Суд
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 911/795/17

Верховний Суд у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду:
головуючого Міщенка І.С., суддів: Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В.;

учасники справи:
позивач Військова частина НОМЕР_1

представник позивача не з`явився;

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп"

представник відповідача Твердохліб І.Ю.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Вастон"

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Окончик Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 23 листопада 2017 року у складі Тищенко А.І. головуючий, суддів Майданевича А.Г., Отрюха Б.В.

Історія справи

Короткий зміст та підстави позовних вимог

1. Військова частина НОМЕР_1 (позивач) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та розташованій на ній рухомим і нерухомим майном, розташованим на ній.

2. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами справи:

2.1. 26.05.2003 р. між Військовою частиною НОМЕР_1 (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ю.С.А., правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Гарант Ойл Групп (орендар за договором) було укладено договір оренди нерухомого військового майна, розташованого в Бориспільському гарнізоні за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Соцмістечко (в/містечко № 1) № 52с/2003/ГоловКЕУ, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне користування нерухоме військове майно склад паливно-мастильних матеріалів, 3 шт. резервуари (1 350 куб.м.), будівлі № 54, 23, б/н 449 кв.м., розміщене за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Соцмістечко (в/містечко № 1);

2.2. Відповідно до умов договору орендар вступає у строкове оплатне користування майном одразу після підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. У разі припинення договору майно повертається орендарем орендодавцю (балансоутримувачу) в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу. Орендодавець (балансоутримувач) повинен скласти акт приймання-передачі та прийняти майно протягом одного місяця. Орендар повертає майно орендодавцю (балансоутримувачу) в аналогічному порядку, встановленому при передачі майна орендарю договором. Майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п.п. 2.1., 2.2., 2.5., 2.6. договору);

2.3. Згідно п.п. 10.1., 10.6. договір діє з 28.05.2003 р. строком на 5 років. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору до закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

2.4. Відповідно до п. 10.9. договору чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено;

2.5. У 2013р. військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ Ю.С.А. (правонаступником якого є ТОВ Гарант Ойл Групп), про витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням суду позов було задоволено, військове майно було вилучено від ТОВ Ю.С.А. на користь військової частини НОМЕР_1 та встановлено, що будь-які договірні зобов`язання між ТОВ Ю.С.А. (ТОВ Гарант Ойл Групп) та військовою частиною були закінчені;

2.6. Комісією військової частини НОМЕР_1 була проведена позапланова інвентаризація майна інженерно - аеродромної служби та служби паливно-мастильних матеріалів на складі ПММ № 2, за результатами якої було виявлено надлишок майна, яке не відноситься до військового, а саме: літній душ 1 шт.; будівля туалет 1 шт.; резервуар сталевий Р-60 3 шт.; ємність 2,8м3 (металобрухт) 1 шт.; пункт видачі пального (БАЗС) 3 шт.; стремянка для обслуговування літака 1 шт.; МАЗ-5337 (АЦ-9) д/н 01383 КВ 1 шт.; ПЦ-6,7 1 шт.; ПЦ-6,7 д/н НОМЕР_2 1 шт.; кабіна МАЗ-543208 1 шт.; МАЗ-5334 (ТЗА-7,5) д/н НОМЕР_3 1 шт.; двигун автомобільний (розібраний) 2 шт.; шафа металева 1 шт.; бензовоз ГАЗ-53 д/н НОМЕР_4 1 шт.; металобрухт близько 2000 кг.; лічильник ЛЖ-100-10. 1 шт.; будівлю КПП - 1 шт.; будівлю операторну - 1шт.; пожежна водойма ПВ-100 2 шт. Перевірками також встановлено, що окрім виявленого під час позапланової інвентаризації надлишку майна, яке не відноситься до військового, на території військової частини НОМЕР_1 (Міністерства оборони України) перебуває вагончик побутовий на шасі - 2 шт.;

2.7. З метою приведення обліку військового майна на складі паливно-мастильних матеріалів № 2 до вимог керівних документів, встановлення причин виникнення надлишків майна було призначено службове розслідування, в межах якого 14.07.2016 на адресу ТОВ Ю.С.А., правонаступником якого є ТОВ Гарант Ойл Групп, був направлений запит № 350/133/30/485пс щодо надання військовій частині НОМЕР_1 : переліку майна (рухомого та нерухомого), яке належить відповідачу та знаходиться на території складу ПММ № 2, з наданням завірених належним чином копій документів, що підтверджують право власності на таке майно; переліку майна, яке спільно використовується ТОВ Вастон та ТОВ Ю.С.А. відповідно до наданої представником ТОВ Вастон під час розгляду судової справи № 902/862/15 копії Договору № 1/119 з додатковими угодами № 1 та № 2, укладеного між ТОВ Вастон та ТОВ Ю.С.А. про сумісне використання майна від 04.05.2005, яке останніми залишено без відповіді;

2.8. 27.05.2016 р. на адресу відповідача був направлений запит № 350/133/30/356пс щодо надання військовій частині НОМЕР_1 завірених належним чином копій документів, що підтверджують право ТОВ Ю.С.А. на майно відповідно до договору № 1/119, укладеного між ТОВ Вастон та ТОВ Ю.С.А., завірених належним чином копій документів, на підставі яких відповідач розмістив на земельній ділянці військової частини НОМЕР_1 рухоме та нерухоме майно; завірених належним чином копій документів, на підставі яких ТОВ Ю.С.А., здійснило будівництво будівлі операторського приміщення та ввела його в експлуатацію;

2.9. 10.08.2016 р. на вищезазначений запит від відповідача на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь, в якій ТОВ Ю.С.А., правонаступником якого є ТОВ Гарант Ойл Групп, визнало факт перебування її нерухомого та рухомого майна на території складу ПММ № 2 військової частини НОМЕР_1 , вказане нерухоме та рухоме майно, в залежності від його виду, є відокремлюваними чи відокремлюваними поліпшеннями складу ПММ № 2, наявність якого була передбачена у додаткових угодах до Договору оренди № 52с/2003/ГоловКЕУ.

3. Враховуючи вищезазначені обставини, позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача про усунення перешкод у використанні військовою частиною НОМЕР_1 складу ПММ №2 та земельної ділянки для виконання завдань за призначенням шляхом звільнення від надлишків майна та приведення земельної ділянки у попередній стан, у зв`язку із закінченням строку дії договору.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

4. Рішенням місцевого суду позовні вимоги задоволено повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач розмістив (побудував) об`єкти рухомого (нерухомого) майна на території військової частини НОМЕР_1 без відповідних дозволів та залишивши їх на території складу ПММ №2 (військової частини НОМЕР_1 ) після закінчення терміну дії договору оренди № 52с/2003/ГоловКЕУ, у зв`язку з чим відповідачем створено перешкоди в користуванні земельною ділянкою для виконання військовою частиною НОМЕР_1 завдань за призначенням.

5. Постановою апеляційного суду рішення місцевого суду було скасовано.

6. Під час апеляційного розгляду відповідачем надано суду копію Додаткової угоди № 2 від 01.03.2004р., копію Додаткової угоди № 6 від 20.05.2009, копію Додаткової угоди №7 від 15.10.2009р. до договору оренди №52-с/2003/Голов КЕУ від 26.05.2003р., оригінали яких було оглянуто судом у судовому засіданні. Зазначені докази не були подані до суду першої інстанції, оскільки ТОВ "Гарант Ойл Групп" не було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а рішення було прийнято у першому ж судовому засіданні без участі представника відповідача.

Виходячи зі змісту вищезазначених документів, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є необґрунтованими, оскільки договір оренди не закінчив свою дію, про що було зазначено у Додатковій угоді №7 від 15.10.2009р., а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги (узагальнено)

7. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 23 листопада 2017 року скасувати, рішення Господарського суду Київської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

8. Доводи касаційної скарги обґрунтовує наступним:

8.1. апеляційний суд безпідставно продовжив строк на подання апеляційної скарги, не зазначивши, що стало підставами для його поновлення;

8.2. судом апеляційної інстанції не враховано преюдиціальні обставини, встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 20 червня 2014 року у справі №911/3414/13 щодо припинення у 2013 році договірних відносин між сторонами по договору оренди №52-с/2003/ГоловКЕУ від 26.05.2003.

Доводи інших учасників справи

9. 16.02.2018р. відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017р. залишити без змін.

10. Доводи, наведені у відзиві зводяться до наступного:

10.1. Рішення Господарського суду Київської області у даній справі було винесене з порушенням норм процесуального права, оскільки суд розглянув справу у першому судовому засіданні у відсутності представника відповідача, при цьому у матеріалах справи були відсутні докази належного повідомлення особи про дату та час розгляду справи;

10.2. Відповідач погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, рішення господарських судів по справам №911/3414/13 та №5011-38/10913-2012 не можна вважати преюдиціальними, оскільки при їх винесенні суди не надавали оцінку Додатковим угодам №№6,7 до Договору оренди.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанцій

11. Верховний Суд вважає, що судові рішення у даній справі прийняті з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

12. Судом встановлено, що місцевий господарський суд розглянув справу та ухвалив рішення про задоволення позову, не маючи доказів належного повідомлення відповідача про час і місце судового засідання та за відсутності доказів неповажності причин його неявки у судове засідання.

13. Як зазначено в рішенні апеляційної інстанції, ухвала про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду була направлена Господарським судом Київської області на адресу відповідача поштовою кореспонденцією 24.03.2017р. Однак, поштова кореспонденція повернулась на адресу суду 03.04.2017р. з позначкою не обслуговується. Господарський суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи та розглянув справу по суті спору у відсутності представника відповідача.

14. На запит відповідача вих. №190 від 08.06.2017р. Центр поштового зв`язку №3 Полтавської дирекції ПАТ Укрпошта про причини повернення рекомендованого повідомлення №407 відправнику за зворотною адресою надав відповідь вих. №06.2-02-251 від 26.07.2017р., що в ході перевірки встановлено, що 29.03.2017р. рекомендований лист №407 надійшов до сортувального вузла Лубни ДОП. Оскільки, на вищезазначеному листі не повністю зазначена адреса отримувача (відсутня назва населеного пункту), сортувальниками відправлення помилково повернено за зворотньою адресою.

15. Враховуючи вищенаведене, Суд приходить до висновку, що справа була розглянута місцевим господарським судом у першому судовому засіданні з порушенням вимог ст. 64 Господарського процесуального кодексу України.

16. Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, не врахував положення п. 2 ч. 3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України про обов`язковість скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про засідання суду, як самостійну та окрему підставу для скасування.

17. Зважаючи на те, що вчинення сторонами певних процесуальних дій (подання зустрічного позову, доказів та ін.) можливо лише на стадії вирішення справи у суді першої інстанції, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені процесуальним законом, судові рішення, постановлені у справі, не можна вважати законними та обґрунтованими.

18. Основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

19. Такі порушення у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 04.04.2017р.

20. Крім того, Верховний Суд вважає, що апеляційним судом, в порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, не в повному обсязі досліджено наявні у матеріалах справи докази, а саме: додаткову угоду № 6 від 20.05.2009 р. та додаткову угоду №7 від 15.10.2009р., якими продовжено строк дії договору оренди, що стало підставою для відмови у задоволенні позову. Суд звертає увагу на те, що вказані додаткові угоди містять протиріччя щодо строків продовження договору оренди, але з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлені ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції з 15.12.2017р.), суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

21. Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухвалити нове рішення, в якому необхідно дати висновок про правильність застосування норм матеріального права залежно від встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, відповідно до наданих їм процесуальних повноважень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази, вказані порушення норм процесуального права призвели до унеможливлення встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору. На виконання приписів частини 3 статті 310 ГПК України, такі рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд.

23. При новому розгляді справи судам необхідно дослідити достовірність наявних у матеріалах справи доказів та надати їм належну правову оцінку, а саме щодо строку на який було продовжено договір оренди №52-с/2003/ГоловКЕУ від 26.05.2003р., встановленого додатковою угодою № 6 від 20.05.2009р. та додатковою угодою №7 від 15.10.2009р.

24. Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05 квітня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23 листопада 2017 року у справі № 911/795/17 скасувати.

3. Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.