ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 лютого 2018 р. Справа № 903/905/17

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоіллічпродукт"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд"

про стягнення 364824,21 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 29.12.2017 року.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоіллічпродукт" звернулося з позовною заявою до господарського суду, в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" 364824,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем умов договору поставки № 750 від 20.08.2013 року, в частині оплати товару.

При нормативному обґрунтуванні заявленої вимоги посилається на статті 526, 625, 629 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позов вх. № 01-55/716, вказує, що позивач є ненадійним партнером, систематично порушує умови договору та не належним чином виконував взяті на себе зобов'язання по договору з порушенням строків поставки товарів.

Відповідач 16.02.2018р. подав заяву вх. № 01-60/10/18, в якій просить розстрочити виконання рішення, у зв'язку з неможливістю відразу сплатити заборгованість у повному об'ємі.

В судовому засіданні представник відповідача подав заяву вх. № 01-55/1915/18 від 21.02.2018р. про долучення акту звірки за період січень 2018р., згідно якого основний борг по договору становить 350927,70грн.

З наданих позивачем матеріалів, пояснень представника відповідача вбачається наступне.

20.08.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоіллічпродукт" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Континіум - Трейд (Покупець) укладено договір поставки № 750.

Відповідно до умов даного договору, а саме, п. 3.1.1 постачальник зобовязувався своєчасно поставити товар до місця поставки відповідно до затвердженого договорами графіка поставки, в кількості, за цінами та в асортименті відповідно до умов договору, специфікації і виїзду.

Згідно п. 3.2.1 покупець зобов'язується прийняти поставлений відповідно до умов договору товар в місці поставки і оплати його вартості відповідно до розділу 8 цього догоовру.

По пункту 8.2.1 договору покупець здійснює оплату за поставлений товар, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника: - протягом 21 календарного дня з моменту поставки на молочну, ковбасну та продукцію цеха безалкогольних напоїв, а за м'ясну продукції, згідно додаткових угод покупець сплачує грошові кошти протягом п'яти днів з моменту поставки.

Позивач свої зобовязання з поставки товару виконав належним чином, що підтверджується реєстром нелопачених накладних а.с. 9- 12 та податковими накладними, товаро - транспортними накладними, видатковими накладними а.с. 53 - 333

Проте, відповідач взяті на себе зобовязання в частині проведення з позивачем розрахунків по оплаті поставленого товару (у порядку та строки, визначені вище) виконував неналежним чином. Платежі проводились із порушенням строків оплати, що в свою чергу, призводило до виникнення боргу.

Позивачем скеровано на адресу відповідача претензію від 13.11.2017р. про сплату заборгованості за поставлений товар в сумі 3648243,61грн.

В січні 2018 року між сторонами складено акт звірки розрахунків, згідно якого кінцеве сальдо (заборгованість відповідача перед позивачем) становить 350927,70грн.

На час розгляду справи у відповідача перед позивачем існує непогашена заборгованість за договором в сумі 350927,70грн.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 193 ГК України та статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача підлягає до задоволення частково.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

Частино 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема справа "ОСОБА_2 проти України" (Заява N 40450/04), зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено суду виняткових обставин, що можуть бути підставами для відстрочки виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду, а також не надано доказів можливості фактичного виконання рішення у даній справі у випадку задоволення судом клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" про розстрочку виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 599, 610 Цивільного кодексу України, ст.ст. 144, 173-175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 239, 331, 240-241 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (43000, Волинська область, м. Луцьк, проспект Соборності 43, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоіллічпродукт" (87506, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Свободи 20, ) 350927,70грн. заборгованості, а також 5263,92грн. витрат по оплаті судового збору.

3. В решті позову на суму 13896,51грн. відмовити.

4. Наказ видати після набранням законної сили рішення.

5. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Рівненського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення

складено 28.02.2018

Суддя С. В. Костюк