ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.02.2018 Справа № 908/293/18

м. Запоріжжя

Суддя господарського суду Запорізької області Боєва О.С., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення грошової заборгованості

Заявник: Сагань Юрія Вікторовича (69002, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, фізична особа-підприємець)

Боржник: Скрипець Андрій Михайлович (69002, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2, фізична особа-підприємець)

ВСТАНОВИВ:

Сагань Юрій Вікторович - фізична особа-підприємець, звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою, підписаною 22.02.2018 (вх. № 311/08-07/18, 22.02.2018) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення грошової заборгованості з ФОП Скрипця Андрія Михайловича, у розмірі 4710 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст.ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен надати оцінку її обґрунтованості на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Частинами 1, 2 4, 5 статті 91 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до змісту заяви, ФОП Сагань Ю.В. просить видати судовий наказ за вимогою про стягнення заборгованості в загальній сумі 4710 грн., що виникла на підставі договору купівлі-продажу від 11.03.2016, зокрема: по накладній № ЮС.-00112 від 06.02.2017, згідно з якою, як вказує заявник, ФОП Скрипець А.М. не повернув дві зворотні тари-кеги вартістю 4000 грн. та борг у сумі 710 грн.

Разом з тим, до заяви додано копії документів, в тому числі: договору купівлі-продажу від 11.03.2016 та накладної № ЮС.-00112 від 06.02.2017, якими обґрунтовано заяву, не завірені взагалі, з огляду на що, не відповідають вимогам щодо належності та допустимості доказів. Необхідно зазначити, що всі додані до заяви копії (крім квитанції про сплату судового збору) не завірені.

Крім того, слід зазначити, що у видатковій накладній № ЮС.-00112 від 06.02.2017 відсутнє посилання на вищевказаний договір купівлі-продажу, який укладено між заявником та боржником - ФОП Скрипець Андрієм Михайловичем. Поряд з тим, отримувачем у цій накладеній зазначено ПП Скрипець Влад. До того ж, в нижній частині цієї накладної де значиться «Накладна по поверненню тари», міститься відмітка щодо повернення Комби Кега Тара в кількості «одна» шт., а також щодо оплати 710 грн. Містяться й інші виправлення у вказаній накладній, проте обставин щодо вказаних розбіжностей та відміток, у заяві не викладено, внаслідок чого суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити. Із поданої заяви не вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги заявника боржником - ФОП Скрипець А.М. на підставі поданих доказів, наявності та безспірності грошової заборгованості.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 147, ч. 1 ст. 150 ГПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Як вбачається зі змісту заяви, заявником вказано Сагань Юрія Вікторовича і вказано на його статус фізичної особи - підприємця. Однак при цьому, заява підписана Ю.В. Сагань як фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем, і цей підпис скріплено печаткою адвоката - представника заявника, що не узгоджується з вимогами статті 150 ГПК України, згідно з якою заява підписується заявником або представником заявника.

За правилами ч. 2 ст. 152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1, ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Сагань Юрію Вікторовичу (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1, фізична особа-підприємець) у видачі судового наказу про стягнення зі Скрипця Андрія Михайловича (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2, фізична особа-підприємець) грошової заборгованості у розмірі 4710 грн.

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку встановленому ст.257 цього Кодексу, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Ухвала підписана 27.02.2018.

Суддя О.С. Боєва