РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2018Справа № 910/21445/17

За позовом Інституту надтвердих матеріалів ім В.М.Бакуля Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРПОРАЦІЯ РС"

про стягнення 1 582,14 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Сидоренко Т.М. за довіреністю;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Інститут надтвердих матеріалів ім В.М.Бакуля Національної академії наук України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРПОРАЦІЯ РС" про стягнення 1 582,14 грн. витрат по сплаті податку на землю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не відшкодував витрати по сплаті податку на землю відповідно до Договору на відшкодування витрат по сплаті податку за землю №195 від 01.03.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21445/17. Розгляд справи призначено на 30.01.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017, чинної з 15.12.2017., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 вирішено справу №910/21445/17 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 01.03.2018.

Відповідно до ст. 120 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 04114, м. Київ, вул. Добровицька, буд. 28.

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверти з вказаним ухвалами суду було повернуто назад до суду, із відповідними відмітками про це органу поштового зв'язку (012; 857).

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 01.03.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2014 між Інститутом надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля Національної академії наук України (далі - позивач, інститут) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація РС" (далі - відповідач, платник) було укладено Договір №195 на відшкодування витрат по сплаті податку за землю (далі - Договір), відповідно до умов якого інститут є постійним користувачем земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування землею 1-КВ №003954, площею 151 298 кв.м і приймає на себе зобов'язання на підставі Податкового кодексу України здійснювати сплату земельного податку відповідно до використовуваної виробничої площі, що перебуває у користуванні платника (п.1.1. Договору).

Платник приймає на себе зобов'язання відшкодувати інституту в повному обсязі витрати по сплаті податку на землю в сумі п'ятсот шістдесят вісім грн. 79 коп. +20% ПДВ розрахованого за формою Головної податкової інспекції відповідно до виробничих площ 22,10 кв.м (в корпусі №5/7), що перебувають у користуванні платника (п. 1.2 Договору).

Розрахунки суми земельного податку (Додаток №1 та №3 до договору №195), погоджені та підписані позивачем та відповідачем, а також скріплені печатками сторін.

Відповідно до п.2.1 Договору, інститут обчислює суму земельного податку платника в порядку, визначеному Податковим кодексом України, подає дані до податкової інспекції і сплачує земельний податок рівними частинами щомісячно.

Згідно з п.2.2 Договору, платник відшкодовує щомісячно, до 15 числа наступного місяця інституту у повному обсязі суму податку на землю, обчислену пропорційно тій частині площі, що знаходиться фактично у користуванні платника.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що договір набуває чинності з моменту надання площі у користування і діє до 31.12.2014.

У разі розірвання договору одна із сторін надсилає іншій повідомлення не менш ніж за місяць до дати розірвання договору.

У відповідності до п.3.2 Договору, договір вважається продовженим на черговий і наступні календарні роки без оформлення додаткових документів, якщо сторони не вжили дій до його розірвання, або повідомлення про мотивований строк закінчення договору згідно з п.3.1.

За відсутності в матеріалах справи заяви про розірвання або повідомлення про мотивований строк закінчення договору, договір є пролонгованим.

Спір у справі виник через наявність заборгованості відповідача з податку на землю за період з березня 2014 року по квітень 2016 року на суму 1582,14 грн.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів оплати виставлених позивачем рахунків-фактур №434 від 31.03.2014, №632 від 30.04.2014, №857 від 31.05.2014, №1024 від 30.06.2014, №1225 від 31.07.2014, №1417 від 31.08.2014, №1598 від 30.09.2014, №1778 від 31.10.2014, №2005 від 30.11.2014, №2240 від 31.12.2014, №188 від 31.01.2015, №290 від 28.02.2015, №483 від 31.03.2015, №701 від 30.04.2015, №923 від 31.05.2015, №1150 від 30.06.2015, №1400 від 31.07.2015, №1635 від 31.08.2015, №1855 від 30.09.2015, №2114 від 31.10.2015, №2364 від 30.11.2015, №2519 від 31.12.2015, №140 від 31.01.2016, №356 від 29.02.2016, №663 від 31.03.2016, №849 від 30.04.2016 на загальну суму 1 582,14 грн. відповідачем суду не представлено.

Факт існування заборгованості відповідача перед позивачем належним чином підтверджений матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

З урахуванням викладеного та також згідно умов договору (п. 2.2) строки сплати за відшкодування податку на землю з боку відповідача були порушені, що є підставою для задоволення вимог про стягнення нарахованої суми в розмірі 1 582,14 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу по від шкодуванню витрат по сплаті податку за землю в розмірі 1 582,14 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 129, 130, 233, 236, 238, 250, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація РС" (04114, м. Київ, вул. Дубровицька, будинок 28, ідентифікаційний код 38216560) на користь Інституту надтвердих матеріалів ім. В.М. Бакуля Національної академії наук України (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2; ідентифікаційний код 05417377) 1 582 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві) грн. 14 коп. боргу з відшкодування витрат по сплаті податку за землю та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.03.2018

Суддя І.І. Борисенко