ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.03.2018 Справа № 905/2762/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман, Донецька область

про стягнення 25 565 грн. 67 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився;

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ч.3 ст. 222 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 02.03.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Лиман, Донецька область, про стягнення 25 565 грн. 67 коп.

Ухвалою суду від 30.11.2017р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі №905/2762/17. Розгляд справи призначено на 16.01.2018р.

16.01.2018р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області надійшов відзив на позовну заяву (вих.№2022/17 від 10.01.2018р.), в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням на те, що позивачем не надані документи, що підтверджують розмір дійсної вартості та кількості відправленого вантажу.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 VIII від 03.10.2017р.

Згідно п.9 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 16.01.2018р. визначено розгляд справи № 905/2762/17 за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження та відкладено підготовче судове засідання на 15.02.2018р.

12.02.2018р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області надійшов супровідний лист з додатками.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вантаж вугілля камяне, марки Г-газовий, у вологому стані, який перевозився за залізничною накладною на групу вагонів №50283563 від 02.06.2017р., зокрема у напіввагонах № 53185385 в кількості 63 200 кг, №57413627 в кількості 66 000 кг, №57584302 в кількості 62 000 кг, був доставлений на станцію призначення з недостачею вантажу, про що складено комерційні акти №482803/182 від 06.06.2017р., №482803/181 від 06.06.2017р. та №482803/180 від 06.06.2017р. відповідно.

Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст. 308 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 25 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України.

Представник позивача про дату та час судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать штампи поштових відправлень на зворотному боці відповідних ухвал.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.01.2017р. заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у наданому до суду відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

02.06.2017р. ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (вантажовідправник) зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці завантажило по накладній на групу вагонів №50283563 вантаж вугілля камяне, в тому числі у напіввагони № 53185385 в кількості 63 200 кг, №57413627 в кількості 66 000 кг, №57584302 в кількості 62 000 кг та передало вказаний вантаж для перевезення до ПрАТ «АКХЗ». Згідно з накладною: вугілля камяне, марки Г газове (Г-2, 0-100), висота шапки 100 мм, вантаж у вологому стані, вантаж маркований однією продовжною борозною катка ущільнювача, пакування насипом, вантаж розміщено та закріплено відповідно до п.3 Глави 14 Додатку-3 до СМГС.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а. ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/182 від 06.06.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №47565 від 05.06.2017р. станції Покровськ, було здійснено комісійне переважування напіввагону №53185385 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 06.04.2017р. За документом значиться вага: нетто 63 200 кг, тара 21 800 кг. При переважуванні виявилось: брутто 80 400 кг, нетто 58 600 кг, тара 21 800 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 4 600 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20-30 см, плівкою проти видування не вкривалась, маркована одною повздовжньою борозною катка-ущільнювача. У вагоні над 1люком наявне заглиблення 160 см * 280 см * 50-60 см, над 6,7 люками наявне заглиблення 300 см * 280 см * 50 см 70 см, маркування порушено, потоптане. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_1, комерційний агент ОСОБА_2, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3, о/у Авдіївського ВП Полянський. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Крім того, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/181 від 06.06.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №47564 від 05.06.2017р. станції Покровськ, було здійснено комісійне переважування напіввагону №57413627 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 06.04.2017р. За документом значиться вага: нетто 66 000 кг, тара 21 800 кг. При переважуванні виявилось: брутто 84 700 кг, нетто 62 900 кг, тара 21 800 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 3 100 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20-30 см, плівкою проти видування не вкривалась, маркована одною повздовжньою борозною катка-ущільнювача. У вагоні над 1, 2, 3 люками наявне заглиблення 450 см * 280 см * 50 см - 70 см, маркування порушено, потоптане. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_1, комерційний агент ОСОБА_2, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3, о/у Авдіївського ВП Полянський. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Крім того, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було складено комерційний акт 482803/180 від 06.06.2017р., у якому значиться, що відповідно до акту загальної форми №47563 від 05.06.2017р. станції Покровськ, було здійснено комісійне переважування напіввагону №57584302 на справних 100-т електронних вагах вантажоодержувача, закріплених до залізниці та повірених 06.04.2017р. За документом значиться вага: нетто 62 000 кг, тара 21 800 кг. При переважуванні виявилось: брутто 77 850 кг, нетто 56 050 кг, тара 21 800 кг, що менше маси, зазначеної в накладній на 5 950 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка, двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 20-30 см, плівкою проти видування не вкривалась, маркована одною повздовжньою борозною катка-ущільнювача. У вагоні над 1, 2, 3 люками наявне заглиблення 400 см * 280 см * 40 см - 60 см, над 6,7 люками наявне заглиблення 300 см * 280 см * 60 см 70 см, маркування порушено, потоптане. Переважування вантажу проводили: ДСМ ОСОБА_1, комерційний агент ОСОБА_2, прийомоздавач ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_3, о/у Авдіївського ВП Полянський. При повторному переважуванні в присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Наведені акти за своєю формою та змістом відповідають положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

Згідно із ст.13 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 73-80 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобовязується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення з маркуванням, однак на станцію призначення вантаж прибув з порушеним маркуванням та наявними поглибленнями, тобто не у тому ж стані, у якому він був прийнятий залізницею до перевезення. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Залізниця не довела суду, що недостача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у залізничній накладній на групу вагонів №50283563 від 02.06.2017р., засвідчено належними доказами відповідними комерційними актами №482803/182 від 06.06.2017р., №482803/181 від 06.06.2017р. та №482803/180 від 06.06.2017р. відповідно.

Вказані акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у вказаних накладних, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» за вих.№04/1566 від 19.06.2017р. (вантажовідправник), вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої останнім на адресу ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод», зокрема, за залізничною накладною №50283563 від 02.06.2017р. 2167 грн. 32 коп. без ПДВ, та 2600 грн. 78 коп. з ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів, зданих до перевезення у вологому стані.

Так, недостача вантажу у напіввагоні №57584302 становить 62 000 56 050 = 5 950 кг, або 5,95 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі становить 62 000 кг Х 2% = 1240 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №57584302 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 5950 кг 1240 кг = 4710 кг або 4,71 т.

Недостача вантажу у напіввагоні №57413627 становить 66 000 62 900 = 3 100 кг, або 3,1 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі становить 66 000 кг Х 2% = 1320 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №57413627 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 3100 кг 1320 кг = 1780 кг або 1,78 т.

Недостача вантажу у напіввагоні №53185385 становить 63 200 58 600 = 4 600 кг, або 4,6 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі становить 63 200 кг Х 2% = 1 264 кг. Недостача вантажу у напіввагоні №53185385 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 4600 кг 1264 кг = 3336 кг або 3,336 т.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена:

- за комерційним актом 482803/182 від 06.06.2017р. у розмірі 8 686 грн. 61 коп.;

- за комерційним актом 482803/181 від 06.06.2017р. у розмірі 4 629 грн. 39 коп.;

- за комерційним актом 482803/180 від 06.06.2017р. у розмірі 12 249 грн. 67 коп.,

а всього - 25 565 грн. 67 коп.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог, встановив, що розрахунок є арифметично невірним лише стосовно визначення вартості недостачі за комерційним актом №482803/182 від 06.06.2017р.

Так, за розрахунком суду розмір недостачі вантажу за комерційним актом 482803/182 від 06.06.2017р. становить 8 676 грн. 20 коп., у звязку з чим, позовні вимоги за комерційним актом 482803/182 від 06.06.2017р. підлягають задоволенню в розмірі, визначеному судом, а в частині стягнення 10,41 грн. визнаються необґрунтованими та недоведеними матеріалами справи.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційних актах, своїх зобовязань за договором перевезення залізниця не виконала належним чином, оскільки не забезпечила збереження довіреного їй вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 11, 909, 920, ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, ч.2 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 13, 73-80, 86, 91, 96, 123, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, місто Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1, ідентифікаційний код 00191075) збитки у вигляді недостачі в сумі 25 555 грн. 26 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 1599 грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 02.03.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.03.2018.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.С. Мельниченко