ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.02.2018 Справа № 917/747/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" № 55 від 14.02.2018 р. (вх. № 1600 від 14.02.2018 р.) про відстрочення виконання рішення суду від 12.07.2016р. по справі № 917/747/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Добробут", вул. Остроградського, 8, смт. Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, 39100

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, 47.

про стягнення 3 303 001,10 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Коломієць А.В.

Представники сторін:

від стягувача: ОСОБА_1

від боржника: не з"явився

Розглядається заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" № 55 від 14.02.2018 р. про відстрочення виконання рішення суду від 12.07.2016р. по справі № 917/747/16.

Представник заявника в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Заява про відстрочення виконання рішення суду мотивована слідуючими обставинами:

- об'єктивні причини погіршення фінансового стану ТОВ «Гадячир» через незалежні від Заявника причини (торгове ембарго Російської Федерації та заборона транзиту, що призвело до втрати основного ринку збуту товарів Товариства збільшення порушень платіжної дисципліни боржниками товариства);

- об'єктивну неможливість ТОВ «Гадячсир» забезпечити одномоментне, без оголошення банкрутства, виконання Рішення суду через фактичне блокування господарської діяльності Товариства накладеними арештами на кошти та майно;

- вчинення ТОВ «Гадячсир» заходів зі стабілізації роботи підприємства, покращення власного фінансового стану та відновлення господарської діяльності;

- відсутність вини ТОВ «Гадячир» у ситуації, що склалася;

- ситуацію, що склалася на міжнародному ринку збуту продукції ТОВ «Гадячсир»;

- наявність інфляційних процесів в Україні;

- тимчасовий характер скрутного фінансового положення підприємства; І

- наявність контрактів, укладених ТОВ «Гадячсир», прибуток від виконання яких дозволить покрити заборгованість за рішенням суду;

- неможливість відновлення господарської діяльності ТОВ «Гадячсир» без відстрочки виконання рішення суду.

Заявник просить суд відстрочити виконання рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2016р. по справі №917/747/16 на 18 місяців.

В судовому засіданні представник позивача заперечує проти відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 12.07.2016р. по справі №917/747/16, наголошуючи на тому, що з моменту винесення рішення минуло більше ніж 1,5 років, однак ТОВ «Гадячир» не вжито жодного заходу щодо його виконання. Відповідач постійно ухиляється від виконання рішення суду. Божник звертався з аналогічною заявою про відстрочку виконання рішення на 12 місяців, яка була частково задоволена ухвалою Господарського суду Полтавської області на 6 місяців д 10.07.2017р. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено. Стягувач вказує на те, що ТОВ "Гадячсир" у даній заяві не доведені обставини, на які воно посилається обгрунтовуючи необхідність надання відстрочки виконання рішення, мають особливий характер та впливають на можливість виконання ним рішення, а також відповідачем до заяви не додано жодних належних доказів, щодо відсутності у нього коштів та майна на виконання рішення.

При розгляді заяви суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Суд зазначає, що наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для розстрочення виконання судового рішення в розумінні ст.ст. 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі.

При цьому, заявник, в порушення ст.ст. 74, 77 ГПК України, не надав жодних доказів в підтвердження своїх доводів. Зокрема, заявник не надав документального обґрунтування наявності тих виняткових обставин, які роблять неможливим одночасне і повне виконання рішення суду у даній справі у встановлений строк.

Судом враховується, що при вирішенні заяв про відстрочення або розстрочення виконання рішення, потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 331 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, викладені відповідачем обставини, за змістом ст. 331 ГПК України, не є підставою для розстрочення виконання рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" № 55 від 14.02.2018 р. про відстрочення виконання рішення суду від 12.07.2016р. по справі № 917/747/16 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" ((вх. № 1600 від 14.02.2018 р.) про відстрочення виконання рішення суду від 12.07.2016 року по справі № 917/747/16 - в і д м о в и т и.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ч.5 ст.231, ст.ст.235,255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 27.02.18 р.

Суддя Гетя Н.Г.