Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р.

м. Житомир

Справа № 906/1084/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі: Сидорчук О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каргілл Енімал Нутрішн" (Львівська область, Яворівський район, с.Жорниська)

до Приватного підприємства "Крупний" (Житомирська область, м.Коростень)

про стягнення 151069,17грн. (згідно із заявою №733 від 15.12.17 про збільшення позовних вимог (а.с.52-53)

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 147612,87грн, з яких: 105118,06грн основного боргу, 12559,78грн пені, 23301,61грн штрафу, 1312,23грн 3% річних та 5321,19грн інфляційних нарахувань.

Згідно із заявою від 15.12.17 позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 151069,17грн, з яких: 105188,06грн основного боргу, 15438,75грн пені, 23301,61грн штрафу, 1819,56грн 3% річних та 5321,19грн інфляційних нарахувань (а.с.52-53). Відповідно до ухвали суду від 09.01.17 вказана заява прийнята господарським судом та ухвалено вважати заявленим до розгляду спір про стягнення 151069,17грн.

Спір розглядається в межах збільшених позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Дистриб'юторського договору №П231-К від 13.03.17 в частині оплати вартості товару.

Ухвалою суду від 13.02.18 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.18.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. В адресованому суду клопотанні від 13.02.18 позивач просить здійснювати розгляду справи у межах підготовчого провадження та по суті за відсутності уповноваженого представника.

Відповідач не скористався правом надання письмового відзиву на позовну заяву, його представник у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином (про що свідчить підпис представника у повідомленні про вручення поштового відправлення) (а.с.102).

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

Отже, як вже зазначалось, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак не скористався правом на участь представника у судовому засіданні та надання відзиву, тому розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, надані в судових засіданнях 09.01.18 та 29.01.18, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.17 між ТОВ "Провімі" (постачальник, позивач), яке 30.03.17 змінило назву на ТОВ "Каргілл Енімал Нутрішн" (Протокол №57/17 позачергових Загальних зборів учасників від 28.03.17) та ПП "Крупний" (дистриб'ютор, відповідач) укладено Дистриб'юторський договір №П231-К (а.с.10-12), за умовами якого постачальник зобов'язався передати у власність дистриб'ютора, а дистриб'ютор зобов'язався прийняти і оплатити товари, в т.ч., але не виключно, комбікорми, кормові додатки, премікси, білкові та вітамінно-мінеральні добавки на умовах зазначених в даному договорі (п.1.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору базова ціна на товар визначається в "Прайс-лист". Базова ціна визначається з урахуванням ПДВ та без урахування знижок, які надаються згідно умов визначених у додаткових угодах. Остаточна ціна на товар визначається в рахунках-фактури та/або видаткових накладних постачальника з урахуванням знижок.

Оплата за товар дистриб'ютором здійснюється з відстрочкою платежу 30 (тридцять) календарних днів з дати видаткової накладної постачальника. Платежі, здійснені покупцем, в першу чергу будуть зараховуватись як оплата за раніше отриманий та не оплачений товар, у випадку нарахування штрафних санкцій оплата в першу чергу буде зараховуватись як оплата штрафних санкцій (п.3.5 договору).

Пунктом 11.3 договору сторони передбачили, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов'язань дистриб'ютор сплачує суму боргу з урахуванням індексу інфляції, штрафу в розмірі 20% від суми заборгованості та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 168379,81грн, що підтверджується видатковими накладними №980 від 28.03.17 на суму 51871,76грн, №1171 від 10.04.17 на суму 41136,00грн, №1452 від 27.04.17 на суму 24156,05грн, №1641 від 11.05.17 на суму 51216грн (а.с.16-19).

В порушення умов договору, відповідач отриманий товар оплатив 05.05.17 лише частково в сумі 51871,75грн (а.с.24).

15.08.17 між ТОВ "Каргілл Енімал Нутрішн" та ПП "Крупний" укладено Додаткову угоду №150817 до Дистриб'юторського договору №П231-К від 13.03.17 про визнання заборгованості та встановлення порядку її погашення (а.с.25).

Пунктом 1.4 додаткової угоди сторони обумовили, що підписуючи цю Додаткову угоду, дистриб'ютор повністю та беззаперечно визнає, що в нього наявна прострочена заборгованість перед постачальником за договором в розмірі 116508,06грн.

Відповідно до п.2.1 Додаткової угоди сторони погоджуються, що погашення заборгованості за договором у розмірі 116508,06грн відбуватиметься за наступним графіком:

- 16508,06грн оплатити 28.08.17;

- 50000,00грн оплатити 07.09.17;

- 50000,00грн оплатити 14.09.17.

Згідно п.2.3 Додаткової угоди, у випадку, якщо дистриб'ютор прострочує хоча б один платіж, визначений у п.2.1 Додаткової угоди, постачальник має право вимагати дострокового погашення усього боргу, а також стягнути з дистриб'ютора штрафні санкції, 3% річних та інфляційні нарахування за весь період прострочення, починаючи з первинної дати прострочення.

Однак відповідач не дотримався обумовленого порядку погашення заборгованості за Додатковою угодою та сплатив позивачу 30.08.17 лише 30000,00грн ( а.с.24).

Дані кошти були зараховані постачальником наступним чином:

-18680,00грн в рахунок погашення заборгованості за договором 3107ПФ-К від 13.03.17;

- 0,01грн в рахунок погашення заборгованості за видатковою накладною №980 від 28.03.17;

- 11319,99грн в рахунок погашення заборгованості за видатковою накладною №1171 від 10.04.17.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати, за останнім утворилась заборгованість у розмірі 105188,06грн (168379,81грн-51871,75грн-0,01грн-11319,99грн).

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов укладених договорів в частині оплати за отриманий товар, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, врахувавши пояснення представника позивача та приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з поставки товару, згідно яких у відповідача, внаслідок передання йому позивачем товару, виник кореспондуючий обов'язок оплатити його.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Як передбачено ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Приписами ч.ч.1,2 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання, в тому числі підприємці, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач своє зобов'язання належним чином не виконав (в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про протилежне), розрахунків з позивачем за поставлену продукцію не провів.

13.12.17 ТОВ "Каргілл Енімал Нутрішн" та ПП "Крупний" склали акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.17-13.12.17, підписаний представниками та скріплений печатками юридичних осіб, яким зафіксували що станом на 13.12.17 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 105188,06 (а.с.82).

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 105188,06грн основного боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач відповідно до п.11.3 договору №П231-К від 13.03.17 за порушення строків оплати нарахував відповідачу пеню у розмірі 15438,75грн та штраф у сумі 23301,61грн (а.с.7-11).

Згідно п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 11.3 договору сторони встановили, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов'язань дистриб'ютор сплачує суму боргу з урахуванням індексу інфляції, штрафу в розмірі 20% від суми заборгованості та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п.2.1 Додаткової угоди, у випадку, якщо дистриб'ютор прострочує хоча б один платіж постачальник має право вимагати дострокового погашення усього боргу, а також стягнути з дистриб'ютора штрафні санкції, 3% річних та інфляційні нарахування за весь період прострочення, починаючи з первинної дати прострочення.

Судом встановлено, що відповідач допустив прострочення платежу, визначеного п.2.1 Додаткової угоди, у зв'язку з чим позивач здійснив нарахування пені та штрафу за весь період прострочення починаючи з первинної дати прострочення.

Перевіривши розрахунок штрафу (а.с.26), суд вважає його обґрунтованим, оскільки штраф у розмірі 23301,61 нарахований відповідно до умов дистриб'юторського договору №П231-К від 13.03.17, Додаткової угоди №150817 від 15.08.17 та вимог чинного законодавства України.

Що стосується стягнення 15438,75грн пені, слід зазначити наступне.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.5 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.13 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

З розрахунку позивача по дистриб'юторському договору №П231-К від 13.03.17 (а.с.54-56) вбачається, що останній при здійсненні розрахунку пені не врахував п.6 ст.232 ГК України, відповідно до якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Дослідивши поданий розрахунок, суд вважає, що пеню слід обраховувати:

по видатковій накладній №1171 від 10.04.17 з 12.05.17 по 09.11.17;

по видатковій накладній №1452 від 27.04.17 з 29.05.17 по 26.11.17;

по видатковій накладній №1641 від 11.05.17 з 13.06.17 по 11.12.17

Згідно розрахунку, здійсненого судом, загальний розмір пені, який підлягає до стягнення складає 14153,70грн. У стягненні 1285,05грн пені слід відмовити.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 1819,56грн 3% річних та 5321,19грн інфляційних.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції та нараховані 3% проценти річних.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.26-28), прийшов до висновку, що інфляційні в сумі 5321,19грн нараховані позивачем обґрунтовано, тому задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Разом з тим, під час здійснення нарахування 3% річних по накладній №1171 від 10.04.17 позивач не врахував п.1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якою визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Згідно розрахунку, здійсненого господарським судом, загальний розмір 3% річних складає 1818,62грн. У стягненні 0,94грн 3% річних слід відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач доказів сплати заборгованості не надав, доводів позивача не спростував.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню на суму 149783,18грн, з яких: 105188,06грн основного боргу, 14153,70грн пені, 23301,61грн штрафу, 1818,62грн 3% річних та 5321,19грн інфляційних. Суд відмовляє в позові в частині стягнення 1285,05грн пені та 0,94грн 3% річних.

Судовий збір, відповідно до п.3 ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.123,129,233,236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Крупний" (11500, Житомирська область, м.Коростень, вул.Білокоровицьке Шосе, 12Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каргілл Енімал Нутрішн" (81083, Львівська область, Яворівський район, с.Жорниська, комплекс "Ямельня-1", )

- 105188,06грн основного боргу;

- 14153,70грн пені;

- 23301,61грн штрафу

- 1818,62грн 3% річних;

- 5321,19грн інфляційних;

- 2246,75грн судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 1285,05грн пені та 0,94грн 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.03.18

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати 3 прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек.з повід.)