ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018р. справа № 913/839/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився;
від відповідача: ОСОБА_5 (адвокат, довіреність №ББУ/СА80/СЛ/17 від 11.12.2017р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
ухваленого 06.12.2017р. (повний текст підписано 11.12.2017р.) у м. Харкові
по справі №913/839/17 (суддя Корнієнко В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс», м.Краматорськ Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 1336412,59грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс», м. Краматорськ Донецької області (Позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області (Відповідач) про стягнення 1384755,73грн. за договором на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ від 04.01.2017р., з яких заборгованості в сумі 1129690,80грн., пені в сумі 169656,32грн., 3% річних в сумі 19639,87грн. та втрат від інфляції в сумі 65768,74грн.

В перебігу розгляду справи Позивач своїми заявами (а.с.а.с.55-61, 104-111) в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України неодноразово уточнював (зменшував) позовні вимоги, остаточно вимагаючи стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» 1336412,59грн., з яких заборгованість в сумі 1129690,80грн., пеня в сумі 123686,69грн., 3% річних в сумі 16118,35грн. та втрати від інфляції в сумі 66916,75грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 06.12.2017р. (повний текст підписано 11.12.2017р.) у справі №913/839/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс» були задоволені в повному обсязі з підстав доведеності матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати вартості виконаних за договором №46-СА-АБ від 04.01.2017р. послуг перевезення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просило рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2017р. у справі №913/839/17 скасувати частково та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс» про стягнення 126133,20грн. заборгованості за актом №АТ-177 від 14.03.2017р. та стягнення пені за порушення сплати за актами №АТ-1-8 від 16.02.2017р., №АТ- 137 від 27.02.2017р. та №АТ-140 від 28.02.2017р.

Підставами для часткового скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає, що

- після 13.03.2017р. (керуючою компанією «ДТЕК» було оголошено повідомлення про те, що на адресу, зокрема, Відповідача, яке фактично розташовано на тимчасово неконтрольованій території Луганської області, надійшло повідомлення про необхідність його перереєстрації в так званій «ЛНР» та початку «інвентаризації майна») Відповідач не контролював роботу свого підприємства, оскільки специфіка вугледобувного підприємства полягає в тому, що його фізично неможливо перемістити в іншу місцевість. Означені обставини (факт захоплення підприємства), на думку апелянта, є загальновідомими та звільняють його від відповідальності за порушення зобовязань за договором на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ від 04.01.2017р. на підставі ст.617 Цивільного кодексу України, як обставини непереборної сили, враховуючи також, що зобовязання за актами датованими починаючи з 16.01.2017р. по 14.03.2017р. виникають після вказаних форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Між тим, судом першої інстанції були проігноровані означені доводи Відповідача та не задоволене клопотання про звільнення від стягнення пені.

- акт №АТ-177 від 14.03.2017р. на суму 126133,20грн., який датовано після настання обставин непереборної сили, не є затвердженим з боку Відповідача та, всупереч п.8.14 договору, не підписаний відповідальною особою останнього, а отже не може бути підставою для оплати.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя доповідач) Попков Д.О., судді Чернота Л.Ф. і ОСОБА_3

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. було відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено учасникам справи строк по 12.01.2018р. включно надати до Донецького апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.01.2018р. було призначено розгляду апеляційної скарги на 21.02.2018р. об 14:00 з повідомленням учасників справи.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (який набрав чинності 16.01.2018р. (офіційне опублікування в Офіційному віснику України, 2018, №5) відповідно до пп.6 п.161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, ч.3 ст.19, ч.3 ст.26 та п.40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було постановлено про ліквідацію, зокрема, Донецького апеляційного господарського суду та утворення Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд продовжує здійснювати свої повноваження до утворення апеляційного суду, який забезпечує здійснення правосуддя у відповідному апеляційному окрузі, та до дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.).

Представник Скаржника у судове засідання 21.02.2018р. зявився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в останній та додаткових поясненнях.

Представник Позивача у судове засідання 21.02.2018р., попри належне повідомлення (а.с.136) не зявився, про причини неявки не повідомив, що, з огляду на належне повідомлення про час та місце судового засідання, визнання його явки необовязковою, достатність матеріалів справи, зумовлює висновок судової колегії про можливості розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 04.01.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс» (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (Замовник) було укладено договір на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ (Договір а.с.а.с.9-16), відповідно до п.1.1 якого, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, Перевізник бере на себе зобовязання надавати послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, а саме:

1.1.1 Технологічної породи.

1.1.2. Технологічної породи та передати вантаж уповноваженій на отримання вантажу особі та/або в узгоджений сторонами в заявці інший пункт призначення.

В п.1.2 договору було встановлено, що перевезення вантажу здійснюється з породного бункера Відокремленого підприємства «ЦЗФ Свердловська» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», якщо інше не обумовлено в заявці на перевезення вантажу.

Своєю чергою, Замовник бере на себе зобовязання забезпечити роботою замовлені транспортні засоби та здійснити оплату за перевезення вантажу в порядку, передбаченому умовами дійсного договору (п.1.3 договору).

Строк надання послуг з перевезення вантажу, згідно з п.1.4 договору, становить: з 01.01.2017р. по 31.12.2017р.

Відповідно до п.2.1 договору, перевезення вантажу здійснюється Перевізником на наступних умовах:

2.1.1. Замовник надає Перевізнику планову щомісячну заявку на перевезення вантажу (Додаток №1 до договору а.с.17). Перевізник зобовязується отримати заявку на перевезення вантажу у Замовника до « 25» числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть надані послуги з перевезення вантажу.

2.1.2. до 14.00 годин дня, що передує дню перевезення вантажу, Замовник може надати Перевізнику щоденну заявку на перевезення вантажу (Додаток №1 до договору).

2.1.3. Заявки на перевезення вантажу, Замовник надає Перевізнику, шляхом надання письмового повідомлення на електронну адресу: з подальшою передачею нарочно, під розпис уповноваженому представнику Перевізника.

В п.4.1 сторони узгодили, що вартість договору складає 13985891,90грн. з ПДВ 20% - 2330982,00грн.

Згідно з п.4.4 договору, Замовник сплачує Перевізнику вартість наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Перевізника протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати підписання сторонами відповідних актів приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п.5.3 договору, приймання наданих послуг за договором підтверджується щомісячними актами приймання-передачі наданих послуг, підписаними уповноваженими представниками сторін. При цьому, сторони узгодили, що акт приймання-передачі наданих послуг складається один раз в місяць на надання послуг з перевезення вантажу.

Перевізник зобовязаний щомісячно, протягом всього строку надання послуг, проте не пізніше 1 числа місяця, наступного за звітним місяцем надання послуг з перевезення вантажу, підготувати та надати Замовнику підписаний зі своєї сторони акт приймання-передачі вказаних послуг, з додатками до нього відповідно до п.5.1 договору (товарно-транспортними накладними, талонами Замовника) (п.5.4 договору).

Своєю чергою, згідно з п.5.5 договору, Замовник зобовязаний протягом 3 робочих днів після отримання акту приймання-передачі наданих послуг прийняти вказані Перевізником послуги шляхом підписання наданих актів приймання-передачі наданих послуг.

У випадку якщо акт приймання-передачі наданих послуг за місяць не підписаний Замовником протягом 10 календарних днів з моменту його отримання від Перевізника, Замовник у вказаний строк зобовязаний надати Перевізнику мотивовану відмову. У випадку наявності у сторін розбіжностей, сторони створюють спільну комісію, яка розглядає дане питання, та рішення якої є остаточним та обовязковим для обох сторін, про що складається протокол за підписом всіх уповноважених членів комісії (п.5.6 договору).

Відповідно до п.6.8 договору, у випадку порушення Замовником строків оплати послуг з перевезення вантажу, які надані Перевізником за цим договором та прийняти Замовником без зауважень, Замовник, за письмовою вимогою Перевізника, сплачує Перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Строк дії договору, згідно з п.8.1 останнього, становить з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін до 31.12.2017р. (у випадку неналежного виконання обома сторонами своїх зобовязань). У випадках не виконання (неналежного виконання) сторонами своїх зобовязань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Позивач в період з січня по березень 2017р. надав Відповідачу транспортні послуги на загальну суму 2350043,28грн., що підтверджується підписаними з обох сторін актами виконаних робіт, наданих послуг:

- акт №АТ-030 від 16.01.2017р. на суму 499024,80грн. (а.с.а.с.19,20);

- акт №АТ-061 від 30.01.2017р. на суму 602575,20грн. (а.с.а.с.21,22);

- акт №АТ-812 від 30.01.2017р. на суму 118752,48грн. (а.с.23);

- акт №АТ-108 від 16.02.2017р. на суму 636174,00грн. (а.с.а.с.24,25 зворотна сторона);

- акт №АТ-137 від 27.02.2017р. на суму 307897,20грн. (а.с.а.с.26,27);

- акт №АТ-140 від 28.02.2017р. на суму 59486,40грн. (а.с.28);

- акт №АТ-177 від 14.03.2017р. на суму 126133,20грн. (а.с.29).

Також в підтвердження наданих транспортних послуг з перевезення вантажу в матеріалах справи наявні податкові накладні з квитанціями про їх прийняття органами оподаткування (а.с.а.с.64-79).

Між тим, в порушення умов п.4.4 договору, Відповідач сплатив вартість наданих послуг частково в сумі 1220352,48грн. за актами №АТ-030 від 16.01.2017р., №АТ-061 від 30.01.2017р. та №АТ-812 від 30.01.2017р., що підтверджується висками по рахунку Позивача (а.с.а.с.80-82). В той час, не сплаченою залишилась заборгованість за актами №АТ-108 від 16.02.2017р., №АТ-137 від 27.02.2017р., №АТ-140 від 28.02.2017р. та №АТ-177 від 14.03.2017р. на загальну суму 1129690,80грн.

Таким чином, враховуючи несплату заборгованості за договором на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ від 04.01.2017р. (актами №АТ-108 від 16.02.2017р., №АТ-137 від 27.02.2017р., №АТ-140 від 28.02.2017р. та №АТ-177 від 14.03.2017р.) на суму 1129690,80грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «Аеро-Транс» звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення означеної суми заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (Замовника), нарахувавши на суму цієї заборгованості 3% річних, інфляційні втрати та пеню, передбачену умовами п.6.8 договору.

Своєю чергою, в підтвердження наявності обставин, які мають ознаки форс-мажору (з 13.03.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» не контролювало роботу підприємства, майно якого фактично знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області) Відповідач надав до матеріалів сертифікат Торгово-промислової палати України №7601 (а.с.91), зазначаючи про звільнення його від відповідальності (пені) за невиконання зобов'язань за договором на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ від 04.01.2017р.

Господарський суд Луганської області своїм рішенням, встановивши доведеність матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати вартості виконаних за договором №46-СА-АБ від 04.01.2017р. послуг перевезення, задовольнив позовні вимоги в повному обсязі, зазначаючи, що наданий Відповідачем сертифікат Торгово-промислової палати України №7601 не є неналежним доказом обставин непереборної сили за спірними відносинами, оскільки підтверджує форс-мажорні обставини за концесійним договором від 01.12.2011, який укладено з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне:

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, якою правомірно керувався місцевий суд, розглядаючи цю справу), ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, укладений між сторонами договір на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ від 04.01.2017р. є належною підставою для виникнення у сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з надання послуг з перевезення вантажу.

Відтак, ч.1 ст.307 Господарського кодексу України встановлює, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату, що також узгоджується зі змістом ст.909 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Так, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку за надані послуги з перевезення вантажу за підписаними актами виконаних робіт, наданих послуг №АТ-108 від 16.02.2017р., №АТ-137 від 27.02.2017р., №АТ-140 від 28.02.2017р. та №АТ-177 від 14.03.2017р. на суму 1129690,80грн. за договором на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ від 04.01.2017р., що свідчить про порушення грошового зобов'язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив його виконання за визначенням ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Своєю чергою, з приводу доводів апеляційної скарги щодо відсутності у Відповідача обовязку з оплати акту №АТ-177 від 14.03.2017р. на суму 126133,20грн., який датовано після настання обставин непереборної сили, не є затвердженим з боку останнього та, всупереч п.8.14 договору, не підписаний його відповідальною особою, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять зауважень Відповідача за цим актом в порядку п.п.3.2.8, 5.6 укладеного договору, враховуючи також, що вказаний акт з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» був підписаний тією ж особою (ОСОБА_6П.), як і всі попередні акти виконаних робіт, наданих послуг, за якими вартість наданих послуг була сплачена в повному обсязі без жодних зауважень. Відсутність мотивованої відмови Відповідача від підписання означеного акту дають підстави для висновку про ухилення останнього від виконання визначеного договором обовязку у розумінні ст.629 Цивільного кодексу України зі своєчасного та належного оформлення такого акту за підсумками фактично наданих послуг у розглядуваному періоді, тоді як права Позивача на отримання оплати за надані послуги не можуть покладатися у залежність від протиправної бездіяльності Замовника перевезень (в особі його відповідальної особи).

За змістом ст.ст.610, 611, 625 Цивільного кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобовязання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційних нарахувань та пені, передбаченої п.6.8 договору.

Проаналізувавши розрахунки позовних вимог (з урахуванням їх зменшення) щодо стягуваної пені, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.106-111) та розрахунки суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується з правомірністю стягнення з Відповідача пені в сумі 123686,69грн.

Посилання апелянта на наявність обставин непереборної сили (форс-мажору), а саме захоплення підприємства Відповідача, які є загальновідомими та звільняють останнього від відповідальності (пені) за невиконання зобов'язань за договором на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ від 04.01.2017р. на підставі ст.617 Цивільного кодексу України, також відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки, як вірно було зазначено судом першої інстанції, наданий згідно ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» сертифікат Торгово-промислової палати України №7601, як єдиний та достатній документ, що підтверджує настання обставин непереборної сили, не є неналежним доказом обставин непереборної сили за спірними відносинами, оскільки містить посилання (підтверджує форс-мажорні обставини) за іншим договором (концесійним договором від 01.12.2011, який укладено з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України).

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що договір на надання транспортних послуг з перевезення вантажу №46-СА-АБ від 04.01.2017р. був укладений сторонами після початку проведення Антитерористичної операції - 14.04.2014р. (момент початку Антитерористичної операції є дата набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014від 14.04.2014р.), відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VIІ від 02.09.2014р., а отже Відповідач міг передбачити наслідки такого проведення АТО для підприємства на дату укладення договору, зокрема, ймовірність втрати контролю над підприємством, тоді як факт проведення АТО не може бути підставою для несплати вже наданих за цим договором послуг, які Скаржником жодною мірою не спростовані.

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями визначених ст.277 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що введена в дію 15.12.2017р.), Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області на рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2017р. (повний текст підписано 11.12.2017р.) у справі №913/839/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2017р. (повний текст підписано 11.12.2017р.) у справі №913/839/17 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 21.02.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 21.02.2018р.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірн.: 1-2 - сторонам, 3-у справу, 4- ГСЛО

Надіслано судом до ЄДРСР 21.02.2018р.