністрів України спірну земельну ділянку.

Прокурор зазначає, що ТОВ "БілдГрупІнвест" в силу зовнішніх, об'єктивних, явних і видимих, характерних для лісу (ст. 1 Лісового кодексу України) природних ознак (наявності лісової (деревної) рослинності) спірної земельної ділянки знало або, проявивши розумну обачність, мало знати про те, що ліс і ділянка вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить її добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів.

Крім того, витребування спірної земельної ділянки у ТОВ "БілдГрупІнвест" на користь держави відповідає критерію законності: витребування з його власності земельної ділянки здійснюється на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України в зв'язку з порушенням органом місцевого самоврядування вимог Лісового кодексу України та Земельного кодексу України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційні тексти зазначених нормативно-правових актів в актуальному стані є публічними та загальнодоступними.

За таких обставин, прокурор зазначає, що позов прокуратури Київської області по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у ст. 1 Першого протоколу. Прокурор зазначає, що такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі №6-2510ц15.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.12.2017 прийнято заяву до розгляду та порушено провадження у справі №911/3696/17; розгляд справи в засіданні господарського суду призначено на 16.01.2018. Цією ж ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача допущено Міністерство екології та природних ресурсів України та Національний природний парк "Голосіївський".

29.12.2017 від Міністерства екології та природних ресурсів України до господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення від 26.12.2017 №928-11-17, в яких третя особа 1 просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Свою позицію обґрунтовує тим, що спірна земельна ділянка розташована на землях природно-заповідного фонду, а саме, національного природного парку "Голосіївський" і ще до прийняття Коцюбинською селищною радою вже скасованого рішення про надання у власність першому набувачу спірної земельної ділянки, остання належала до земель державної власності. Вказує, що з огляду на те, що на даний час спірна земельна ділянка відноситься до лісових земель та розташована на території об'єкту природно-заповідного фонду, розпорядником її є Кабінет Міністрів України, до повноважень якого належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16.01.2018 від прокуратури Київської області до господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення, в яких прокурор зазначає, що підставою звернення прокурора до суду із даним позовом є порушення права Кабінету Міністрів України, у зв'язку з перевищенням органом місцевого самоврядування - Коцюбинською селищною радою Київської області наданих повноважень щодо розпорядження землею, яка не знаходиться у її віданні, що встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області. Прокурор вказує, що для даної справи є преюдиційним той факт, що приймаючи рішення про передачу земельної ділянки першому набувачу у власність, Коцюбинська селищна рада перевищила передбачені ст.122 Земельного кодексу України повноваження та розпорядилась землею, яка не знаходилась у її віданні.

Крім того, спірна земельна ділянка наразі є територією національного природного парку "Голосіївський" та відноситься до земель природно-заповідного фонду, вкритих лісом. Даний факт, на думку прокурора, безпосередньо підтверджується Указом Президента України від 01.05.2014 №446/2014 "Про зміну меж національного природного парку Голосіївський". За таких обставин, прокурор твердить, що законним її розпорядником є Кабінет Міністрів України.

Ухвалою суду від 16.01.2018 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; підготовче засідання відкладено на 29.01.2018.

23.01.2018 від прокуратури Київської області до господарського суду Київської області надійшов супровідний лист з додатками.

Ухвалою суду від 29.01.2018 постановлено підготовче провадження закрити, призначити справу до судового розгляду по суті на 12.02.2018.

В судове засідання 12.02.2018 з'явився прокурор та представник позивача. Відповідач, третя особа 1 та третя особа 2 в судове засідання 12.02.2018 не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи №911/3696/17 повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно до частин 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що відповідач в судові засідання 16.01.2018, 29.01.2018 та 12.02.2018 тричі не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Розглянувши позов першого заступника прокурора Київської області, м. Київ (далі по тексту прокурор) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м. Київ (далі - КМ України) до товариства з обмеженою відповідальністю "БілдГрупІнвест", м. Київ (далі - ТОВ "БілдГрупІнвест"), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природного парку "Голосіївський" про витребування земельної ділянки, всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, що кореспондують ст. 20 Господарського кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Прокурор, звернення з позовом у даній справі в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, обґрунтовував тим, що відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулось чи може відбутись порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент звернення прокурором з даним позовом до суду), господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч.2 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент звернення прокурором з даним позовом до суду), у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Згідно ст. 113 Конституції України та ст.1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, вирішення питань державного управління у сфері, зокрема, охорони навколишнього природного середовища та природокористування.

Відповідно до п.а ч.1 ст. 13 Земельного кодексу України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим кодексом.

Позивачем за даним позовом прокурором визначено Кабінет Міністрів України, який на сьогодні від імені держави є розпорядником спірної земельної ділянки.

Так, прокуратура звертається до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, як органу державної влади, уповноваженого державою на розпорядження землями лісогосподарського призначення, оскільки з часу скасування судом рішенням Коцюбинської селищної ради про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки, Кабінет Міністрів України до цих пір не звернувся до суду з вимогою про витребування спірної земельної ділянки на користь держави в особі Кабінету Міністрів України. Вказана бездіяльність є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України.

Також, прокурор зазначає, що "суспільним", "публічним" інтересом звернення прокуратури Київської області до суду з вимогою витребування спірної земельної ділянки з володіння ТОВ "БілдГрупІнвест" є задоволення соціальної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - зміни цільового призначення земель лісового фонду та безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок і лісів із державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю українського народу, лісів - національного багатства України та лісів як джерела задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. "Суспільний", "публічний" інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності українського народу на землю та ліси, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі та лісів, що незаконно вибули з такої власності.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.06.2014 у справі №367/4040/13-ц за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа комунальне підприємством "Святошинське лісопаркове господарство" про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку позов задоволено частково; ухвалено визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 №2118/25-5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Травневій 6 в смт. Коцюбинське"; в іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 26.08.2014, яке набрало законної сили з моменту проголошення, у справі №367/4040/13-ц за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа комунальне підприємством "Святошинське лісопаркове господарство" про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку, апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задоволено частково; рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16.06.2014 в частині відмови в задоволені позову прокурора м. Ірпеня скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення: визнано недійсним державний акт серії ЯЖ №469755 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:042:0125, виданий на ім'я ОСОБА_3 та скасовано його державну реєстрацію. В задоволенні іншої частини позовних вимог прокурора м. Ірпеня відмовлено. В іншій частині рішення міського суду Київської області від 16.06.2014 залишено без змін.

Так, рішенням суду від 16.06.2014 у справі №367/4040/13-ц, в частині, що залишена без змін та набрала законної сили, встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 № 2118/25-5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Травневій 68 в смт. Коцюбинське" ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ №469755 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:042:0125, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Також, рішенням від 16.06.2014 у справі №367/4040/13-ц, встановлено,що 07.10.2009 було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки,відповідно до якого ОСОБА_4 придбав земельну ділянку по вулиці Травневій 68 в смт. Коцюбинське. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки на державному акті серія ЯЖ№ 469755 на ім'я ОСОБА_3 було зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_4

Ірпінський міський суд Київської області в рішенні суду від 16.06.2014 у справі №367/4040/13-ц встановив, що рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 № 2118/25-5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Травневій 68 в смт. Коцюбинське" ОСОБА_3 було прийнято незаконно.

Судом встановлено, що на момент прийняття спірного рішення будь-яка містобудівна документація, визначена Законом України "Про планування і забудову територій" в смт. Коцюбинське була відсутня, а Перспективний план розвитку селища, на який посилався представник Коцюбинської селищної ради Київської області та техніко-економічне обґрунтування є видом землевпорядної документації та згідно вимог зазначеного закону не є містобудівною документацією, яка б могла бути підставою для прийняття спірного рішення щодо відведення земельної ділянки для містобудівних потреб. Тому Ірпінський міський суд Київської області дійшов висновку, що Коцюбинською селищною радою, при прийнятті спірного рішення щодо відведення земельної ділянки для містобудівних потреб, було порушено норми чинного законодавства.

В рішенні апеляційного суду Київської області від 26.08.2014 у справі №367/4040/13-ц, яке набрало законної сили з моменту його проголошення, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що установивши факт відсутності на час прийняття селищною радою рішення про надання ОСОБА_3, земельної ділянки будь-якої містобудівної чи іншої, передбаченої законом документації, яка б встановлювала межі смт. Коцюбинське Київської області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про перевищення селищною радою повноважень щодо розпорядження землями, які знаходяться за межами населеного пункту, та недійсність такого рішення.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 26.08.2014 у справі №367/4040/13-ц також встановлено, що державний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, а відтак колегією суддів визнано недійсним державний акт серії ЯЖ №469755 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:042:0125, виданий на ім'я ОСОБА_3 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_4, та скасовано його державну реєстрацію.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, неправомірність передачі у власність земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :01:042:0125, яка розташована по вул. Травневій 68 в смт. Коцюбинське Київської області, встановлена судом та є доведеною.

У позовній заяві прокурор зазначає, що на даний час спірна земельна ділянка розташована в межах земель природно-заповідного фонду, а саме національного природного парку "Голосіївський", на підставі Указу Президента України від 01.05.2014 №446/2014 "Про зміну меж національного природного парку "Голосіївський", яким змінено межі національного природного парку "Голосіївський" шляхом розширення його території на 6462,62 гектара за рахунок земель Київського комунального обєднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд", що включаються до складу національного природного парку "Голосіївський" без вилучення у землекористувача.

Вказує, що згідно пояснювальної записки та проектних матеріалів до вище вказаного Указу Президента України, розширення зазначеного заказника відбулось за рахунок лісових земель КП "Святошинське лісопаркове господарство", а саме, в тому числі його кварталів 100, 101, 110, 111, 113, 116, 117 Київського лісництва та кварталів 18, 26, 27, 51 Святошинського лісництва.

Прокурор зазначає, що згідно інформації управління Держземагентства у м. Ірпені Київської області від 10.12.2014 №01-04/2215 щодо нанесення на картографічні матеріали Національного природного парку "Голосіївський" спірних земельних ділянок, виділених Коцюбинською селищною радою, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0125 відповідно до картосхеми, території перспективної для створення функціонального зонування попадає у 101 квартал.

Таким, чином на думку прокурора, на даний час спірна земельна ділянка розташована на землях природно-заповідного фонду, а саме, національного природного парку "Голосіївський".

Однак, суд критично оцінює такі доводи прокурора, оскільки:

по-перше, в рішенні Ірпінського міського суду Київської області від 21.06.2013 у справі №367/4040/13-ц, суд зазначив, що у КП "Святошинське лісопаркове господарство" відсутні правовстановлюючі документи на спірні території, зокрема КП "Святошинське лісопаркове господарство" не є державним лісогосподарським підприємством та у останнього відсутні документи, що підтверджують право користування на раніше надані землі.

по-друге, як вбачається з супровідного листа Держземагенства України від 10.12.2014 №01-04/2215, Управління Держземагентства м. Ірпені Київської області розглянуто лист прокуратури міста Ірпеня Київської області від 09.12.2014 №74-7888 вих14 щодо нанесення на картографічні матеріали Національного природного парку "Голосіївський" земельних ділянок виділених у 2008 році Коцюбинською селищною радою 501 громадянину та надає вищезазначені матеріали на 11 аркушах.

Разом з тим, з долученої прокурором Схеми розширення Національного природного парку "Голосіївський" та карти схеми межі земельних ділянок, наданих згідно рішення Коцюбинської селищної ради, суд не може встановити, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0125 входить до національного природного парку "Голосіївський", оскільки:

- надана прокурором схема меж земельних ділянок наданих згідно рішення Коцюбинської є неналежної якості і з неї не можливо встановити чи відображено в ній земельну ділянку з кадастровим номером :01:042:0125,

- а на схемі розширення Національного природного парку "Голосіївський" земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0079 не відображена.

по-третє, Указом Президента України від 01.05.2014 "Про зміну меж національного природного парку "Голосіївський" Кабінету Міністрів України було доручено протягом 2015-2016 років розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж території, що включається до складу національного природного парку "Голосіївський". Ухвалою від 13.12.2017 суд зобов'язував Національний природний парк "Голосіївський" подати документи на землю природно-заповідного фонду парку, з метою достовірного , на підставі належних доказів, встановлення факту накладення спірної земельної ділянки на землі парку. Однак такі до матеріалів справи подані не були.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка включається до складу національного природного парку "Голосіївський" ані прокурором, ані позивачем суду не подані.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

На думку прокурора, оскільки рішення Коцюбинської селищної ради, яке визнано недійсним в судовому порядку, про передачу у приватну власність фізичній особі спірної земельної ділянки, на яку в подальшому ТОВ "БілдГрупІнвест" набуло права власності від особи, яка не мала права його відчужувати, така земельна ділянка підлягає поверненню на користь держави в особі законного розпорядника Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,15 га з кадастровим номером :01:042:0125 була і залишається землями лісогосподарського призначення державної форми власності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Пунктом 6 частини першої статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" визначено, що до основних завдань Кабінету Міністрів України належить, зокрема забезпечення рівних умов для розвитку всіх форм власності; здійснення управління обєктами державної власності відповідно до закону.

Статтею 13 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Компетенція Кабінету Міністрів України визначена ст.ст. 122,149 Земельного кодексу України. зокрема:

у відповідності до частини восьмої статті 122 Земельного кодексу України (далі ЗК України), Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу.

Згідно частини девятої статті 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб'єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв'язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", крім випадків, визначених частинами п'ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Приписами частини першої статті 388 ЦК України встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч. 3 ст. 388 ЦК України).

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника (держави) не з його волі, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, для задоволення позовної вимоги прокурора про витребування у ТОВ "БілдГрупІнвест" земельної ділянки площею 0,15 га з кадастровим номером :01:042:0125, яка розташована по вул. Травневій, 68 в смт. Коцюбинське Київської області та передачі її у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України.

Відшкодування судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов першого заступника прокурора Київської області задовольнити повністю.

2. Витребувати з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю "БілдГрупІнвест" (код 38261131) на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:042:0125 вартістю 45165,00 грн.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "БілдГрупІнвест" (04050, місто Київ, Шевченківський район, вул. Глибочицька, буд. 72, офіс 320/1, ідентифікаційний код 38261131)

на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2,

1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень нуль копійок) судового збору;

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 26.02.2018.

Суддя О.В. Конюх