ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р. Справа № 921/528/17-г/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Дубник О.П. Хабіб М.І.,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників:

позивача в режимі відеоконференції: Якименко Т.С. - представник (довіреність в матеріалах справи);

відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонзер" б/н від 12.12.2017

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 (суддя Охотницька Н.В., повний текст складено 02.11.2017)

у справі № 921/528/17-г/18

за позовом: Фізичної особи-підприємця Ємельянова Антона Олександровича, м. Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонзер", м. Тернопіль

про стягнення заборгованості в сумі 63 891, 93 грн

Фізична особа-підприємець Ємельянов Антон Олександрович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бонзер" про стягнення 63 891, 93 грн. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням умов договору № 16/03-2017 від 16.03.2017 на транспортно-експедиторське обслуговування та організацію перевезень вантажу автомобільним транспортом, укладеного позивачем та відповідачем, зокрема в частині оплати за надані транспортні послуги.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 у справі № 921/528/17-г/18 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 54 759, 94 грн боргу, 617, 00 грн 3% річних, 2 220, 40 грн інфляційних втрат, 5 268, 95 грн пені та 1 574, 31 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд при прийнятті рішення, виходив, зокрема з того, що факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань та надання послуг по перевезенню вказаного у заявці №1 від 16.03.2017 вантажу автомобільним транспортом підтверджується наявними в матеріалах справи міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR), рахунком - фактурою №62 від 30.03.2017 та Актом № 62 Здачі приймання робіт (надання послуг) до договору №16/03-2017 від 16.03.2017.

Також судом перевірено розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, заявлених позивачем до стягнення та встановлено невірний початок їх нарахування. Відтак судом самостійно перераховано заявлені до стягнення суми та задоволено позовні вимоги частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бонзер" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В скарзі відповідач визнає підписання акту наданих послуг між сторонами, поставку вантажу та необхідність її оплати.

Разом з тим, звертає увагу, що в порушення п. 5.2 договору позивач не виставив відповідачу рахунки на оплату за даним договором, отже вважає, що строк оплати за договором не настав.

Позивач 01.02.2018 надіслав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначав про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду та просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 27.02.2018 позивач підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 у даній справі без змін.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, хоча про час, дату та місце розгляду спору був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 у справі № 921/528/17-г/18 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.03.2017 Ємельяновим Антоном Олександровичем (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БОНЗЕР" (Замовник) укладено договір на транспортне експедиторське обслуговування та організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом №16/03-20174, відповідно до п. 1.1. якого сторони домовились про те, що Експедитор зобов'язується за плату і за рахунок Замовника вести переговори і заключати від свого імені договори по наданню транспортних послуг по перевезенню вантажів Замовника автомобільним транспортом в міжміському та міжнародному сполученні за ціною, яка встановлена на транспортному ринку.

Відповідно до п. п. 2.1-2.3. р. 2 Договору, Замовник не пізніше, ніж за 48 годин при міжнародному повідомленні, і за 24 години при перевезенні на території України до дати запланованого завантаження надає Експедитору "Заявку на перевезення" (надалі Заявка), яка являється додатком до даного договору і складає його невід'ємну частину при умові підписання її обома Сторонами; Заявка повинна містити інформацію про наступне: маршрут: адреса вантажовідправника і вантажоотримувача, кількість пунктів завантаження і вивантаження, час, дату і місце завантаження, дату, час і місце повного вивантаження автомобілем: П.І.Б. особи, яка відповідає за завантаження і вивантаження, номера їх мобільних телефонів, опис вантажу, тип необхідного рухливого складу: додаткові або особливі умови конкретного перевезення, спосіб вантажно-розвантажувальних робіт (механізована, ручна, задня чи бокова, верхня); згода виконати перевезення на запропонованих умовах підтверджується підписами у відповідній графі Заявки відповідної особи Експедитора, яка завірена печаткою не пізніше, чим за 24 робочих години до термінів поставки транспортних засобів. Відмова від Заявки виконується на умовах п. п. 3.1.6, 3.2.8., 6.4., 6.5., даного договору.

Розділом 5 Договору сторони передбачили, що розмір оплати послуг Експедитора фіксується в Заявці і включає в себе вартість транспортних послуг Перевізника та експедиційні послуги (п. 5.1.); разом із рахунком на перевезення Замовнику направляється оригінал накладної CMR, ТТН, які завірені отримувачем вантажу, і акт виконаних робіт. Можливе здійснення часткової чи повної передоплати послуг експедитора відповідно до виставлених рахунків (п. 5.2). На підставі наданих рахунків на перевезення Замовник протягом 5 банківських днів з моменту отримання документів, вказаних у п. 5.2., якщо інше не вказане в Заявці, здійснює оплату вартості перевезення Експедитору, який здійснює розрахунки з перевізником відповідно до укладеного договору перевезення (п. 5.3.).

Відповідно до п. 10.2. розділу 10 Договору, останній вступає в силу з моменту його підписання (в т. ч. за допомогою факсимільного зв'язку) і діє до 31 грудня 2017 року.

На виконання умов укладеного Договору відповідачем було оформлено Заявку №1 від 16.03.2017 додаток до Договору №16/03-2017 від 16.03.2017 на перевезення вантажу у міжнародному сполученні за маршрутом 54336 JUODONIAI Литва (LT) -26-600 Radom Польща (PL) - 22-100 Chelm (PL) - ПП Ягодин - м. Тернопіль Україна (UA) (а/м CNА 91 U 7 / CNA 3 K 64. водій KRZYSZTOF REREK. а/м АС 8307 ВО/ АС 3044 ХТ, водій Яцюра Дмитро.

Заявкою Сторони погодили вартість перевезення - 54 759,94 грн (по безготівковому рахунку), та порядок розрахунків - оплата здійснюється по факсокопіям документів в день прибуття автомобіля на митний термінал в м. Тернопіль перед вивантаженням автомобіля; провізними документами вказано: CMR. TTR.

Пунктом 5 статті 306 ГК України визначено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

В силу ст. 316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних з перевезенням.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", - перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR). Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Факт належного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань та надання послуг по перевезенню вказаного у заявці №1 від 16.03.2017 вантажу автомобільним транспортом CNА 91 U 7 / CNA 3 K 64. водій KRZYSZTOF REREK. а/м АС 8307 ВО/ АС 3044 ХТ, водій Яцюра Дмитро підтверджується наявними в матеріалах справи міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR), рахунком - фактурою №62 від 30.03.2017 та Актом № 62 Здачі приймання робіт (надання послуг) до договору №16/03-2017 від 16.03.2017.

В Акті надання послуг №62 від 30.03.2017 сторони вказали про те, що претензій одна до одної не мають і цей акт є підставою для проведення взаєморозрахунків.

Відповідач в апеляційній скарзі підтвердив факт надання вказаних послуг.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що на момент звернення позивача до суду відповідач не оплатив вартості наданих йому транспортно-експедиторських послуг позивачем, відтак позовні вимоги в частині основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивачем на основну заборгованість нараховано пеню, 3% річних та інфляційній втрати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з ч. 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, підпунктом 6.1. договору передбачено, що за порушення строків виконання підтвердженої обома сторонами Заявки, винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості перевезення за кожний день прострочення.

Згідно поданого позивачем розрахунку за неналежне виконання умов договору відповідачу за період з 30.03.2017 по 15.08.2017 нараховано 3 % річних в сумі 617 грн, інфляційні втрати в сумі 3 246,04 грн за період з березня по липень 2017 року та пеню в сумі 5 268,95 грн в період з 30.03.2017 по 15.08.2017.

Місцевим господарським судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що в такому невірно визначено період нарахувань пені, 3% річних та інфляційних втрат. Отже, судом здійснено власний розрахунок, встановлено початок нарахування - 31.03.2017 і до 15.08.2017 та враховуючи межі заявлених позивачем сум до стягнення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема, 5 301, 96 грн пені, 621,11 грн - 3% річних та 2 220,40 грн інфляційних втрат з березня по липень 2017 року.

Перевіривши проведений судом перерахунок, колегія суддів погоджується з частковим задоволенням позовних вимог.

Твердження відповідача, що до моменту виставлення рахунків строк оплати за даним договором не настав є необґрунтованими, оскільки рахунок не є первинним бухгалтерським документом, а ненадання/невчасне надання рахунків не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому наявність або відсутність рахунків-фактур не звільняє відповідача від обов'язку сплатити заборгованість.

Більше того, матеріали спарви містять рахунок-фактуру № 62 від 30.03.2017 на суму 54 759, 94 грн та позивач стверджує про його надсилання відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленного позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення

Керуючись ст. ст. 86, 129, 269, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.10.2017 у справі № 921/528/17-г/18 залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржників.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку впродовж 20 днів з дня її проголошення.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 02.03.2018

Суддя - доповідач Юрченко Я.О.

Суддя Дубник О.П.

Суддя Хабіб М.І.