ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018 року м. Дніпро Справа № 904/8714/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Вечірко І.О., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Ковзіков В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства «Чірнігівобленерго» на рішення господарського суду Дніпропетрвоської області від 01.12.2017 року у справі № 904/8714/17 (суддя Новікова Р.Г.) повний текст якого складено 06.12.2017р.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпро

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", м. Чернігів

про стягнення заборгованості за векселем у розмірі 1000000грн.00коп., відсотків у розмірі 137589грн.04коп. та інфляційної складової у розмірі 555705грн.26коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як держатель простого векселя № 74 звернулось до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.11.2017р., про стягнення солідарно суми заборгованості за векселем в розмірі 1 000 000 грн., 6% річних в розмірі 156 821 грн. 92 коп. та інфляційних збитків в розмірі 634 797 грн. 09 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 року (суддя Новікова Р.Г.) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму заборгованості за векселем у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп., 6% річних у розмірі 156 821 грн. 92 коп. та судовий збір в розмірі 17352грн.33коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що:

ПАТ "Чернігівобленерго" не надано доказів виконання своїх зобов'язань за спірним векселем, не спростовано належного предявлення векселя до платежу

до індосаменту векселя №74 включено застереження "без обороту на мене", тобто індосант звільнив себе від відповідальності за платіж за векселем. Новий векселедержатель погодився прийняти вексель за наявності такого застереження. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог відносно ПАТ "Акцент Банк"

спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних витрат та 3% річних у разі прострочення виконання вексельного зобовязання.

Не погодившись з рішенням суду, Позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою

В апеляціній скарзі йдеться про те, що ст. 4 Конвенції про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі передбачено, що дія зобов'язань акцептанта за переказним векселем або векселедавця простого векселя визначається за законом місця, в якому ці документи підлягають оплаті. Дія підписів інших осіб, які зобов'язані за переказним або простим векселем, визначається за законом країни, в якій знаходиться місце, де були поставлені підписи. Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі не визначено положень щодо інфляції та наслідків її застосування у країнах-учасниках Конвенції, а чинним законодавством України передбачено ( ст. 625 ЦК України). Оскільки зобовязання за спірним векселем є грошовим, тому на вимогу кредитора застосування ст.625 ЦК України до спірних правовідносин є обовязковим та законним в Україні.

Просить скасувати рішення господарського суду від 01.12.2017 року в частині відмови у стягненні інфляційних у розмірі 634 797, 09 грн. та стягнути з відповідача зазначену суму.

Крім того, з апеляційною скаргою звернулося Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго".

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач-1 зазначає, що:

- у векселі №74, міститься напис, що він виданий "по пред'явленню, але не раніше 01.01.2015р.". Тобто даний вексель повинен бути належним чином пред'явлений у період з 01.01.2015р. по 01.01.2016р. Судом не було встановлено факту пред'явлення позивачем оригіналу спірного векселя до платежу. Факт непред?явлення векселя до оплати підтверджується рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2017р. по справі 751/2084/15-ц за позовом ПАТ «Чернігівобленерго» до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_1, третя особа ПАТ «НАК «Нафтогаз України», яким визнано недійсним протести векселів у зв?язку з непред?явленням до оплати. Враховуючи те, що спірний вексель не було пред'явлено до опдати у ПАТ "Чернігівобленерго" відсутній обов'язок сплатити за згаданим векселем.

- п.2 ст.48 Уніфкованого Закону передбачено право держателя на стягнення шести відсотків саме від дати настання строку платежу, тобто за період прострочення. А відповідно до ст..ст.34, 77 Уніфікованого Закону, простий вексель троком за пред?явленням підлягає оплаті при його пред?явленні. Оскільки спірний весель до платежу не пред?явлений, то відповідно і ст..48 Закону не може застосовуватись.

Судом необгрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яка б могла встановити те, що бланковий індосамент із застереженням «Без обороту на мене» на відповідному векселі № 4 був здійснений без участі уповноваженої особи Українського кредитного банку ОСОБА_2 Дана експертиза має значення, оскільки якщо буде встановлено, що індосамент від імені банку здійснено неповноважною особою, то відповідно до ст..8 Уніфікованого Закону позивач не має права вимагати викнання зобов?язання за векселем від особи яка його видала, а саме від ПАТ «Ченрнігівобленерго».

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити позивачу в частині стягнення з ПАТ «Чернігівобленерго» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 1 000 000грн.оо коп. заборгованості та 156 821 грн. 92 коп. відсотків

ОСОБА_3 ст.. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги встановила наступне.

Національна акціонерна компанія «Нафитогаз України» є держателем простого векселя № 74, виданого 04.05.2000р. ВАТ «Чернігівобленерго», за яким останній зобов?язався сплатити «Українському кредитному банку» по пред?явленю, але не пізніше 01.01.2015р. 1 000 000 грн.

На звороті даного простого векселя міститься проставлений "Українським кредитним банком" бланковий індосамент на предявника із застереженням "без обороту на мене". Вказаний індосамент підписаний головою правління та головним бухгалтером "Українського кредитного банку" та скріплений печаткою банку. Підпис голови правління ОСОБА_2 визнається та не оспорюється банком.

Як встановлено матеріалами справи, 24.04.2000р. між Українським кредитним банком (далі банк) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі підприємство) було укладено договір №Т-102/042000, відповідно до пункту 1.1 якого сторони здійснюють обмін рівноцінних паперів, а саме векселів, зазначених в статті 2 цього договору, на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору №Т-102/042000 від 24.04.2000р. банк зобовязується передати підприємству у власність векселі, перелік яких вказаний у додатку №1, який є невідємною частиною цього договору, загальною номінальною вартістю 66715946грн.15коп. Векселі передаються підприємству з бланковим індосаментом протягом десяти банківських днів з моменту підписання цього договору.

Пунктом 2.4 договору №Т-102/042000 від 24.04.2000р. визначено, що підприємство зобовязується прийняти від банку у власність векселі, вказані у додатку №1 до цього договору.

Вказаний договір не визнаний недійсним в судовому порядку.

На виконання умов договору Українським кредитним банком було передано, а Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" прийнято вексель №74 (номінальною вартістю 1000000грн.00коп., дата випуску 04.05.2000р., із зобов'язанням заплатити проти цього векселя Українському кредитному банку чи його наказу суму у розмірі 1000000грн.00коп., за предявленням, але не раніше 01.01.2015р. в м. Чернігів), про що свідчить акт від 04.05.2000р. приймання-передачі векселів до договору.

Таким чином, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" стало законним держателем простого векселя №74 від 04.05.2000р. номінальною вартістю 1000000грн.00коп. з датою предявлення векселя "по предявленню, але не раніше 01.01.2015р.".

Як вбачається з матеріалів справи, відбулась зміна організаційно-правової форми відповідача-2 з Відкритого акціонерного товариства енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго" на Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго". При цьому, ідентифікаційний код юридичної особи залишився незмінним.

Відповідно до пункту 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №118 від 22.01.1996р.(із змінами та доповненнями), ідентифікаційний код зберігається за суб'єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код. Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" (ідентифікаційний код 22815333) є належним відповідачем.

Відповідно пункту 1.1 статуту Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", товариство є правонаступником Закритого акціонерного товариства "Український кредитний банк", який є правонаступником прав та обовязків "Українського кредитного банку", який є правонаступником прав та обовязків "Київського приватного банку "Київприватбанк", створеного рішенням установчих зборів та зареєстрованого Національним банком України 30.10.1992р. за №127. Таким чином, ПАТ "Акцент-Банк" (ідентифікаційний код 14360080) є належним відповідачем.

Матеріалами справи підтверджується направлення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на адресу ПАТ "Чернігівобленерго" листа №26-1154/1.2-15 від 17.02.2015р., в якому позивач просить сплатити до 12год.00хв. 18.02.2015р. прості векселі згідно переліку, в тому числі простий вексель №74 від 04.05.2000р. Направлення вказаного листа на адресу відповідача-2 підтверджується фіскальним чеком підприємства звязку №088 від 18.02.2015р. та описом вкладення у цінний лист з відміткою підприємства звязку.

18.02.2015р. позивач направив відповідача-2 телеграму №49/1.2-15 з вимогою оплатити 18.02.2015р. простий вексель №74. Зазначена телеграма не вручена відповідачу-2, у зв'язку з відмовою від прийому, про що свідчить повідомлення поштової організації.

В цей же день, 18.02.2015р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з метою предявлення до платежу простого векселя №74, відрядило до ПАТ "Чернігівобленерго" начальника сектору департаменту реалізації газу ОСОБА_4, заступника начальника відділу юридичного департаменту ОСОБА_5 та головного фахівця департаменту економічної, промислової, інформаційної безпеки та управління ризиками ОСОБА_6 Факт направлення працівників позивача на адресу відповідача-2, для предявлення до платежу простого векселя №74, підтверджується посвідченнями про відрядження №1-144, №1-145 та №1-142.

ОСОБА_3 від 18.02.2015р. про відмову у допуску повноважених осіб на підприємство для предявлення векселів до платежу, представники позивача прибули об 11год. 30год. 18.02.2015р. за адресою ПАТ "Чернігівобленерго" з метою предявлення до платежу від імені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" оригіналів векселів, зокрема №74, однак їх не було допущено на підтприємство відповідача-2 особами, які назвалися головою правління, головним бухгалтером, начальником юридичного відділу та начальником охорони, що позбавило їх можливості надати для огляду керівнику відповідача-2 оригіналів векселів та підписання акту предявлення векселів до оплати.

19.02.2015р. приватним нотаріусом ОСОБА_1 телеграфом відповідачу-2 була направлена пропозиція про оплату векселів в тому числі і векселя № 74 і у зв?язку з відмовою відповідача-2 здійснити оплату було здійснено протест векселя в неплатежі проти ПАТ «Чернігівобленерго».

В подальшому рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2017р. по справі 751/2084/15-ц, залишеним в силі судом апеляційної інстанції, визнаний недійсним протест в неплатежі.

В матеріалах справи наявний лист ПАТ "Чернігівобленерго" вих.№28/918 від 19.02.2015р., який адресований приватному нотаріусу ОСОБА_1, про те що векселі, у тому числі №74, не були пред'явлені до оплати.

Колегія суддів погоджується висновком господарського суду про те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" здійснювалися заходи з предявлення до оплати ПАТ "Чернігівобленерго" простого векселя №74, ПАТ "Чернігівобленерго" було обізнане про здійснення позивачем заходів, направлених на предявлення простого векселя до оплати.

Відповідно до ст..77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, до простих векселів (далі Уніфікований закон) застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо:

індосаменту (статті 11 - 20);

строку платежу (статті 33 - 37);

платежу (статті 38 - 42);

права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54);

платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63);

копій (статті 67 і 68);

змін (стаття 69);

позовної давності (статті 70 і 71);

неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

До простого векселя також застосовуються такі положення: положення, які стосуються переказного векселя, який підлягає оплаті за адресою третьої особи або у місцевості, іншій, ніж місце проживання трасата (статті 4 і 27); застереження про відсотки (стаття 5); розбіжності щодо суми, яка підлягає оплаті (стаття 6); наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8); і положення, які стосуються бланкового переказного векселя (стаття 10).

До простого векселя також застосовуються такі положення: положення щодо забезпечення авалем (статті 30 - 32); у випадку, передбаченому в останньому абзаці статті 31, якщо в авалі не зазначено, за кого він даний, вважається, що він даний за векселедавця простого векселя.

ОСОБА_3 ч.1 ст.16 Уніфікованого закону, власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.

Частиною 1 статті 11, статтею13 Уніфікованого закону встановлено, що будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту.

Індосамент повинен бути написаний на переказному векселі або на приєднаному до нього аркуші (алонжі). Він повинен бути підписаний індосантом.

Індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент). В останньому випадку для того, щоб мати чинність, індосамент повинен бути написаний на звороті переказного векселя або на приєднаному до нього аркуші (алонжі).

Статтею 15 Уніфікованого закону передбачено, що індосант відповідає за акцепт і за платіж, якщо не обумовлено протилежне.

З урахуванням даних норм господарський суд правильно зазначив, що позивач є законним векселедержателем, а ПАТ «Акцент Банк», на підставі включення до індосаменту застереження «без обороту на мене» є звільненим від відповідальності за платіж за векселем і відповідає лише за дійсність переданої за векселем вимоги, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог відносно ПАТ "Акцент Банк".

Відповідно до ст..34 Уніфікованого закону, переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.

Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

Уніфікований закон не містить терміну, що слід розуміти під «пред?явленням». Колегія суддів вважає, що під пред?явленням слід розуміти будь-які дії векселедержателя направленні на доведення до відома векселедавця про особу векселедержателя та вимогу платежу, і що векселедержатель та його вимога стали відомі векселедавцю або могли бути стати відомі за умови належної та відповідної чинному законодавству поведінки векселедержателя.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007р. № 5 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов?язаних з обігом векселів» зазначено, що вексель має пред'являтися до платежу у визначеному в ньому місці, а якщо останнє не було прямо визначено, - за місцем знаходження платника (акцептанта) переказного векселя або за місцем складання простого векселя (статті 2, 76 Уніфікованого закону).

Вексельні зобов'язання прямих боржників - векселедавця простого та акцептанта переказного векселя - можуть бути виконані належним чином тільки за умови його пред'явлення до платежу у визначеному шляхом зазначення населеного пункту або конкретної адреси місці.

Вимога про платіж, пред'явлена не в місці, визначеному у векселі за викладеними вище правилами, не є пред'явленою належними чином. Отже, протест у неплатежі, вчинений без вказівки про пред'явлення векселя до платежу у визначеному в ньому місці, не може вважатися належним доказом відсутності платежу і бути підставою для задоволення регресних вексельних вимог.

Прямий боржник за векселем зобов'язаний довести обґрунтованість своїх заперечень стосовно того, що векселедержатель не пред'явив йому оригінал векселя або не надав можливості перевірити наявність у встановленому місці та у визначений строк у особи, що пред'явила вимогу, оригіналу векселя і прав власності на зазначений цінний папір. Векселедержатель може спростувати ці заперечення шляхом надання будь-яких не заборонених законом доказів (статті 57 - 59 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), статті 32, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), у тому числі актів нотаріуса про протест векселя чи про посвідчення факту його пред'явлення до платежу, а також документів, виданих боржником.

Матеріалами справи підтверджено, направлення приватним нотаріусом за місцем знаходження відповідача-2 вимоги про сплату векселів, в тому числі і векселя № 74. Представники позивача приїздили до відповідача-2 з метою пред?явлення оригіналів векселів, нотаріусом було вчинено протест в неплатежі.

Всі ці дані свідчать про те, що позивачем вжито достатньо дій і відповідачу-2 стало відомо про особу векселедержателя та про вимогу сплатити за векселем обумовлену суму. І відповідач-2 мав можливість при бажанні ознайомитися з оригіналом векселя, але не здійснив для цього жодних дій.

Господарський суд правильно не прийняв до уваги посилання відповідача-2 на статтю 35 Господарського процесуального кодексу України щодо встановлення факту непредявлення спірного векселю під час розгляду справи №751/2084/15-ц, оскільки у ній надавалася оцінка діям нотаріуса при здійснені протесту векселя в неплатежі.

З наведених підстав доводи відповідача-2, наведені в апеляційній скарзі щодо не пред?явлення векселя до платежу, не приймаються до уваги.

ОСОБА_3 ст..43 Уніфікованого закону, держатель може використати своє право регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб при настанні строку платежу, якщо платіж не був здійснений.

Статтею 48 Уніфікованого закону визначено, що держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

(1) суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

(2) відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

(3) витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

Відповідно до п.5 стт.2 Закону України «Про обіг векселів в Україні» відсотки, про які йдеться у пункті 2 статті 48 і пункті 2 статті 49 Уніфікованого закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Позивач заявив до стягнення суму 6 відсотків в розмірі 156821грн.92коп., нараховану за період з 19.02.2015р. по 30.09.2017р., на підставі пункту 2 статті 48 Уніфікованого закону.

Оскільки облікова ставка Національного банку України є значно більшою ніж 6 відсотків, застосування меншої суми відсотків не заборонено і не порушує права боржника, то суд правильно стягнув суму відсотків нараховану позивачем.

При цьому колегія суддів вважає, що судом та позивачем правильно визначено дату настання строку платежу 19.02.2015р., оскільки листом відповідача-2 від 19.02.2015р. №28/918 на ім?я приватного нотаріуса ОСОБА_1 підтверджується обізнаність про векселедержателя та його вимогу.

Господарським судом правильно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-2 про проведення почеркознавчої експертизи підпису посадової особи банку ОСОБА_2, яким підписано бланковий індосамент, оскільки підпис даної особи ні банком, ні позивачем не оспорюється. На даний час ОСОБА_2 є померлим. Будь-яких належних та достатніх доказів, що ставили б під сумнів підпис ОСОБА_2 відповідачем-2 не надано. Крім того індосамент підписано головним бухгалтером та скріплено печаткою, які сумнівів ні у кого не викликають.

Що стосується доводів апеляційної скарги позивача, то колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_3 ст..1 Закону України «Про обіг векселів», законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Стаття 48 Уніфікованого закону унормовано, які платежі вправі вимагати векселедержатель від особи проти якої заявлена вимога. Даний перелік є вичерпним.

Оскільки спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних витрат та 3% річних у разі прострочення виконання вексельного зобовязання, то ст. 625 Цивільного кодексу України застосуванню не підлягає.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного суду України від 03.10.2011р. у справі №3-91гс11.

Тому апеляційна скарга позивача, яке і відповідача-2 не підлягають задоволенню. Рішення господарського суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетрвоської області від 01.12.2017 року у справі № 904/8714/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02.03.2018р.

Головуючий: С.Г. Антонік

Судді: Л.О. Чимбар

ОСОБА_7