ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

23 лютого 2018 року Справа № 912/4457/16

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л. за участю секретаря судового засідання Дишун К.О., розглянувши у судовому засіданні в межах справи від 26.12.2016 № 912/4457/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1" (пр-т Комуністичний, 1б, м. Кропивницький, 25006)

заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01014, м. Київ, бул. Дружби народів, 38) від 27.12.2017 № 23.1/909

до відповідачів:

І - Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1" (пр-т Комуністичний, 1б, м. Кропивницький, 25006)

ІІ - Приватного підприємства "Терра 2011" (27652, Кіровоградська обл., Кіровоградський р-н, с. Неопалимівка, вул. Шахтарська, 3)

про визнання недійсним договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010,

представники сторін:

від кредитора Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - Чорний І.В., довіреність від 29.12.2017 № б/н;

від кредитора Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - Нестерко І.О., довіреність від 20.11.2017 № б/н;

від кредитора Приватного підприємства "Терра 2011" - Галковська О.І., довіреність від 20.04.2016 № б/н;

від кредитора Приватного підприємства "Будівельна основа" - Галковська О.І., довіреність від 27.01.2017 № б/н;

від кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сприяння" ПВІФ "Мегастрой" - Галковська О.І., довіреність від 01.02.2017 № б/н;

від кредитора Приватного підприємства "Терра Стар" - Галковська О.І., довіреність від 20.01.2017 № б/н;

від кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехресурс" - Галковська О.І., довіреність від 18.12.15 № б/н;

від банкрута - ліквідатор, арбітражний керуючий Стіфутін І.В., посвідчення від 29.03.2013 № 637;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 26.12.2016 господарський суд порушив провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1".

Постановою від 19.06.2017 суд визнав Товариство з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1" банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру щодо банкрута, призначив ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Стіфутіна І.В, зобов'язав ліквідатора арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. не пізніше 19.06.2018 подати господарському суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, що відповідають вимогам ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

20.06.2017 (номер публікації: 43837, дата публікації на сайті ВГСУ: 20.06.2017 12:44) на веб-сайті Вищого господарського суду України офіційно оприлюднене повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1". Граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника визначено протязі двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Господарський суд ухвалою від 08.12.2017 затвердив реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1".

02.01.2018 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області із заявою (позовною заявою) від 27.12.2017 № 23.1/909 з вимогою визнати недійсним Договір про надання трудових ресурсів від 04.01.2010, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1" (пр-т Комуністичний, 1б, м. Кропивницький, 25006) та Приватним підприємством "Терра 2011" (27652, Кіровоградська обл., Кіровоградський р-н, с. Неопалимівка, вул. Шахтарська, 3). Судові витрати просить покласти на відповідачів.

Свої вимоги Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" обґрунтовує недодержанням при укладенні договору про надання трудових ресурсів норм ст.ст. 193, 224, 229 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 901 Цивільного кодексу України.

Господарський суд ухвалою від 03.01.2018 прийняв заяву (позовну заяву) Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 27.12.2017 № 23.1/909 до розгляду в межах справи № 912/4457/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1". Підготовче засідання призначив на 24.01.2018 о 10:00 год.

19.01.2018 до господарського суду надійшов відзив ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. від 19.01.2018 № б/н на заяву про визнання недійсним договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010. Ліквідатора вважає заяву (позовну заяву) Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 27.12.2017 № 23.1/909 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

22.01.2018 до господарського суду надійшла письмова позиція ТОВ КУА "Сприяння" на заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010, в якій кредитор зазначає, що вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки спірний договір був укладений в 2010, тобто за 6 років до початку порушення провадження у даній справі, а тому, враховуючи положення ст. 20 Закону ПАТ "Дельта Банк", як конкурсний кредитор не має права подавати заяви про визнання недійсними договорів, які були вчинені боржником більш як за один рік до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Созидатель-1".

22.01.2018 до господарського суду надійшла письмова позиція ПП "Будівельна основа" на заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010, в якій кредитор зазначає, що вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки враховуючи положення ст. 20 Закону ПАТ "Дельта Банк", як конкурсний кредитор не має права подавати заяви про визнання недійсними договорів, які були вчинені боржником більш як за один рік до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Созидатель-1". Також, заявником не було вказано жодної норми чинного законодавства, яке було порушено сторонами при укладенні спірного договору, що свідчить про відсутність підстав для визнання договору недійсним.

22.01.2018 до господарського суду надійшла письмова позиція ПП "Терра Стар" на заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010, в якій кредитор зазначає, що вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки враховуючи положення ст. 20 Закону ПАТ "Дельта Банк", як конкурсний кредитор не має права подавати заяви про визнання недійсними договорів, які були вчинені боржником більш як за один рік до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Созидатель-1".

22.01.2018 до господарського суду надійшла письмова позиція ПП "Терра 2011" на заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010, в якій кредитор зазначає, що вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки враховуючи положення ст. 20 Закону ПАТ "Дельта Банк", як конкурсний кредитор не має права подавати заяви про визнання недійсними договорів, які були вчинені боржником більш як за один рік до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Созидатель-1". Також на думку кредитора, заявником не було вказано жодної норми чинного законодавства, яке було порушено сторонами при укладенні спірного договору, що свідчить про відсутність підстав для визнання договору недійсним. Наявність граматичних помилок в договорі не є підставою для визнання правочину недійсним.

24.01.2018 до господарського суду надійшли заперечення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.01.2018 № 23.1/970 на відзив ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. Дані заперечення надійшли на адресу суду засобами електронного зв'язку та не містять електронного цифрового підпису.

Господарський суд враховує, що відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

З огляду на викладене та враховуючи, що на час проведення судового засідання оригінал заперечення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.01.2018 № 23.1/970 не надходив, господарський суд не приймає таке заперечення, яке надійшло електронною поштою, як офіційне та не здійснює його розгляд.

Ухвалою від 24.01.2018 відкладено розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 27.12.2017 № 23.1/909 в межах справи № 912/4457/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1" в підготовчому засіданні на 09.02.2018 на 11:00 год.

09.02.2018 господарський суд продовжив підготовче засідання. В підготовчому засіданні 09.02.2018 оголошувалася перерва до 14:30 год 09.02.2018.

09.02.2018 до господарського суду надійшли заперечення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 05.02.2018 № 23.1/1001 на відзив ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" зазначає, що банкрутом при укладенні оспорюваного правочину було допущено численне порушення норм Цивільного кодексу України (ст. ст. 203, 215), які зазначалися заявником (позивачем), зокрема: докази на підтвердження факту відкриття рахунку № 3379 саме 10.10.2011 в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", а ніяк не раніше, як зазначено в Договорі про надання трудових ресурсів від 04.01.2010, оскільки відкриття даного рахунку не здійснювалося в період з 04.01.2010 по 10.01.2011 з тих підстав, що вище зазначений рахунок не існував взагалі, а його існування в даний період не підтверджено жодними доказами за винятком необґрунтованих та абсурдних заперечень ліквідатора ТОВ "Созидатель-1" арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. Крім того, заперечення ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В., щодо оспорюваного правочину ґрунтуються на припущеннях та мають ознаки зловживання процесуальними правами ліквідатора ТОВ "Созидатель-1". Вищевикладене, на думку Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" істотно порушує його права та інтереси, як кредитора у даній справі та є підставою для визнання недійсним Договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010.

Ухвалою від 09.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 27.12.2017 № 23.1/909 в межах справи № 912/4457/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1" до судового розгляду по суті на 23.02.2018.

У судовому засіданні 23.02.2018 представники Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" наполягали на задоволенні позовної заяви, представник кредиторів Галковська О.І. та ліквідатор, арбітражний керуючий Стіфутін І.В. просили суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників учасників у справі про банкрутство, господарський суд встановив наступне.

Між ПП "Терра 2011" та ТОВ "Созидатель-1" 04.01.2010 укладено договір про надання трудових ресурсів, згідно якого кредитор надав боржнику послуги з забезпечення трудовими ресурсами на загальну суму 27000,00 грн.

Обумовлені договором послуги передані ПП "Терра 2011" та прийняті ТОВ "Созидатель-1", що підтверджується актами приймання-передавання виконаних робіт за період січень-грудень 2010 року (а.с. 46-51 т. 2).

Додатковою угодою до вказаного договору від 10.01.2011 відтерміновано оплату послуг до 31.12.2014 року.

Ухвалою суду від 01.03.2017 у справі № 912/4457/16 визнано грошові вимоги кредитора Приватного підприємства "Терра 2011" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель-1" в сумі 578 720,74 грн. з включенням до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги.

Ухвалою суду від 24.03.2017 у справі № 912/4457/16 визнано грошові вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Созидатель - 1" в сумі 6 389 405,19 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів позачергово.

За положеннями ч. 4 ст. 10 Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником тощо.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство, останній перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. У такому випадку спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, відповідно, можуть бути визнані недійсними у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого, конкурсного кредитора або розпорядника майна тощо.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони мають розглядатися та вирішуватися господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Стосовно посилання відповідачів на положення ст. 20 Закону як на єдину норму законодавства, що може бути підставою для визнання недійсними правочинів (договорів) у межах провадження справи про банкрутство, необхідно зазначити, що з огляду на сферу регулювання цього Закону загалом і за змістом ст. 20 вона є спеціальною щодо загальних підстав, передбачених, насамперед, Цивільним кодексом України, для визнання правочинів недійсними.

Тобто, ст. 20 Закону слід розглядати як таку, що передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, які виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Положення Закону слід розглядати як частину цивільного законодавства, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний Закон, також норм Цивільного кодексу України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника. Так, визнання правочину недійсним є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 Цивільного кодексу України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені ст. 215 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 3-304гс16.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 3-358гс15.

Таким чином, посилання відповідачів на відсутність у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" права на оскарження договору, на підставі якого визнано грошові вимоги іншого кредитора у справі про банкрутство, не знаходить свого підтвердження чинними нормами законодавства.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в своїх письмових заявах по суті справи як на підставу для визнання договору недійсним посилається на не зазначення в договорі про надання трудових ресурсів виду послуг який надавався та якими працівниками, а також чи перебували дані співробітники в штаті ТОВ "Созидатель-1", на думку заявника договір містить безліч недоліків та помилок правового характеру (в тому числі орфографічних/граматичних), в тексті договору від 04.01.2010 та додаткової угоди до нього від 10.01.2011 зазначено розрахунковий рахунок боржника, який відкритий банком 10.10.2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Вимоги до договорів про надання послуг визначаються Главою 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За нормами статей 902-907 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Зі змісту вказаних норм не вбачається обов'язкових вимог до деталізації в договорі виду послуг, який надавався, та якими працівниками, також істотною умовою такого договору не можуть вважатись розрахункові рахунки сторін.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України, на яку посилається Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в позовній заяві, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За нормами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд не вбачає в позовній заяві та заявах по суті спору Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" доказів на підтвердження того, що договір про надання трудових ресурсів від 04.01.2010 суперечить нормам, вказаним позивачем. Окрім того, позивачем не вказано яку конкретно норму закону порушено при укладенні договору. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 27.12.2017 № 23.1/909 про визнання недійсним договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010.

Згідно ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", судовий збір, сплачений за подання такої заяви, покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 37, 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 12, 46, 74, 76, 77, 129, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 27.12.2017 № 23.1/909 про визнання недійсним договору про надання трудових ресурсів від 04.01.2010.

2. Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення можливо в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

4. Копії ухвали надіслати кредиторам (п. 1 ухвали від 08.12.2017), банкруту, ліквідатору, арбітражному керуючому Стіфутіну І.В. (25006, м. Кропивницький, вул. В. Чміленка, 47, оф. 2), сектору з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Повний текст ухвали виготовлено 27.02.2018.

Суддя О.Л. Бестаченко