ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. Справа № 922/3382/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В. І. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: Оніщенко І.Л.

відповідача: не з'явився

Барвінківської районної ради Харківської області: не з'явився

ФОП Луговського М.М.: не з'явився

КПОЗ "Центральна районна аптека №82": Румянцев І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 41Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 04.12.2017 у справі № 922/3382/17 (повний текст якого складено 11.12.2017 в приміщенні зазначеного суду суддею Прохоровим С.А.)

за позовом ФОП Луговська Людмила Павлівна, м. Ізюм
до комунальний заклад охорони здоров'я "Барвінківська центральна районна лікарня", м. Барвінкове треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : - Барвінківська районна рада Харківської області, м.Барвінкове - Фізична особа-підприємець Луговський Микола Миколайович, м. Барвінкове - комунальне підприємство охорони здоров'я "Центральна районна аптека №82", м. Барвінкове
про зобов'язання укладення договору
ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2017 ФОП Луговська Людмила Павлівна звернулася до господарського суду Харківської області з позовом в якому просила зобов'язати КЗОЗ "Барвінківська центральна районна лікарня" укласти договір оренди частини нежитлового приміщення площею 50 м2 розташованого на першому поверсі стаціонарного відділення КЗОЗ "Барвінківська ЦРЛ" за адресою м. Барвінкове вул. Котовського (нині Незалежності) буд. 20 відповідно до умов конкурсу (протокол № 10 від 21 вересня 2012 року).

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.12.2017 у справі №922/3382/17 в позові відмовлено повністю.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Судовий збір покласти на відповідача.

Так, в обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що приймаючи рішення по справі і відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відмовився від укладення договору оренди добровільно, а також не надав до суду самого договору або його копії. Апелянт вважає такі висновки суду необґрунтованими, оскільки досліджуючи переписку позивача з КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» і Барвінківською районною радою в 2012 році та в 2017 році в сукупності, можна встановити факт погодження договору оренди спірного приміщення від 22 жовтня 2012 року. Це підтверджується наданим до суду протоколом розбіжностей від 12 листопада 2012 року до договору оренди майна від 22 жовтня 2012 року, який підписано позивачем і орендодавцем в особі головного лікаря ОСОБА_5 Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував сам факт укладення і підписання договору оренди, його узгодження з головою районної ради, надав лише відповідь, що цей договір у них відсутній.

Крім цього, безпідставним є висновок суду про відмову позивача від укладення договору. Підставою для призупинення подальших дій по укладенню договору була ухвала Барвінківського районного суду від 25 жовтня 2012 року і стосувалася вона заборони Барвінківській районній раді, як власнику та розпоряднику стосовно майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району, та голові Барвінківської районної ради вчиняти будь-які дії по передачі в оренду спірного приміщення. Як зазначає позивач, ним будь-яких письмових або усних заяв про відмову від укладення договору оренди до Барвінківської районної ради та КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» не подавалося. З яких підстав було зазначено про відмову ФОП Луговської Л.П. в постанові Харківського апеляційного господарського суду від 09 листопада 2015 року по справі № 922/4043/15 апелянту невідомо.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення господарського суду Харківської області від 04.12.2017 у справі № 922/3382/17 та запропоновано відповідачу та третім особам надати суду відзиви на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 263 ГПК України, а також докази надсилання (надання) копій відзивів та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

16.01.2018 КЗОЗ "Барвінківська центральна районна лікарня" надано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

18.01.2018 Барвінківською районною радою Харківської області надано відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2018 призначено справу до розгляду на 08.02.2018.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 оголошено перерву у розгляді справи до 22.02.2018.

В судове засідання, призначене на 22.02.2018 представники Барвінківської районної ради Харківської області, ФОП Луговського М.М. та відповідача не з'явились, ФОП Луговський М.М. причину неявки не повідомив, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

В своїх письмових зверненнях до суду Барвінківська районна рада Харківської області та відповідача просили розглядати справу без участі їх представників.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про час та місце засідання суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу позивача за відсутності зазначених представників, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на пленарному засідання IX сесії VI скликання Барвінківської районної ради 14 березня 2012 року рішенням №199-VІ затверджено перелік об'єктів нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району, яке може бути передане в оренду у 2012 році, серед яких є і спірний об'єкт, а саме: частина нежитлового приміщення загальною площею 50,0 кв2 на першому поверсі в стаціонарному відділенні, розташованого за адресою: Харківська обл., м. Барвінкове, вул. Незалежності, 20, балансоутримувачем якого є КЗОЗ "Барвінківська центральна районна лікарня" на підставі договору закріплення майна, що належить до спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району, за підприємствами, установами та організаціями на праві оперативного управління № 2 від 14 березня 2012 року.

Відповідно до протоколу №10 засідання конкурсної комісії із визначення орендарів нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району від 21 вересня 2012 року ФОП Луговську Л.П. було визнано переможцем конкурсу на право оренди спірного приміщення площею 50,0 кв. м.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 22 жовтня 2012 року отримано підготовлений і підписаний орендодавцем - КЗОЗ "Барвінківська ЦРЛ" та погоджений з головою районної ради ОСОБА_6 договір на оренду вищевказаного приміщення.

Листом КЗОЗ «Барвінківська центральна районна лікарня» від 09.11.2012 звернулась до позивача з проханням з'явитись до КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» для врегулювання розбіжностей за договором оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад міста та сіл Барвінківського району, а саме спірного приміщення.

Позивач 12.11.2012 надіслав на адресу КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» протокол розбіжностей до договору оренди спірного приміщення.

КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» надіслало позивачеві для ознайомлення, підписання і подальшого погодження в Барвінківській районній ради протоколи узгодження розбіжностей до договору оренди спірного приміщення, про що зазначено в листі КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» від 12.11.2012 за вих. № 648.

КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» надіслало до позивача підписаний ним протокол узгодження розбіжностей до договору оренди спірного приміщення, про що зазначено в листі від 14.11.2012 вих. № 660.

Позивач 23.11.2012 звернулась до голови Барвінківської районної ради з листом, в якому було зазначено про те, що ним отримано протокол узгодження розбіжностей до договору оренди спірного приміщення, який не було погоджено з Барвінківською районною радою, та просив поясними йому чи потрібно продовжувати процедуру подальшого оформлення спірного договору оренди.

Ухвалою про забезпечення позову Барвінківського районного суду Харківської області 25.10.2012 заяву Луговського М.М. по справі за позовом Луговського М.М. до Барвінківська районна рада Харківської області, голови Барвінківської районної ради Харківської області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії - задоволено частково. Заборонено Барвінківській районній раді, голові Барвінківської районної ради Харківської області вчиняти будь-які дії по передачі в оренду нежитлове приміщення площею 50.0 кв. м., а саме підписувати договір оренди, передавати приміщення в користування.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2013 між територіальною громадою міста та сіл Барвінківського району (в оперативному управлінні КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ») та ФОП Луговським М.М. укладено договір оренди спірного приміщення, який в подальшому рішенням господарського суду Харківської області від 22.09.2015 у справі № 922/4043/15 визнано недійсним.

У відповідь на запит позивача від 18.04.2017 про надання згоди щодо укладання як з переможцем конкурсу згідно протоколу №10 від 21 вересня 2012 року договору оренди майна, останнього було письмово повідомлено про неможливість його укладення у зв'язку тим, що рівень цін, курс долару, та знецінення національної валюти в порівнянні з вереснем 2012 року, призвели до того, що орендні ставки, запропоновані учасниками конкурсу від 21 вересня 2012 року є неактуальними та такими що не відповідають реаліям сьогодення, та відповідно до п. 6.15., 6.17. Положення про порядок управління майном спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району, затвердженого рішенням 9 сесії районної ради 6 скликання від 14 березня 2012 року № 187- VI "Про затвердження Положення про порядок управління майном спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району" (зі змінами), конкурсній комісії із визначення орендарів нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району рекомендовано розглянути питання стосовно скасування раніше прийнятого рішення про визначення переможцем на право оренди частини нежитлового приміщення площею 50.0 м2, розташованого на першому поверсі стаціонарного відділення КЗОЗ "Барвінківська ЦРЛ" за адресою: м. Барвінкове, вул. Котовського,20, ФОП Луговську Л.П. (протокольне рішення № 10 від 21 вересня 2012 року).

Як вбачається з матеріалів справи, на пленарному засіданні Барвінківської районної ради Харківської області від 25 жовтня 2017 року було прийняте рішення "Про скасування результатів конкурсу на право оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району (50,0 кв. м.)" за №477-VII, яким, відповідно, скасовано результати конкурсу на право оренди частини нежитлового приміщення площею 50,0 кв. м., розташованого на першому поверсі стаціонарного відділення КЗОЗ "Барвінківська ЦРЛ" за адресою: м. Барвінкове, вул. Незалежності (Котовського), 20, який відбувся 21 вересня 2012 року (Протокол №10 засідання конкурсної комісії із визначення орендарів нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов'язань і є обов'язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобов'язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально господарського інтересу.

Зобов'язанням, відповідно до ст.509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи предметом проекту договору є комунальне майно, яким розпоряджається Барвінківська районна рада Харківської області, а тому до таких правовідносин також застосовуються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (надалі в тексті Закон).

Відповідно до ст.2 Закону, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Пунктом 2 ч.1 ст.287 ГК України встановлено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є: органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності.

Відповідно до статті 7 Закону, Фонд державного майна України щодо державного майна, а органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування, щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим, або комунального майна формують щороку на підставі інформації органів, уповноважених управляти відповідним майном, переліки цілісних майнових комплексів підприємств та їх структурних підрозділів і нерухомого майна, що може бути передано в оренду. Зазначені переліки оприлюднюються в засобах масової інформації та на офіційних веб-сайтах орендодавців.

Порядок проведення конкурсу визначається: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, визначеними Верховною Радою Автономної Республіки Крим, для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.(ст.9 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, на пленарному засідання IX сесії VI скликання Барвінківської районної ради 14 березня 2012 року рішенням №199-VІ затверджено перелік об'єктів нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району, яке може бути передане в оренду у 2012 році, серед яких є і спірний об'єкт, а саме: частина нежитлового приміщення загальною площею 50,0 кв. м. на першому поверсі в стаціонарному відділенні, розташованого за адресою: Харківська обл., м. Барвінкове, вул. Незалежності, 20, балансоутримувачем якого є КЗОЗ "Барвінківська центральна районна лікарня" на підставі договору закріплення майна, що належить до спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району, за підприємствами, установами та організаціями на праві оперативного управління № 2 від 14 березня 2012 року.

Відповідно до протоколу №10 засідання конкурсної комісії із визначення орендарів нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району від 21 вересня 2012 року ФОП Луговську Л.П. було визнано переможцем конкурсу на право оренди спірного приміщення площею 50,0 кв. м.

Таким чином, позивач є переможцем конкурсу і має право вимагати укладення договору оренди на умовах конкурсу.

В подальшому рішенням Барвінківської районної ради від 25.10.2017 "Про скасування результатів конкурсу на право оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району (50,0 кв. м.)" за №477-VII, скасовано результати конкурсу на право оренди частини нежитлового приміщення площею 50,0 кв. м., розташованого на першому поверсі стаціонарного відділення КЗОЗ "Барвінківська ЦРЛ" за адресою: м. Барвінкове, вул. Незалежності (Котовського), 20, який відбувся 21 вересня 2012 року (Протокол №10 засідання конкурсної комісії із визначення орендарів нерухомого майна спільної власності територіальних громад міста та сіл Барвінківського району).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, рішення про скасування результатів конкурсу є нікчемним з огляду на наступне.

В абз.3 п.3 рішення Конституційного Суду від 16.04.2009 №7-рп/2009 зазначено, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу й самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Абзацами 5 та 6 п.5 цього ж рішення КС роз'яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує в громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Застосовуючи рішення КСУ до правовідносин, що склалися у даному спорі, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.15 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» №280/97-ВР питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з ч.10. ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

У той же час у ст.3 Конституції закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст.74 закону №280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, на думку колегії суддів, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні - це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію (Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009).

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Колегія суддів зазначає, що рішення про визначення переможця конкурсу є саме актом ненормативного характеру, в силу свого змісту таке рішення виконується негайно в момент його прийняття, і тому не може бути в подальшому скасоване органом місцевого самоврядування.

Таким чином, скасування Барвінківською районною радою результатів конкурсу за обставин, встановлених у даному спорі, є протиправним.

Оцінюючи наслідки не звернення позивача до суду із позовом про скасування ненормативного акту Барвінківської районної ради про скасування результатів конкурсу і відсутності на даний час такого судового рішення, колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема, у постановах у справах № 21-493а14 від 11.11.2014; № 3-553гс15(911/3396/14) від 30.09.2015, № 21-1306а15 від 06.10.2015, № 457/1243/13-а від 04.11.2015 суд може обмежитися констатацією нікчемності ненормативного акту про скасування органом самоврядування свого власного рішення.

Так, Верховний Суд України неодноразово вказував, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання.

Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства. Розгляд цього позову (про визнання протиправним та скасування рішення про передачу міською радою земельних ділянок) не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності чи користування земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків).

Тобто, самостійний позов про визнання незаконними та скасування ненормативних рішень органів місцевого самоврядування не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин (у зв'язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання).

За таких умов оцінка спірних правовідносин у даному спорі може бути здійснена судом незалежно від скасування чи нескасування судом ненормативного акту про скасування Барвінківською районною радою результатів конкурсу.

Крім того, приймаючи рішення про необхідність вирішення питання захисту порушеного права по суті, колегія суддів враховує той факт, що скасування результатів конкурсу Барвінківською районною радою відбулося після подання позивачем позову, під час вирішення спору по суті. На думку колегії суддів, цей факт може свідчити про недобросовісне використання Барвінківською районною радою своїх повноважень.

Тому, керуючись ч.1 ст. 2 ГПК України, колегія суддів вважає, що суд при вирішенні даного спору зобов'язаний вирішити питання захисту права по суті.

Оцінюючи правовідносини сторін, колегія суддів зазначає, що юридичний факт перемоги у конкурсі відповідно до закону створив у відповідача обов'язок укладання договору, а позивач отримав законні сподівання, які підлягають захисту, в тому числі судовому.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За обставинами справи "Стретч проти Сполученого Королівства" вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе у зв'язку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах: "Меллахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998 та "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Місцевим господарським судом встановлено та апеляційною інстанцією не спростовано, що позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, тобто, позивач може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування".

Це право позивача на укладання договору підлягає захисту шляхом, який дійсно спрямований на відновлення порушеного права, тобто є ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції, яка встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким способом захисту, на думку колегії суддів є спонукання відповідача до укладання угоди оренди майна на умовах, встановлених конкурсом.

Оцінюючи заперечення відповідача та третіх осіб щодо зміни курсу долара та знецінення національної валюти, які перешкоджають укладенню договору, викладені в листі КЗОЗ "Барвінківська центральна районна лікарня" до ФОП Луговської Л.П. (арк. справи 36), колегія суддів зазначає, що зміна курсу долара та знецінення національної валюти не можуть впливати на правовідносини між резидентами.

Щодо відсутності у позивача бажання укладати договір колегія суддів зазначає, що як стверджує позивач в своїй апеляційній скарзі, ним не подавались заяви про відмову від укладання договору. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався з листами від 23.11.2012, 18.04.2017 з проханням укласти з ним договір оренди спірного приміщення.

Щодо заперечення відповідача про те, що ухвала Барвінківського районного суду Харківської області про забезпечення позову від 25.10.2012 не перешкоджала позивачу здійснювати дії, спрямовані на укладання договору, колегія суддів зазначає, що даний договір є двостороннім правочином, тому встановлена судовим актом заборона одній стороні вчиняти дії по його укладанню тим самим унеможливлює укладання цього договору в цілому.

Тому, враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що висновки суду про необґрунтованість позовних вимог ґрунтуються на неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат колегія суддів керується положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП Луговської Л.П. на рішення господарського суду Харківської області від 04.12.2017 у справі № 922/3382/17 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.12.2017 у справі № 922/3382/17 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Зобов'язати комунальний заклад охорони здоров'я "Барвінківська центральна районна лікарня" укласти договір оренди частини нежитлового приміщення площею 50 м2, розташованого на першому поверсі стаціонарного відділення КЗОЗ "Барвінківська ЦРЛ" за адресою м. Барвінкове вул. Котовського (нині Незалежності) буд. 20 відповідно до умов конкурсу (протокол № 10 від 21 вересня 2012 року).

Стягнути з комунального закладу охорони здоров'я "Барвінківська центральна районна лікарня" (64701, м. Барвінкове, вул. Незалежності, 20, ) на користь фізичної особи - підприємця Луговської Людмили Павлівни (64300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 2400,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 26.02.2018.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.