ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018р. справа №905/2321/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників учасників справи:
від позивача: не зявився;
від відповідача: не зявився;
від третьої особи: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 14.12.2017р. у м. Харкові
по справі №905/2321/17 (головуючий суддя Чернова О.В., судді Тарапата С.С., Попов О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», м. Київ
до Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь Донецької області
про стягнення 217083,96грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй», м. Київ (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області (Відповідач) про стягнення грошових коштів в сумі 217083,96грн., з яких 3% річних в сумі 20366,59грн. та інфляційних втрат в сумі 196717,37грн. за період з 25.09.2014р. по 25.09.2017р., нарахованих на заборгованість за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р., стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. у справі №905/3002/15.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.10.2017р. у справі №905/2321/17 було залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь Донецької області (Третя особа).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.12.2017р. у справі №905/2321/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» були задоволені частково, стягнуто з Відповідача 3% річних в сумі 20087,88грн. та інфляційних втрат в сумі 186808,09грн.

Рішення місцевого суду було вмотивоване доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р., стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. у справі №905/3002/15, яка наразі Відповідачем сплачена не була. Своєю чергою, частковість задоволення позовних вимог була зумовлена застосуванням до стягуваних сум строку позовної давності, заявленої Відповідачем, який щодо стягнення 3% річних сплив за період нарахування з 25.09.2014р. по 09.10.2017р., а щодо інфляційних втрат за жовтень 2014р.

Служба автомобільних доріг в Донецькій області, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулась з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просило рішення Господарського суду Донецької області від 11.10.2017р. у справі №905/2321/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» відмовити в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає, що:

- Відповідач не мав можливості виконати рішення Господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. у справі №905/3002/15 самостійно (здійснюється виключно органами Казначейства), що виключає його вину, а Позивач при цьому не вчинив дій, що встановлені актами цивільного законодавства, до вчинення яких останній не міг виконати свій обовязок, що свідчить про прострочення кредитора у розумінні ст.613 Цивільного кодексу України, посилаючись також на правову позицію Верховного суду України, вкладену у постанові від 19.04.2017р. по справі №6-546цс17.

- період нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 17.05.2016р. по 25.09.2017р. потрібно виключити з розрахунку Позивача, оскільки виконання зобовязання має бути відстрочено на час прострочення кредитора, що судом до уваги взято не було.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя доповідач) Попков Д.О., судді Будко Н.В. та Чернота Л.Ф.

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.01.2018р. було відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено учасникам справи строк по 30.01.2018р. включно надати до Донецького апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.02.2018р. було призначено розгляду апеляційної скарги на 21.02.2018р. об 14:35 з повідомленням учасників справи.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (який набрав чинності 16.01.2018р. (офіційне опублікування в Офіційному віснику України, 2018, №5) відповідно до пп.6 п.161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, ч.3 ст.19, ч.3 ст.26 та п.40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було постановлено про ліквідацію, зокрема, Донецького апеляційного господарського суду та утворення Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд продовжує здійснювати свої повноваження до утворення апеляційного суду, який забезпечує здійснення правосуддя у відповідному апеляційному окрузі, та до дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання відповідно до ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Представники Скаржника, Позивача та Третьої особи у судове засідання 21.02.2018р., попри належне повідомлення (а.с.а.с.101-103) не зявились, про причини неявки не повідомили.

Судова колегія, з огляду на належне повідомлення всіх учасників справи, визнання їх явки необовязковою, доведення позиції безпосередньо зі змісту апеляційної скарги, достатність матеріалів справи, дійшла висновку про можливості розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 12.01.2016р. Господарським судом Донецької області було прийнято рішення у справі №905/3002/15 (а.с.а.с.26-28) яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» були задоволені в повному обсязі, стягнуто з Служби автомобільних доріг в Донецькій області на користь останнього 226089,30грн. заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р.

Так, означеним рішенням суду було встановлено, що 16.04.2013р. між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» (Учасник) було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 (Договір з додатками а.с.а.с.10-22), за умовами п.1.1 якого Учасник зобовязується протягом 2013-2014р.р. виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_5 Артемівськ Горлівка, км 90+560 км 92+640 (вул. Артемівське шосе), а Замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п.3.1. договору, ціна цього договору становить 9771662,82грн., у тому числі: ПДВ 20% 1628610,47грн.

В п.4.1. договору було встановлено, що розрахунок проводиться шляхом оплати Замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2В).

Відповідно до п.4.2. договору, до акта приймання виконаних будівельних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3).

Згідно п.10.1 договору, останній набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014р. Строк дії договору та виконання зобовязання щодо виконання робіт можуть бути продовжені у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат Замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі.

Так, місцевим судом у справі №905/3002/15 було встановлено, що Позивачем на виконання умов договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р. за грудень 2013р. було надано послуги на загальну суму 226089,30грн. (ПДВ - 37681,55грн.), що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2013р. (а.с.а.с.20-22) та доданою до нього довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013р. (а.с.19) Вказаний акт та довідка були підписані повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

В матеріалах розглядуваної справи також наявна податкова накладна на надані послуги з ремонту автодороги за грудень 2013р. та квитанція про її прийняття податковими органами (а.с.а.с.50,51).

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» у справі №905/3002/15 про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області заборгованості в сумі 226089,30грн., Господарським судом Донецької області було встановлено факт неналежного виконання останнім (Відповідачем) свого зобовязання з оплати наданих Позивачем послуг за грудень 2013р. в межах договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р. та визначено , що граничний строк оплати виконаних робіт за грудень 2013р. згідно акту приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2013р., відповідно до п.4.1. договору - є 30.01.2014р.

Між тим, враховуючи, що стягнута за рішенням суду заборгованість в сумі 226089,30грн. за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р. наразі Відповідачем сплачена не була, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта Град Строй» звернулось до суду з вимогами про стягнення з останнього нарахованих на цю суму 3% річних та інфляційних втрат за період з 25.09.2014р. по 25.09.2017р.

Так, Господарський суд Донецької області, встановивши доведеність матеріалами розглядуваної справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р. (відсутність в матеріалах справи доказів сплати заборгованості), стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. у справі №905/3002/15, позовні вимоги задовольнив частково - стягнув з Відповідача 3% річних в сумі 20087,88грн. та інфляційних втрат в сумі 186808,09грн. При цьому, частковість задоволення позовних вимог була зумовлена застосуванням до стягуваних сум строку позовної давності, заявленої Відповідачем, який щодо стягнення 3% річних сплив за період нарахування з 25.09.2014р. по 09.10.2017р., а щодо інфляційних втрат за жовтень 2014р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне:

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, якою правомірно керувався місцевий суд, розглядаючи цю справу), ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Враховуючи правову природу та зміст укладеного між сторонами договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р., який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регулюються, насамперед, відповідними приписами законодавства, які регламентують правовідносини з підряду.

Як встановлено ч.1 ст.318 Господарського кодексу України та ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду Замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконану роботу, тоді як до обов'язків Підрядника віднесено виконання робіт на свій ризик за завданням Замовника.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між Позивачем та Відповідачем договір про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р. є належною підставою для виникнення у Відповідача зобов'язань з оплати виконаних за ним робіт, право на отримання коштів (3% та інфляційних втрат в разі прострочення) за які є належним об'єктом судового захисту у розумінні ст.ст.4,5 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) та ст.15 Цивільного кодексу України.

Своєю чергою, наявне чинне судове рішення у справі №905/3002/15 від 12.01.2016р., яке за обґрунтованим висновком місцевого суду має преюдиціальне за змістом ст.35 Господарського процесуального кодексу України (чинного на момент ухвалення оскаржуваного рішення) значення для розглядуваної означеної справи (ст.75 Господарського процесуального кодексу України в редакції від 15.12.2017р.), належним чином підтверджує факт порушення Відповідачем грошового зобовязання у вигляді прострочення оплати заборгованості в сумі 226089,30грн. перед Позивачем за укладеним договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-16 від 16.04.2013р. у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України.

При цьому, сам факт прийняття означеного судового рішення діючим законодавством наразі не віднесений до обставин, що припиняють чи змінюють правову природу грошового зобов'язання, а отже - жодною мірою не звільняє боржника від відповідальності за порушення грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора на отримання коштів, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахування яких припиняється лише із припиненням відповідного грошового зобов'язання.

При цьому, з приводу доводів апеляційної скарги, які зводяться до спроб обґрунтувати прострочення кредитора, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Підставою для нарахування заявлених до стягнення сум в силу ст.625 Цивільного кодексу України є факт прострочення грошового зобовязання Відповідачем, підтверджений преюдиційним рішенням Господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. у справі №905/3002/15, припинення якого (прострочення) в силу приписів п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Апеляційний суд також зауважує, що обставини, які впливають на можливість примусового виконання рішення суду у справі №905/3002/15, зазначені в апеляційній скарзі (повернення виконавчого документу без виконання через наявні недоліки його оформлення, невиправлення таких недоліків стягувачем), не впливають на факт прострочення грошового зобовязання, виконання якого Відповідачем є обовязковим в силу ст.ст.525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України та взагалі не залежить від наявності та виконання такого судового рішення.

Таким чином, доводи апелянта про наявність обставин прострочення кредитора в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки в даному випадку ніяких інших дій Позивачем, крім очікування надходження коштів від здійсненого Відповідачем перерахунку в розглядуваний період діюче законодавство не вимагало, а вжиття заходів, спрямованих на примусове виконання чинного судового рішення, є правом стягувача/кредитора, від нездійснення якого не перебуває у залежності факт прострочення виконання Відповідачем грошового зобовязання як єдиної і достатньої підстави для виникнення у Позивача права на нарахування і отримання належних до стягнення сум за заявленим позовом.

При цьому, обставини зволікання з виконанням платіжного доручення обслуговуючим Відповідача органом Казначейства не є підставою для звільнення останнього (Відповідача) від передбаченої ст.625 Цивільного кодексу відповідальності, тим більше, що Позивач не є учасником правовідносин між Відповідачем та органами Казначейства.

Відповідно до приписів ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 цього Кодексу).

За правилами ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Так, виходячи з дати звернення з позовною заявою до суду 10.10.2017р. (штамп канцелярії суду з вхідним номером на позовній заяві а.с.3), судом першої інстанції за заявою Відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву (а.с.а.с.64-66), було правильно застосовано наслідки спливу строку позовної давності у відношенні вимог, розрахованих (нарахованих) Позивачем до 10.10.2014р.

Таким чином, перевіривши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.23-25) та розрахунки суду першої інстанції, враховуючи застосовану судом позовну давність, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про правомірність стягнення з Відповідача 3% річних в сумі 20087,88грн. та інфляційних втрат в сумі 186808,09грн.

Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Служби автомобільних доріг в Донецькій області залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що введена в дію 15.12.2017р.), Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м. Краматорськ Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 14.12.2017р. у справі №905/2321/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 14.12.2017р. у справі №905/2321/17 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 21.02.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 21.02.2018р.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3

Надрук. 5 примірн.: 1-2 - сторонам, 3-Третій особі, 4-у справу, 5- ГСДО

Надіслано судом до ЄДРСР 21.02.2018р.