Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" лютого 2018 р. Справа № 906/129/18.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Сікорської Н.А.

за заявою : Фізичної особи-підприємця Сичевської Світлани Іванівни (статус позивача)

до: 1. Фізичної особи-підприємця Рудківського Віктора Казимировича (статус відповідача )

2. Фізичної особи-підприємця Терещука Володимира Юрійовича (статус відповідача)

про накладення арешту на нежитлове приміщення площею 140,8 кв.м.

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем Сичевською Світланою Іванівною подано до господарського суду Житомирської області заяву про забезпечення індикаційного позову (до подання позову), відповідно до якої просить накласти арешт на нежитлове приміщення, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101 загальною площею 140,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 24816809).

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч. 11 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що 03.09.2003 між ФОП Сичевською С.І. та та ТОВ "ТЕРЦЕТ" укладено нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу нежилого приміщення загальною площею 140,8кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1

28.07.2010 Комунальним підприємством "Житомирське ОМБТІ" за №2377919 зареєстровано право власності на нежиле приміщення за Сичевською С.І.

З моменту укладення договору купівлі-продажу нежиле приміщення використовувалось для ведення господарської діяльності , в тому числі шляхом здічі його в оренду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.09.2017 у справі № 906/1180/16 за позовом ПКФ "Інтерпродукт" визнано недійсним договір купівлі продажу нежилого приміщення, укладеного 03.09.2003 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Терцет» та Приватним підприємцем Сичевською Світланою Іванівною, щодо нежитлового приміщення площею 140,8 м2, яке розташоване по АДРЕСА_1

Заявник зазначає, що договір визнано недійсним, однак вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння та реституція за недійсним договором ПКФ "Інтерпродукт" не ставилась

03.10.2017 державним реєстратором Житомирської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" на підставі рішення суду проведено державну реєстрацію права власності за Приватною комерційною фірмою "Інтерпродукт".

Вказує, що 13.02.2018 між Приватною фірмою "Інтерпродукт" та ФОП Рудківським Віктором Казимировичем та Терещуком Володимиром Юрійовичем укладено договір купівлі-продажу спірного майна з розміром частки кожного з покупців 1/2.

Вважає, що вибуття спірного приміщення з власності заявника відбулось без її волі, протиправним шляхом, що призвело до незаконного позбавлення ФОП Сичевської С.І. права власності на добросовісно набуте майно за відплатним правочином.

Зазначає, що предметом віндикаційного позову буде витребування з чужого незаконного володіння у ФОП Рудківського Віктора Казимировича та ФОП Терещука Володимира Юрійовича нежитлового приміщення загальною площею 140,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Заява про забезпечення позову подається до подання самого позову з метою уникнення ризиків щодо недобросовісної поведінки власників майна з його перепродажу, оскільки поданню позову передує направлення копії позовної заяви відповідачам, що фактично буде їх повідомленням про майнові вимоги до них до вчинення реєстраційної дії з накладення заборони у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нежитлове приміщення.

Розглянувши заяву ФОП Сичевської С.І. про забезпечення позову шляхом накладення арешту, дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на таке.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або може звернутись.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з поданої заяви заявник просить забезпечити позов, який буде подано, шляхом накладення арешту на майно.

Арешт майна це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заявляючи необхідність застосування накладення арешту, заявник припускає, що особи, яким належить дане приміщання на момент звернення до суду можуть його відчужити на користь третіх осіб без будь-яких обмежень, в результаті чого буде неможливим виконання рішення суду про витребування майна.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява Фізичної особи-підприємця Сичевської Світлани Іванівни про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Твердження заявника про можливий продаж спірного нежитлового приміщення ґрунтується лише на припущенннях заявника та власних міркуваннях. До заяви не додано будь-яких доказів, які б вказували про вчинення ФОП Рудківським В.К. та ФОП Терещуком В.Ю. будь-яких дій, направлених на реалізацію спірного майна.

За таких обставин, оскільки, заявником не доведено належними доказами те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутись, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Сичевській Світлані Іванівні у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101 загальною площею 140,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 24816809).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2- заявнику (рек. з повід. )