ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2575/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Жекова В. І.,

суддів: Лашина В. В., Богатиря К. В.

(склад колегії суддів визначено, згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.01.2018 р.)

при секретарі судового засідання Чеголя Є. О.,

за участю представників учасників процесу:

Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ не зявився,

Управління обласної ради з майнових відносин - не зявився,

Одеської митниці Державної фіскальної служби України - не зявився,

Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України

на рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2017 р.

у справі № 916/2575/16

за позовом Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ

за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління обласної ради з майнових відносин

до Одеської митниці Державної фіскальної служби України

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про стягнення

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_1, час та місце ухвалення рішення: 19.10.2017 р., м. Одеса, пр-т Шевченка,29, господарський суд Одеської області, зал судових засідань №16, вступну та резолютивну частину рішення проголошено о 16:35:57, повний текст рішення складений 24.10.2017 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 р. за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 р. апеляційна скарга призначена до розгляду на 06.02.2018 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 р. розгляд апеляційної скарги перенесений на 27.02.2018 р.

Учасники судового процесу, відповідно до ст. 268 ГПК України, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 233 ГПК України, в судовому засіданні, яке відбулось 27.02.2018 р., оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

19.09.2016 р. Одеське обласне комунальне підприємство „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про стягнення заборгованості у розмірі 70 955,67 грн., з якої основна сума боргу 55 019,44 грн., пеня 13 925,50 грн., 3% річних - 2010,73 грн. (а.с. 3-9, т.1), з тих підстав, що Одеською митницею Державної фіскальної служби України неналежним чином виконувався договір оренди від 21.10.2014 р. в частині сплати орендної плати.

Ухвалою господарського суду Одеської області суду від 20.09.2016 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Управління обласної ради з майнових відносин.

Ухвалою господарського суду Одеської області суду від 10.10.2016 р. (а.с. 144-145, т.1) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.11.2016 р. (суддя Гуляк Г. І.) позов задоволено; стягнуто з Одеської митниці Державної фіскальної служби України на користь Одеського обласного комунального підприємства "Видавництво "ЧОРНОМОР'Я" основну суму боргу у розмірі 55 019,44 грн., пеню у розмірі 13925,50 грн., три відсотки річних у сумі 2010,73 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. (а.с. 218-222, т.1).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 р. (а.с. 87-94, т.2) апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України задоволено частково; рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2016 р. змінено в частині стягнення пені, виклавши резолютивну частину в наступній редакції: позов задовольнити частково; стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби України на користь Одеського обласного комунального підприємства "Видавництво "ЧОРНОМОР'Я" 70137,52 грн., з яких основна сума боргу - 55 019,44 грн., пеня 13107,35 грн., три відсотки річних - 2010,73 грн., витрати по сплаті судового збору 1362,01 грн.; в решті позову відмовити; в решті рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2017 р. (а.с. 121-126, т.2) касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України задоволено частково; постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 р. та рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2016 р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.10.2017 р. (суддя Рога Н. В.) позов задоволено частково; стягнуто з Одеської митниці Державної фіскальної служби України на користь Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво "ЧОРНОМОР'Я" заборгованість по орендній платі у сумі 55 019,44 грн., пеню у розмірі 13 107,35 грн., 3% річних у розмірі 2 010,73 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362,01 грн.; в решті позову відмовлено (а.с. 191-199, т.2).

Своє рішення суд мотивував тим, що користування майном комунальної власності є платним, тобто правомірним було нарахуванням орендарю орендної плати за користування обєктом комунальної власності за весь час користування, до моменту повернення обєкта оренди за актом приймання-передачі 16.10.2015 р.

Також, судом було зазначено, що за його розрахунком розмір пені складає не 13 925,50 грн., а 13 107,35 грн.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, Одеська митниця ДФС звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити повністю у задоволенні позову, з тих підстав, що судом не надано належної оцінки тому, що оскільки дія додаткової угоди №2 від 29.04.2015 р. до договору оренди майна від 21.10.2014 р. припинилась 31.05.2015 р., судове рішення про стягнення з Одеської митниці ДФС орендної плати за період з 31.05.2015 р. по 05.09.2016 р. суперечить положенням ч.2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Також, апелянт послався на те, що у додатковій угоді №2 не визначено суми орендної плати, у звязку з чим вона не зареєстрована в органах Державної казначейської служби України, а Одеській митниці ДФС заборонено здійснювати платежі за рахунок бюджетних коштів без реєстрації бюджетних зобовязань в органах Державної казначейської служби України. При цьому, додаткова угода №2 є недійсною (нікчемним правочином).

Крім того, апелянт зазначив, що у звязку з відсутністю відомостей про отримання митницею рахунків Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво "ЧОРНОМОР'Я", встановити момент виникнення зобовязання по оплаті не є можливим, у звязку з чим необґрунтованим є розрахунок пені та 3% річних.

Представники Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво "ЧОРНОМОР'Я" та Управління обласної ради з майнових відносин у судове засідання 27.02.2018 р. не зявилися і судова колегія, враховуючи, що явка учасників процесу не визнавалася обовязковою, вирішила розглянути скаргу за відсутністю вказаних представників.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 21.10.2014 р. між ООКП "Видавництво "ЧОРНОМОР'Я" (Орендодавець) та Південною митницею Міндоходів (Орендар) було укладено договір оренди майна (а.с. 15-19, т.1), відповідно до п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування не житлове приміщення третього поверху виробничого корпусу літ. В №3-144, загальною площею 109,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Деревянка, 1, з метою розміщення складу.

Згідно з п.9.1 договору, він набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2014 р. включно, при цьому, керуючись ч.3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли між ними, до його укладання з 01.01.2014 р.

Відповідно до п.2.3 договору, майно вважається поверненим Орендодавцю з часу підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) майна.

Згідно з п.3.1 договору, орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої КМУ, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2013 року 3317,65 грн. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п.3.2 договору, розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики, зміни централізованих цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. У разі зміни орендної плати, укладається додаткова угода.

Згідно з п.3.7 договору, загальна сума договору без ПДВ складає 52392,05 грн., в т.ч. орендна плата 44451,77 грн., відшкодування: податок на землю 3235,44 грн., експлуатаційні витрати - 4392,72 грн., водопостачання 102 грн., електропостачання 18 грн., вивіз сміття 120 грн., стоки 72,12 грн.

Згідно з п.4.1 договору, Орендар зобовязався, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати Орендодавцеві орендну плату та кошти, вказані в п.3.5 договору.

Згідно з п.9.6 та 9.7 договору, зміни, доповнення або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін; зміни та доповнення до договору підлягають оформленню відповідною додатковою угодою за підписом сторін і повинні бути погоджені з Власником майна. Одностороння відмова від виконання договору та внесення змін не допускається.

01.12.2014 р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору від 21.10.2014 р. (а.с. 21, т.1), згідно якої п.3.7 договору виклали у наступній редакції: Загальна сума договору з ПДВ складає 59223,36 грн., в т.ч. орендна плата 50342,12 грн., відшкодування: податок на землю 3235,44 грн., експлуатаційні витрати 5271,26 грн., водопостачання - 122,40 грн., електропостачання 21,60 грн., вивіз сміття - 144 грн., стоки - 86,54 грн..

Згідно з п.п.2,3 додаткової угоди, сторони також домовилися, що кошторис витрат на 2014 рік для Південної митниці Міндоходів до договору оренди нежитлового приміщення від 21.10.2014 р., загальною площею 109,6 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, площа ОСОБА_2,1, який відповідно до п.10.4 додається до договору від 21.10.2014 р., викласти у редакції, що додається до додаткової угоди. Інші умови вищевказаного договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше, і сторони підтверджують їх обовязковість для себе.

29.04.2015 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до договору оренди майна від 21.10.2014 р. (а.с. 23, т.1), згідно якої, зокрема, викладено у новій редакції п.9.1 договору наступним чином: „Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками, та у частині користування Орендарем майном діє до 31.05.2015 р. включно, а у частині виконання сторонами інших зобовязань, які виникли між ними протягом строку його дії, зокрема, з оплати Орендарем орендної плати та інших, передбачених договором платежів до повного виконання сторонами своїх зобовязань. При цьому, керуючись ч.3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли між ними до його укладання з 01.01.2014 р.. Сторони також домовилися, що всі інші умови договору залишаються без змін і вважаються дійсними і сторони підтверджують за ними свої зобовязання. Усі правовідносини, що виникають за цією угодою або повязані з нею, у тому числі, повязані із дійсністю, укладанням, виконанням, зміною та припиненням цієї угоди, тлумаченням її умов, визначенням наслідків недійсності або порушення угоди, регулюються цією угодою та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п.3.3 договору, орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з листом від 02.03.2015 р. (а.с. 44, т.1), Одеська митниця ДФС України підтвердила наявність заборгованості у розмірі 53 992,25 грн. станом на 01.01.2015 р.

Згідно з листом №205 від 28.04.2015 р. (а.с. 46, т.1), ООКП "Видавництво "ЧОРНОМОР'Я" просило Одеську митницю ДФС якнайшвидше зареєструвати додаткову угоду №2 у казначействі та повідомити дату реєстрації.

Але, згідно з листом від 21.05.2015 р. (а.с. 47, т.1), Одеська митниця ДФС України повідомила про відсутність підстав для оплати орендної плати за договором оренди від 21.10.2014 р., у звязку з відсутністю у додатковій угоді №2 до цього договору визначення суми орендної плати.

Згідно з актом приймання передачі нежитлового приміщення від 16.10.2015 р., підписаним повноваженими представниками сторін за договором оренди, обєкт оренди було повернуто Одеською митницею ДФС України лише 16.10.2015 р. (а.с. 57, т.1).

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 цього ж Кодексу, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нежилі будівлі (а.с. 61, т.1), серія САА №273046, виданого Одеською обласною державною адміністрацією 16.09.2008 р., та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 62, т.1), нежилі будівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, пл. Незалежності,1, належать територіальній громаді сіл, селищ, міст Одеської області в особі Одеської обласної ради на праві комунальної власності.

Згідно зі Статутом (а.с. 63-67, т.1), ООКП "Видавництво "ЧОРНОМОР'Я" є обєктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, інтереси яких представляє Одеська обласна рада, має відокремлене майно на праві господарського відання, укладає від свого імені угоди, які узгоджує з власником майна.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) для здійснення господарської діяльності. Згідно з ч.6 цієї ж статті, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як вірно встановлено судом, підписавши додаткову угоду №2, сторони дійшли взаємної згоди про те, що сума орендної плати залишається незмінною тобто такою, яку було погоджено в додатковій угоді від 01.12.2014 р. до договору; договір діє до 31.05.2015 р. включно, а у частині виконання сторонами інших зобовязань, які виникли між ними протягом строку його дії, зокрема, з оплати орендарем орендної плати та інших, передбачених договором платежів, до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Отже, судова колегія повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що у період до 31.05.2015 р. у Одеської митниці існували зобовязання перед ООКП "Видавництво "ЧОРНОМОР'Я" щодо сплати орендної плати за користування обєктом оренди на умовах договору оренди майна від 21.10.2014 р. №525, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами від 01.12.2014 р. та 29.04.2015 р.

При цьому, суд першої інстанції повністю обґрунтовано зазначив, що посилання Одеської митниці Державної фіскальної служби України на відсутність бюджетних асигнувань безпідставні, оскільки при укладенні договору Одеська митниця Державної фіскальної служби України діє як самостійна юридична особа, яка на власний ризик бере на себе зобовязання, зокрема, і щодо сплати орендної плати.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч.2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, в тому числі й органів державної влади, тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю коштів, не можуть вважатися підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошових зобовязань.

Відповідно до ч.1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.2 ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У матеріалах справи не містяться докази наявності заяв сторін за договором оренди майна від 21.10.2014 р. про припинення договору після 31.05.2015 р., крім листа Одеської митниці Державної фіскальної служби України від 25.09.2015 р. (а.с. 55, т.1) на імя Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ, в якому Одеська митниця проінформувала про припинення договору оренди, враховуючи умови додаткової угоди №2 до договору оренди майна від 21.10.2014 р., та вивільнення орендованого приміщення, площею 109,6 кв.м., за адресою: м. Одеса, площа ОСОБА_2,1.

Відповідно до ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно з актом приймання передачі нежитлового приміщення (а.с. 57, т.1), підписаним представниками сторін за договором оренди та скріпленим їх печатками, обєкт оренди було повернуто Одеською митницею ДФС лише 16.10.2015 р.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що користування майном комунальної власності є платним, а тому правомірним було нарахуванням орендарю орендної плати за користування обєктом комунальною власністю за весь час користування - до моменту повернення обєкта оренди за актом приймання-передачі.

Згідно зі ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, і кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно зі ст.ст. 525,526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст.ст. 610,612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення вимог Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ щодо стягнення з Одеської митниці ДФС заборгованості по орендній платі у розмірі 55 019,44 грн.

При цьому, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції правомірно відхилено доводи Одеської митниці ДФС про відсутність доказів надіслання Одеським обласним комунальним підприємством „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ та отримання Одеською митницею ДФС рахунків на оплату орендної плати, оскільки в п.3.1 договору сторони погодили, що орендна плата перераховується орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Таким чином, для перерахування орендної плати рахунок не був потрібний і орендар повинен був здійснювати розрахунок самостійно та перерахувати орендний платіж у встановлений договором строк.

Згідно ч.1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до п.3.3 договору, орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується Орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996 р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судовою колегією також перевірено розрахунок пені та встановлено, що судом першої інстанції вірно зазначено, що розрахунок Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ містить арифметичні помилки, а саме - не співпадає встановлений останнім період із кількістю днів, вказаною у таблиці, зокрема, період за 25.09.2015 р. по 08.11.2015 р. складає 44 дні, однак у таблиці Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ вказано 106 днів (графа 15), та розмір пені складає не 13 925,50 грн., а 13 107,35 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Одеським обласним комунальним підприємством „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ обґрунтовано нараховано 3% річних у розмірі 2 010,73 грн.

За таких обставин, судова колегія повністю погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовної заяви Одеського обласного комунального підприємства „Видавництво „ЧОРНОМОРЯ.

Отже, твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення в неповному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи, які мали суттєве значення для вирішення справи по суті, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення щодо задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 233,238,269,270,273,275,276,281-284 ГПК України,

Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2017 р. зі справи №916/2575/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України - без задоволення.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 28.02.2018 р.

Головуючий суддя: Жеков В. І.

Судді: Лашин В. В.

ОСОБА_3