РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Справа № 5/80-Б

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Тимошенко О.М. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30.05.2017 року у справі № 5/80-Б (суддя Лозинська І.В.), повний текст ухвали складено 06.06.2017 року

за заявою Акціонерно-комерційного банку "Укрсоцбанк" в особі Житомирської обласної філії АКБ "Укрсоцбанку"

до Відкритого акціонерного товариства "Льонотекс"

про визнання банкрутом

за участю представників:

ініціюючого кредитора - не з'явився,

боржника - не з'явився,

скаржник (арбітражний керуючий ОСОБА_1Ю.) - не з'явився,

кредитора ОСОБА_2 "Газбудінвест" - ОСОБА_3, за довіреністю,

прокурор - Кондратюк А.В.,

інші учасники провадження - не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.05.2017 року у справі № 5/80-Б скаргу ОСОБА_2 "Газбудінвест" від 09.03.2017 року на дії (бездіяльність) ліквідатора ВАТ "Льонотекс" ОСОБА_1 задоволено, визнано дії ліквідатора ВАТ "Льонотекс" ОСОБА_1 такими, що не відповідають вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), усунено арбітражного керуючого ОСОБА_1 від виконання обовязків ліквідатора ВАТ "Льонотекс". Зобов'язано комітет кредиторів ВАТ "Льонотекс" провести засідання комітету кредиторів, на якому прийняти рішення про надання пропозиції Господарському суду Житомирської області щодо призначення ліквідатора у справі про банкрутство з числа арбітражних керуючих, заяви яких є в матеріалах справи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 або запропонувати іншу кандидатуру для участі у справі про банкрутство як ліквідатора.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 "Газбудінвест" від 09.03.2017 року на дії (бездіяльність) ліквідатора ВАТ "Льонотекс" ОСОБА_1 у справі № 5/80-Б про банкрутство ВАТ "Льонотекс".

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30.05.2017 року у справі № 5/80-Б скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 "Газбудінвест" в задоволенні скарги від 09.03.2017 року на дії ліквідатора ВАТ "Льонотекс" ОСОБА_1

Постановою Вищого господарського суду України від 28.11.2017 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року у справі № 5/80-Б скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду 26.12.2017 року, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Житомирської області від 30.05.2017 року, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Від Житомирського об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Житомирській області 11.01.2018 року на адресу апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу із проханням розглянути справу з урахуванням всіх об'єктивних обставин справи та відповідно до норм діючого законодавства. Разом з тим, Управління у відзиві зазначило про те, що на території боржника було виявлено проведення земельних робіт та встановлено факти розкрадання майна, таким чином Управління вважає, що ліквідатором не вжито всіх необхідних заходів для забезпечення збереження майна боржника.

Крім того, 19.02.2018 року перед початком судового засідання від Житомирського об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Житомирській області на адресу суду надійшло клопотання, в якому останнє просило здійснити розгляд справи за відсутності його представника.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 "Газбудінвест" заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у надісланому на адресу суду письмовому відзиві. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та надала пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Просила скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30.05.2017 року.

Представник скаржника в судове засідання 19.02.2018 року не з'явився, про час та дату засідання був належним чином повідомлений. Разом з тим, в судовому засіданні 05.02.2018 року представник скаржника висловив свою правову позицію, відповідно до якої скаргу повністю підтримує, а оскаржену ухвалу просить скасувати.

Інші учасники провадження в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час засідання були належним чином повідомлені.

Враховуючи положення ст. 273 ГПК України щодо строку розгляду скарги в апеляційній інстанції, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення учасників провадження про час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників інших учасників провадження у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, апеляційний суд встановив наступне.

28.04.2009 року Господарським судом Житомирської області було винесено постанову про визнання боржника у даній справі банкрутом, введено ліквідаційну процедуру.

Пунктом 1-1 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення Закону про банкрутство (в редакції № 4212-VI від 22.12.2011 року) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки ліквідаційну процедуру щодо боржника у даній справі введено постановою господарського суду Житомирської області від 28.04.2009 року, до спірних правовідносин необхідно застосовувати приписи Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 року.

Як було встановлено судами, ухвалою господарського суду Житомирської області від 12.04.2016 року, зокрема, припинено повноваження ліквідатора ВАТ "Льонотекс" ОСОБА_8 за його заявою та призначено ліквідатором ВАТ "Льонотекс" арбітражного керуючого ОСОБА_4

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2016, ухвалу господарського суду Житомирської області від 12.04.2016 року в частині призначення ліквідатором ВАТ "Льонотекс" арбітражного керуючого ОСОБА_4 скасовано, ліквідатором ВАТ "Льонотекс" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

На адресу суду першої інстанції 14.03.2017 року від кредитора ОСОБА_2 "Газбудінвест" надійшла скарга на дії (бездіяльність) ліквідатора ВАТ "Льонотекс" ОСОБА_1, в обґрунтування якої кредитор повідомив про дії (бездіяльність) ліквідатора, які призвели до неналежного забезпечення збереження майна боржника. Скаржник вказав, що без погодження з комітетом кредиторів та судом, за участю залучених осіб, було вирізано та вивезено весь доступний металобрухт з території боржника, а при газовому різанні металобрухту, який знаходився у одному із приміщень останнього, сталася пожежа, що зафіксовано працівниками Управління ДСНС у Житомирській області; приміщення після пожежі фактично знищено, вивезено і реалізовано більшу частину тканин із льону, отримані від реалізації металу і тканин кошти на рахунок банкрута не надійшли.

Разом з тим, 22.03.2017 року та 24.03.2017 року від ОСОБА_2 "Газбудінвест" до суду першої інстанції надійшли пояснення до скарги від 09.03.2017 року, згідно яких заявлено вимогу про розгляд скарги ОСОБА_2 "Газбудінвест" від 09.03.2017 року; за результатами розгляду скарги прийняти ухвалу, надавши відповідну оцінку діям ліквідатора ВАТ "Льонотекс".

Як вбачається з матеріалів справи, на спростування доводів, викладених у скарзі ОСОБА_2 "Газбудінвест" ліквідатором ОСОБА_1 було подано письмовий відзив, в якому ліквідатор повідомила про вжиті заходи в процедурі ліквідації боржника; щодо розкрадання майна пояснила, що тканина, яка знаходилась в складському приміщенні (в двох цехах) передавалась їй по акту приймання - передачі від попереднього ліквідатора на зберігання; на даний час вся тканина знаходиться в одному складі, реалізація тканини не проводилась, так як вона не належить боржнику; також повідомила про те, що територія ВАТ "Льонотекс" охороняється ОСОБА_2 "Охоронна юридична фірма ОСОБА_9", неодноразово на території, що складає більше 36 га, перебували сторонні особи, які намагались вчинити крадіжки, про що повідомлялося в поліцію; крім того, вказано про факт пожежі в результаті якої в приміщенні обгоріли стіни.

Ухвалою суду першої інстанції від 23.03.2017 року, зокрема, зобов'язано комітет кредиторів боржника провести огляд приміщень ВАТ "Льонотекс", в якому знаходяться вироби з льону та металобрухт.

У поданих на адресу суду першої інстанції письмових поясненнях 11.04.2017 року ліквідатор ОСОБА_1 зазначила про те, що під час прийняття майна та документації банкрута оглядалась територія банкрута, на якій знаходяться приміщення, але конкретно по кожній будівлі огляд не проводився; після оформлення права власності на будівлі буде ідентифіковано кожне приміщення; в тому числі, прийнято тканину, що знаходилась в двох приміщеннях, в матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо тканини; також згідно з переліком було передано металеві шафи в кількості 2 штук, металевий сейф та частини списаного котла. Металеві шафи у кількості 2 штук та металевий сейф є в наявності та знаходиться в приміщенні прохідної, де перебуває охорона; додатково повідомлено про виготовлення інвентарних справ та реєстрацію права власності за ВАТ "Льонотекс" на 26 будівель.

Ухвалою від 18.05.2017 року судом першої інстанції, зокрема, в порядку ст. 30 ГПК України викликано в засідання суду керівника ОСОБА_2 "Охоронно - юридична фірма "ОСОБА_9 - щит" ОСОБА_10 для надання пояснень з питань, які виникли під час розгляду скарги ОСОБА_2 "Газбудінвест", якого зобов'язав письмово повідомити з наданням підтверджуючих документів про відомості з приводу проведення на території боржника земляних робіт та ОСОБА_11 для дачі пояснень щодо фактів, викладених у повідомленні Житомирської міської громадської організації "Наш екологічний світ".

Як вбачається з поданих до господарського суду першої інстанції пояснень керівника ОСОБА_2 "Охоронно - юридична фірма "ОСОБА_9 - щит" ОСОБА_10, останній повідомив про те, що вказана фірма здійснює охорону об'єкту ВАТ "Льонотекс" на території біля 30 га, на якій знаходяться не тільки будівлі боржника, а й інших суб'єктів; огорожа частково відсутня; бувають спроби крадіжок, у більшості випадків яких охороні вдається їм запобігти, про інші випадки направляються повідомлення до Національної поліції України; після призначення ліквідатором ОСОБА_1 інформації про вивезення металобрухту з території боржника не надходило; частково проводився благоустрій орендарями і власниками підприємств прилеглих територій (вирубка чагарників, підсипання); на території знаходиться майно ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго", яке періодично проводить ремонтні роботи, в тому числі із використанням спецтехніки для земляних робіт; техніка заїжджала з дозволу ліквідатора ОСОБА_1

В судовому засіданні Господарського суду Житомирської області 30.05.2017 року ОСОБА_11 було надано усні пояснення, відповідно до яких він зазначив, що тимчасово у жовтні та листопаді 2016 року був найманим працівником у одного з підприємців і бачив, як трактором викопувались великі труби, з яких виливалась рідина, схожа на мазут та вивозились за межі території ВАТ "Льонотекс". Разом з тим, ОСОБА_11 зазначив про те, що ліквідатор ОСОБА_1 була присутня під час проведення таких робіт, керувала процесом та надавала відповідні вказівки працівникам.

Суд першої інстанції, за результатами дослідження поданих доказів, заслуханих пояснень, дійшов висновку про те, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 під час здійснення повноважень ліквідатора ВАТ "Льонотекс" неналежно виконувала обов'язки, передбачені Законом про банкрутство, а саме: не здійснила належних заходів по захисту майна боржника, що в свою чергу призвело до його зникнення.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала відповідає нормам закону, винесена у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга арбітражного керуючого ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 6 ст. 3-1 Закону про банкрутство при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. В силу ч. 11 цієї ж статті Закону невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно з цим Законом, за відсутності наслідків, передбачених цією статтею, може бути підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх обов'язків, про що господарський суд виносить ухвалу.

Згідно ч.1 ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

В силу п. 3 ч. 9 ст. 7 Закону при проведенні процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, створений відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 8 ст. 16 Закону до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого. Враховуючи підзвітність арбітражного керуючого комітетові кредиторів, Закон наділяє комітет кредиторів правом надавати оцінку діяльності арбітражного керуючого, якого призначено на керівну посаду боржника.

Усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх обовязків здійснюється господарським судом за клопотанням комітету кредиторів, органу уповноваженого управляти державним майном, або за власною ініціативою у разі невиконання або неналежного виконання обовязків покладених на арбітражного керуючого. (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відтак, підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх обов'язків, зокрема ліквідатора, повинно бути доведення суду факту невиконання чи/або неналежного виконання арбітражним керуючим визначених Законом України про банкрутство обов'язків.

Судом встановлено, що на виконання ухвали суду першої інстанції 31.03.2017 року і 10.04.2017 року комітетом кредиторів здійснено виїзди на територію боржника, за результатами яких встановлено, що в приміщенні складу № 2 виявлено 552 рулони тканини з льону, 7 мішків з мішковиною та 24 тюки з обрізками тканини. Згідно з актом прийому - передачі від арбітражного керуючого ОСОБА_4 до ліквідатора ОСОБА_1 було передано 531 найменування тканини, включаючи мішки з мішковиною та тюки з обрізками тканини; встановлено надлишки тканини у кількості 52 одиниці; разом з тим, в акті прийому-передачі зазначено відповідні артикули та кількість рулонів; однак, під час огляду тканини встановлено, що тканина, яка знаходиться на складі № 2 ВАТ "Льонотекс" не відповідає артикулам тканини, зазначеним у вказаному акті прийому - передачі.

Ліквідатором ОСОБА_1 не було надано жодних пояснень з приводу невідповідності артикулів та кількості прийнятої від арбітражного керуючого ОСОБА_4 по акту прийому-передачі тканини виявленій під час огляду комітетом кредиторів території боржника.

Разом з тим, арбітражним керуючим ОСОБА_4 в суді першої інстанції було зазначено про те, що виявлена тканина станом на 31.03.2017 не є тією тканиною, яка передавалась за актом прийому - передачі; щодо металобрухту вказано, що за актом прийому-передачі було передано частину списаного металевого котла, металевий сейф - 1 шт. та металеві шафи - 2 шт., які знаходились в приміщенні складу № 1; в підтвердження чого для огляду були надані фотознімки; однак, під час огляду приміщення складу № 1 ці металеві предмети виявлені не були; ліквідатором ОСОБА_1 пред'явлено для огляду три металеві пластини, які знаходяться на прохідній та за словами ліквідатора ОСОБА_1 є залишками частини металевого списаного котла; під час огляду території боржника арбітражним керуючим ОСОБА_4 доведено до відома комітету кредиторів, що з території боржника зникли будівля "Зимового саду", споруджена із металевих конструкцій і скла, металевий навіс і два пункти КПП та надані фотознімки для огляду в підтвердження того, що дані будівлі дійсно були на території ВАТ "Льонотекс".

07.04.2017 ліквідатором ОСОБА_1 повідомлено голову комітету кредиторів ОСОБА_12 про можливість надання для огляду сейфу та металевих шаф. 10.04.2017 року комітетом кредиторів було здійснено повторний виїзд на територію боржника та встановлено наявність металевого сейфу у кількості 1 шт. і металевих шаф на троє дверей кожна в кількості 2 шт., які знаходяться на території прохідної боржника. Проте, арбітражним керуючим ОСОБА_4 надано усні зауваження про те, що зазначені сейф і шафи не відповідають тим металевим виробам, які останньою передавалися згідно з актом прийому - передачі та були надані фотознімки для огляду, в підтвердження вигляду металевих виробів, які були передані за вищевказаним актом. Комітетом кредиторів боржника затверджено вказаний акт огляду приміщень боржника; пояснення ліквідатора ОСОБА_1 взято до відома та вирішено провести інвентаризацію, під час якої повторно перерахувати залишки тканини, яка знаходиться на території боржника та включити її до ліквідаційної маси банкрута.

В суді першої інстанції представником боржника було надано копію відомості щодо передачі 22.07.2016 року арбітражним керуючим ОСОБА_4 ліквідатору ОСОБА_1 зазначених в ній об'єктів (тканини з відповідними артикулами, мішки, металеві шафи (2 шт), металевий сейф (1 шт), частину списаного металевого котла (1шт)); копії технічних паспортів на виробничі будинки.

Разом з тим, судами встановлено, що в ході проведення 31.03.2017 року огляду території боржника комітетом кредиторів, виявлено траншеї, викопані важкою технікою, що може бути результатом викопування чавунних труб водопроводу, який, відповідно до копії наданої схеми, пролягає вздовж приміщень складу наливних хімікатів (№ 28) та складу допоміжних матеріалів (№ 29).

На заперечення вказаних доводів, в суді першої інстанції ліквідатор ОСОБА_1 вказала, що на адресу останньої надходили листи від Житомирського РЕМ із проханням допустити на територію боржника ремонтну бригаду 27.02.2017 року, 01.03.2017 року, 06.03.2017 року і з 28.02.2017 року по 03.03.2017 року, яку допущено на територію для проведення ремонтних робіт. Відтак, ліквідатор висловила припущення, що саме ці ремонтні бригади могли перекопати територію.

Від ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" на адресу суду першої інстанції надійшов лист, в якому останнє зазначило про те, що на території боржника у даній справі проводились ремонтні роботи ОСОБА_13 - ТП - 860 підстанція "Льонокомбінат", а саме: 23.02.2017 року - пошук місця пошкодження; 27.02.2017 року - 28.02.2017 року - розкопка, ремонт кабельної лінії; 02.03.2017 року - пошук місця пошкодження; 03.03.2017 - розкопка, ремонт кабельної лінії.

Судом першої інстанції в ході з'ясування обставин щодо проведення на території боржника земляних робіт, за результатами яких утворились ями, траншеї, встановлено, що в ОСОБА_7 прийому - передачі майна боржника в оплату вартості акцій ЗАТ "Житомирська льняна мануфактура" від 14.10.2005 року у переліку майна вказано, зокрема, таке майно: кабельні лінії, трубопроводи зливу розчинів барвника та стічних вод, трубопроводи подачі розчинів барвника та мідного купоросу, трубопроводи подачі розчинів дубителя, міді та хрому, трубопровід подачі розчину каустика від хімстанції, трубопроводи подачі розчинів відбілювання очосу і гіпохлорида, трубопроводи подачі розчину каустика, трубопроводи подачі розчинів каустичної соди, трубопроводи подачі розчинів перекисі водороду та селіката натрію, трубопроводи подачі розчинів уксусної кислоти та щавельної кислоти, дренажну мережу, каналізацію фекальну, колектор каналізаційний лівневий, паротрасу, трасу змягченної води, трасу лівневої каналізації трасу освітленої води, трубопровіди: виробничий, оборотної води (далі - інженерні та каналізаційні споруди).

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою від 25.03.2014 року господарський суд в межах справи № 5/80-Б визнав недійсним Засновницький договір про створення та діяльність ЗАТ "Житомирська льняна мануфактура" від 12.10.2005 року, укладений між ВАТ "Льонотекс" та ТОВ "Металлон" в частині передачі ВАТ "Льонотекс" до статутного капіталу ЗАТ "Житомирська льняна мануфактура" майнових активів загальною вартістю 10627250,78 грн.; зобов'язав ОСОБА_2 "Житомирська льняна мануфактура" повернути ВАТ "Льонотекс" 26 об'єктів нерухомого майна - приміщень та споруд згідно з переліком .

Відтак, вказані інженерні та каналізаційні споруди, які забезпечували виробничий цикл підприємства, а також виведення забруднених стічних вод та відходів виробництва, є невід'ємною частиною ВАТ "Льонотекс".

Згідно ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності, до складу якого входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування тощо; підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.

В силу ст. 6 ГК України цілісний майновий комплекс підприємства є нерухомістю і може бути об'єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

Зважаючи на вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про наявність ознак вирізання та викрадення вищезазначених інженерних та каналізаційних споруд, які відносяться до єдиного майнового комплексу боржника, що може призвести до порушення його цілісності та знецінення.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, приймаючи до уваги всі наявні в матеріалах справи докази та пояснення учасників провадження, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 під час здійснення повноважень ліквідатора ВАТ "Льонотекс" неналежно виконувала обов'язки, визначені Законом про банкрутство, не здійснила належних заходів по захисту майна боржника, що в свою чергу призвело до його зникнення.

Разом з тим, як вбачається з апеляційної скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1, остання посилається, зокрема, на порушення норм процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, а саме, скаржник зазначає про те, що постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 року ухвалу господарського суду Житомирської області від 12.04.2016 року (суддя Лозинська І.В.) у справі № 5/80-Б в частині призначення ліквідатором ВАТ "Льонотекс" ОСОБА_4 та в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні її заяви про участь у справі про банкрутство ВАТ "Льонотекс" скасовано, прийнято в цій частині нову ухвалу, якою відмовлено арбітражним керуючим ОСОБА_13 та ОСОБА_4 в задоволенні їх заяв про участь у справі про банкрутство ВАТ "Льонотекс", а ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

Враховуючи зазначене, скаржник зазначає про наявність факту скасування процесуального рішення місцевого господарського суду судом апеляційної інстанції, що виключає згідно ст. 20 ГПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) можливість судді Лозинської І.В. здійснювати подальший розгляд даної справи та остання підлягала відводу (самовідводу).

Відповідно до аб. 5 - 8 п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 у разі оскарження судових рішень, які опосередковують рух справи про банкрутство (ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, ухвали про введення процедури санації, ухвали про затвердження плану санації, постанови про визнання боржника банкрутом тощо), провадження у справі про банкрутство підлягає зупиненню відповідно до статті 79 ГПК. У разі ж скасування зазначених судових рішень, у тому числі ухвали про припинення провадження у справі, ухвали про відмову в порушенні справи про банкрутство, справа (заява) передається на розгляд (новий розгляд) до відповідного господарського суду в іншому складі суду. Якщо ж скасовуються інші судові рішення, то справа передається на розгляд (новий розгляд) до відповідного господарського суду в іншому складі суду лише у відповідній частині (наприклад, у частині розгляду грошових вимог кредитора, розгляду заяви про визнання правочину недійсним тощо). Зазначене не стосується ухвал, які пов'язані виключно з рухом справи та якими провадження у справі не закінчується (ухвали про передачу справи за підсудністю, про повернення або відмову в прийнятті заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, про зупинення провадження у справі, про залишення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство без розгляду тощо), оскільки у разі їх скасування справа може бути передана на розгляд судді, яким винесено відповідну ухвалу.

Враховуючи викладене, зазначені у скарзі обставини не свідчать про упередженість судді при вирішенні спору і не є підставою, передбаченою ст. 20 ГПК України (у відповідній редакції), за наявності якої суддя підлягає відводу.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 20 ГПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), серед іншого, у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. З цієї ж підстави відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Із норми зазначеної статті випливає, що у разі відсутності заявленого самовідводу, відвід судді можуть заявити сторони у справі, у даному випадку учасники провадження у справі про банкрутство.

Як вказано вище, скаржник зазначив про те, що суддя Лозинська І.В. не могла здійснювати подальший розгляд даної справи та підлягала відводу (самовідводу).

Однак, колегія суддів зазначає, що постанова Рівненського апеляційного господарського суду, прийнята за результатами перегляду ухвали господарського суду Житомирської області від 12.04.2016 року (суддя Лозинська І.В.) у справі №5/80-Б на яку посилається скаржник була винесена 30.05.2016 року, а оскаржувана у даному провадженні ухвала судом першої інстанції прийнята 30.05.2017 року.

Вказане свідчить про те, що з моменту винесення судом апеляційної інстанції постанови 30.05.2016 року і станом на день прийняття судом першої інстанції оскаржуваної у даному випадку ухвали 30.05.2017 року ані скаржник, ані жоден учасник провадження у справі про банкрутство не заявляв відвід судді Лозинській І.В.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про відвід судді Лозинській І.В. була подана представником ВАТ "Льонотекс" лише 22.06.2017 року, тобто після прийняття судом оскаржуваної у даному випадку ухвали від 30.05.2017 року. В задоволені вказаної заяви судом першої інстанції ухвалою від 22.06.2017 року було відмовлено.

Натомість, у апеляційній скарзі арбітражний керуючий ОСОБА_1 зазначає про те, що кредитори вважали за доцільне не подавати заяву про відвід з огляду на загальновідому компетентність та досвідченість цього складу суду.

Наведене свідчить про взаємосуперечливість доводів скаржника, відтак, колегія суддів вважає такі доводи арбітражного керуючого ОСОБА_1 у цій частині безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно тверджень скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при оголошенні оскаржуваної ухвали, то колегія суддів таких не вбачає, оскільки із протоколу судового засідання від 30.05.2017 року вбачається, що судом було оголошено судове рішення про усунення арбітражного керуючого ОСОБА_1 від виконання обов'язків ліквідатора ВАТ "Льонотекс".

Зважаючи на все вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи скаржника, викладені в його апеляційній скарзі спростовуються всім вищевикладеним, а в матеріалах справи наявні докази неналежного виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 своїх обов'язків під час здійснення повноважень ліквідатора ВАТ "Льонотекс" передбачених Законом про банкрутство, а саме ч. 1 ст. 25 Закону про банкрутство згідно якої ліквідатор, зокрема, вживає заходів по забезпеченню його збереження, що в свою чергу призвело до його зникнення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення факту та обставин щодо можливого зникнення майна боржника, виявлення в діях ліквідатора ОСОБА_1 та працівників ОСОБА_2 "Охоронно-юридична фірма" Альфа-Щит" ознак кримінального правопорушення, судом першої інстанції в порядку ст. 90 ГПК України було направлено повідомлення Житомирському міському відділу поліції ГУ Національної поліції в Житомирської області для проведення відповідної перевірки.

Однак, з моменту направлення Господарським судом Житомирської області вищевказаного повідомлення до органів поліції про проведення перевірки та станом на день прийняття постанови апеляційним господарським судом у даній справі жодних відомостей щодо реагування на вказане повідомлення ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надходило.

Разом з тим, колегія суддів окремо вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, наказом Міністерства юстиції України № 3365/5 від 25.11.2016 року анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1298 від 15.07.2013 року, видане ОСОБА_1, про що до Єдиного реєстру арбітражний керуючих внесено відповідний запис про припинення повноважень останньої. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні відповідні витяги з Єдиного реєстру арбітражний керуючих. Про факт анулювання свідоцтва суд першої інстанції було повідомлено Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області листом № 2.4-13/14/2016/231 від 13.12.2016 року. Сама ж арбітражний керуючий ОСОБА_1 про факт анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) суд першої інстанції не повідомила, а лише підтвердила зазначені обставини в засіданні суду першої інстанції 22.12.2016 року та повідомила про оскарження наказу Міністерства юстиції України № 3365/5 від 25.11.2016 року в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 22.12.2016 року, серед іншого, заборонено ліквідатору ОСОБА_1 вчиняти юридично значимі дій від імені та в інтересах ВАТ "Льонотекс" до дати наступного засідання суду у цій справі.

Вказані обставини свідчать про те, що арбітражним керуючим ОСОБА_1, якій було відомо про існування перепон у продовженні виконання повноважень ліквідатора ВАТ "Льонотекс", не було повідомлено суд про припинення її діяльності як арбітражного керуючого, натомість остання, в порушення норм Закону про банкрутство, з моменту анулювання наказом Міністерства юстиції України № 3365/5 від 25.11.2016 року свідоцтва на здійснення діяльності арбітражного керуючого до моменту винесення судом першої інстанції ухвали від 22.12.2016 року про заборону ліквідатору ОСОБА_1 вчиняти юридично значимі дій від імені та в інтересах боржника продовжувала виконувати повноваження ліквідатора ВАТ "Льонотекс".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що лише 25.01.2017 року Житомирським апеляційним адміністративним судом було винесено ухвалу, якою заяву арбітражного керуючого ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено та вжито заходи забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3365/5 від 25.11.2016 року шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 3365/5 від 2511.2016 року - до набрання законної сили рішенням адміністративного суду у цій справі.

За таких обставин, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до скасування оскаржуваної ухвали судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 73-74, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282 ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 30.05.2017 року у справі № 5/80-Б - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.