ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2018м. ДніпроСправа № 904/9576/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Мирошниченка Андрія Сергійовича, м. Дніпро

про невиконання грошових зобов'язань на суму 41071,55 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Калга С.І. довіреність № 92/1 від 25.01.18; Пилюк Я.Е. довіреність від 19.07.17

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мирошниченка Андрія Сергійовича про стягнення 42 306,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди №18-15 від 03.11.15 та договором № 61/15 від 01.12.15. в частині своєчасної оплати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.17 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 19.12.17.

Ухвалою суду від 19.12.17 вирішено розглядати цю справу в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи відкладено до 13.02.18.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання. Надав заяву, якою зменшив позовні вимоги до 41 071,55 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст. 252 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 13.02.18 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди № 18-15 від 03.11.15 (договір). Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно (корпус 48), балансова вартість 6604,20 грн., яке знаходиться на балансі ПАТ «ДМЗ» за адресою: 49055, м. Дніпро, вул. Будівників, 34. Відповідно до п.2.1 договору, вступ орендаря у тимчасове користування майном наступає з моменту підписання акту приймання - передачи вказаного майна (додаток №2 до даного договору). Згідно із п. 3.1 орендна плата встановлюється за домовленістю сторін. Відповідно до п. 9.2 договору, цей договір діє з 09.11.15 по 08.11.16 строком на 1 рік, а в частині грошових зобов'язань - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем виконано умови договору та передано відповідачу в оренду об'єкт, визначений умовами договору, що підтверджується актом приймання-передачі від 09.11.15 (а.с. 13).

Згідно матеріалів справи, у період з червня 2016 по грудень 2016 відповідач користувався майном. Вартість оренди за цей період складає 29 525,47 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи рахунками на оплату (а.с.18-19).

Частиною 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендар до 15 числа, місяця наступного за розрахунковим, зобов'язаний перерахувати орендодавцю орендну плату згідно виставленого рахунку (п. 3.2.3 договору).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач порушив умови договору і не оплатив у повному обсязі орендні платежі. У зв'язку із цим, у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 29 525,47грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 29 525,47 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.3 договору визначено, що у випадку прострочення платежу по даному договору орендар зобов'язується сплатити орендодавцю пеню у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 3 287,07грн. за наступним розрахунком:

- за рахунком №1163 від 30.06.16 на суму 3679,34 грн. за період з 07.11.16 по 16.01.17 пеня складає 197,56 грн.;

- за рахунком №1354 від 31.07.16 на суму 3671,57 грн. за період з 07.11.16 по 15.02.17 пеня складає 187,24 грн.;

- за рахунком №1545 від 31.08.16 на суму 4626,72 грн. за період з 07.11.16 по 15.03.17 пеня складає 360,07 грн.;

- за рахунком №1764 від 30.09.16 на суму 4626,72 грн. за період з 07.11.16 по 17.04.17 пеня складає 570,58 грн.;

- за рахунком №1963 від 31.10.16 на суму 4626,72 грн. за період з 07.11.16 по 15.05.17 пеня складає 633,86 грн.;

- за рахунком № 2163 від 30.11.16 на суму 4626,72 грн. за період з 15.12.16 по 15.06.17 пеня складає 627,61 грн.;

- за рахунком №2365 від 31.12.16 на суму 4626,72 грн. за період з 16.01.16 по 17.07.17 пеня складає 615,44 грн.

Розрахунок пені наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, не правильно враховує періоди нарахувань та містить арифметичні помилки.

Зокрема, позивачем не враховано, що частиною шостою статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня. Такий період не є позовною давністю і він не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Перебіг цього строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Так, за рахунком №1163 від 30.06.16 зобов'язання має бути виконане не пізніше 14.07.16. Відповідно, шестимісячний період нарахування пені починається з 15.07.16, а завершується 15.01.17. Позивачем пеню нараховано до 16.01.17, тобто за межами шестимісячного строку.

За рахунком №1764 від 30.06.16 зобов'язання має бути виконане не пізніше 14.10.16. Відповідно, шестимісячний період нарахування пені починається з 15.10.16, а завершується 15.04.17. Однак, позивачем пеню нараховано до 17.04.17, тобто за межами шестимісячного строку.

За рахунком №2365 від 31.12.16 зобов'язання має бути виконане не пізніше 14.01.2017, який є вихідним днем. А отже, останнім днем виконання зобов'язання є перший робочий день - 16.01.17. Відповідно, шестимісячний період нарахування пені починається з 17.01.17. Але позивачем в розрахунку помилково період нарахування пені починається з 16.01.17.

За наслідками аналізу позовних вимог, судом самостійно здійснено розрахунок пені. За розрахунком суду, розмір пені складає 3273,65 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із цим, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 925,00 грн. з наступного розрахунку:

- за рахунком №1163 від 30.06.16 на суму 3679,34 грн. за період з 15.07.16 по 07.11.17 3% річних складає 145,00 грн.;

- за рахунком №1354 від 31.07.16 на суму 3671,57 грн. за період з 15.08.16 по 07.11.17 3% річних складає 135,00 грн.;

- за рахунком №1545 від 31.08.16 на суму 4626,72 грн. за період з 15.09.16 по 07.11.17 3% річних складає 126,00 грн.;

- за рахунком №1764 від 30.09.16 на суму 4626,72 грн. за період з 15.10.16 по 07.11.17 3% річних складає 147,00 грн.;

- за рахунком №1963 від 31.10.16 на суму 4626,72 грн. за період з 15.11.16 по 07.11.17 3% річних складає 136,00 грн.;

- за рахунком № 2163 від 30.11.16 на суму 4626,72 грн. за період з 15.12.16 по 07.11.17 3% річних складає 124,00 грн.;

- за рахунком №2365 від 31.12.16 на суму 4626,72 грн. за період з 16.01.16 по 07.11.17 3% річних складає 112,00 грн.

Розрахунок 3% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, однак не правильно враховує періоди нарахувань та містить арифметичні помилки. Так, за рахунком № 1354 від 31.07.16 позивач заявив вимогу 3% річних, де початком періоду є 15.08.16. Однак, останній день виконання зобов'язання за цим рахунком припадає на 14.08.16 який є вихідним днем. Отже, він переноситься на перший робочий день - 15.08.16. Тому, початком періоду прострочення є 16.08.16.

За рахунком №2365 від 31.12.16 початком періоду нарахування позивачем визначено 15.01.17. Однак, за цим рахунком останній день виконання зобов'язання припадає на вихідний. Тому, він переноситься на перший робочий день - 16.01.17. А, отже, початком періоду прострочення слід вважати 17.01.17.

За наслідками аналізу позовних вимог, судом самостійно здійснено розрахунок 3% річних. За розрахунком суду 3 % річних складають 924,88 грн.

Також, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції у розмірі 4771,66 грн. за вищевказаними рахунками, за загальний період з липня 2016 по жовтень 2017 за всіма вищевказаними рахунками.

Розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 4771,66 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, між цими ж сторонами укладений договір №61/15 від 01.12.15 про відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами (договір-1).Згідно його предмету відповідач зобов'язується відшкодовувати позивачу вартість послуг з технічного забезпечення енергоресурсами: відшкодовувати витрати за фактичне споживання електроенергії, теплопостачання, газу, водопостачання і водовідведення, а також експлуатаційні витрати на обслуговування і утримання мереж і будівель в залежності від споживаних послуг (енергоресурси). Відповідно до п. 1.4, при відсутності приладів обліку або їх несправності, кількість переданих послуг визначається шляхом розрахунку за встановленою потужністю обладнання відповідача. Згідно п. 6.1 цей договір діє з моменту його підписання і до 31.12.15 та вважається пролонгованим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку договору не буде надано заяви від однієї із сторін про розірвання цього договору або його перегляду.

Згідно матеріалів справи, у період з квітня 2016 по грудень 2016 відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати з технічного забезпечення енергоресурсами, їх розмір складає 2562,35 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи рахунками на оплату (а.с.20-24).

Відповідно до п. 3.3 договору-1, остаточний розрахунок проводиться на підставі рахунків і актів звірки, звірки, які надає позивач до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

З тексту цього пункту договору неможливо визначити точну дату коли відповідач має виконати грошове зобов'язання з відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами. Отже, строк виконання цього зобов'язання, сторонами не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

На виконання вимог чинного законодавства, Позивачем під час розгляду справи пред'явлено Відповідачу вимогу за №92/3 від 01.02.18 про оплату заборгованості з відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами.

Однак, Відповідач порушив вимоги чинного законодавства України і не виконав свого грошового зобов'язання. У зв'язку із цим, у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 2562,35 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми витрат з технічного забезпечення енергоресурсами в розмірі 2562,35 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (редакція станом на час подання позовної заяви), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Позивачем, під час розгляду спору, зменшено ціну позову до 41 071,55 грн. З такої ціни позову судовий збір складає 1600,00 грн. Під час подання позову, позивачем сплачено 1684,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому, позивачу слід повернути з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 84,00 грн., сплачений ним відповідно до платіжного доручення № 1159 від 07/11/2017.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 193, 275 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 611, 612, 625,762, 769 Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути Фізичної особи-підприємця Мирошниченка Андрія Сергійовича (49050, АДРЕСА_1; ІНН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД"(49000, м. Дніпро, вул. Будівельників, буд.34; код 14313332) суму основного боргу у розмірі 30 087,82 грн. пеню у розмірі 3273,65 грн., 3% річних у розмірі 924,88 грн. інфляційні втрати у розмірі 4771,66 та 1521,56грн. витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Повернути Публічному акціонерному товариству "ДНІПРОВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (49000, м. Дніпро, вул. Будівельників, буд.34; код 14313332) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 84,00 грн., надмірно сплачений згідно платіжного доручення № 1159 від 07/11/2017.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 19.02.2018

Суддя М.О.Ніколенко