РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018Справа № 910/19773/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Фермерського господарства "Талісман-Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрцентрметал"

про стягнення 151 084, 36 грн.

за участю представників:

від позивача: Тюрін М.М., довіреність № б/н від 15.09.17 р.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Фермерське господарство "Талісман-Агро" (далі - ФГ "Талісман-Агро", позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрцентрметал" (далі - ТОВ "Укрцентрметал", відповідач) про стягнення 151 084, 36 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в порушення досягнутої сторонами домовленості відповідач не виконав свого зобов'язання з поставки оплаченого позивачем товару, внаслідок чого у ТОВ "Укрцентрметал" виник обов'язок повернути отримані грошові кошти. У позові ФГ "Талісман-Агро" просить суд стягнути з відповідача попередню оплату в сумі 151 084, 36 грн.

Провадження у справі за вказаним позовом було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2017 р.

Згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 р. розгляд справи в суді здійснювався у спрощеному позовному провадженні із повідомленням (викликом) сторін відповідно до правил, визначених новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, який набрав чинності 15.12.2017 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про відкладення розгляду або про розгляд справи у його відсутність суду не подав, причини його неявки судом визнані неповажними. У судове засідання, яке відбулось 07.12.2017 р. подав відзив на позов, у якому зазначив про належну поставку позивачу обумовленого сторонами товару, а тому вважав позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин суд розглядає справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 202 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що між ФГ "Талісман-Агро" (покупець) та ТОВ "Укрцентрметал" (постачальник) була досягнута усна домовленість, згідно з якою відповідач зобов'язувався передати позивачу товар, а позивач зобов'язувався вказаний товар прийняти та оплатити.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 19.06.2017 р. відповідач склав та надав позивачу рахунок-фактуру № 984 на суму 151 084,36 грн. для оплати товару (металопрокату), що був замовлений позивачем.

20.06.2017 р. на виконання вищевказаного рахунку-фактури ФГ "Талісман-Агро" сплатило на користь відповідача передплату у сумі 151 084,36, що підтверджується платіжним дорученням № 235 від 20.06.2017 р.

Проте, як зазначає позивач, відповідач зобов'язання з поставки не виконав та товар покупцю не передав.

Як свідчать матеріали справи, 14.07.2017 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути грошові кошти у сумі 151 084,36 грн., які були сплачені позивачем у якості попередньої оплати за непоставлений товар. Направлення вказаної вимоги на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком підприємства поштового зв'язку від 14.07.2017 р., однак, вимога повернулась до позивача з відміткою пошти про неможливість її вручення за закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами (ч. 3 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару, шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а дії сторін щодо направлення рахунку-фактури на оплату товару та його оплати засвідчують їх волю для настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

При цьому згідно з частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У відзиві на позов відповідач, посилаючись на видаткову накладну № 2606-001 від 26.06.2017 р., зазначив про те, що товар позивачу був поставлений та отриманий головою ФГ "Талісман-Агро" Лощаковим Д.І. за довіреністю № 6 від 20.06.2017 р.

Так, на підтвердження належної поставки товару відповідач надав копії видаткової накладної № 2606-001 від 26.06.2017 р., довіреності № 6 від 20.06.2017 р., виданої на ім'я представника ФГ "Талісман-Агро" Лощакова Д.І., а також товарно-транспортну накладну № 01 від 26.06.2017 р., складену відповідачем та перевізником - ТОВ «АТС Транс Груп».

Оцінюючі надані докази та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку про те, що видаткова накладна є первинним бухгалтерським документом, оскільки складається з метою підтвердження фактичного передання товару від постачальника покупцеві.

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У той же час, відповідачем надано лише копію видаткової накладної № 2606-001 від 26.06.2017 р., якою відповідач підтверджує поставку товару позивачу. При її дослідженні судом встановлено, що дана копія видаткової накладної належним чином відповідачем не засвідчена та містить лише печатку ТОВ "Укрцентрметал", а її оригінал відповідач суду не надав. При цьому в судовому засіданні представник позивача категорично заперечував здійснення йому поставки товару за вказаною видатковою накладною.

Наявна ж у матеріалах справи копія довіреності № 6 від 20.06.2017 р., видана на ім'я Лощакова Д.І., в розумінні приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не є первинним докуметом та не підтверджує факт передачі товару. Крім того, вказана довіреність на отримання товару надана в копії, яка відповідачем не завірена, а оригінал цього документу відповідач суду не надав, хоча у судовому засіданні від 07.12.2017 р. вказував на наявність оригіналів усіх наданих доказів до відзиву.

Щодо товарно-транспортної накладної № 01 від 26.06.2017 р., складеної відповідачем та перевізником - ТОВ «АТС Транс Груп», копія якої також долучена відповідачем до матеріалів справи, суд зазначає, що вказаний документ не засвідчує здійснення господарської операції з поставки товару, а лише підтверджує надання послуг з організації перевезення товару. Так само оригінал вказаної товарно-транспортної накладної суду наданий не був, а позивач заперечив наявність такого бухгалтерського документу у ФГ "Талісман-Агро". Отже, до незавіреної копії вказаної товарно-транспортної накладної суд ставиться критично.

Окрім усього, відсутність факту поставки у даному випадку підтверджується наявною у справі вимогою позивача від 14.07.2017 р., у якій позивач зазначав про порушення відповідачем зобов'язання з поставки товару.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем належними доказами виконання своїх зобов'язань з поставки оплаченого товару, а надані ТОВ "Укрцентрметал" докази суд до уваги не приймає, оскільки ставиться до них критично з підстав, зазначених вище.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 вказаної статті).

Згідно з частиною 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про повернення ним грошових коштів за оплачений, але непоставлений товар, або спростовували доводи позивача, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з ТОВ "Укрцентрметал" боргу в розмірі 151 084,36 грн. є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 202, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фермерського господарства "Талісман-Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрцентрметал" про стягнення 151 084, 36 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрцентрметал" (04060, м. Київ, вул. Олега Ольжича, буд. 27/22, офіс 7, ідентифікаційний код 40138431) на користь Фермерського господарства "Талісман-Агро" (41114, Сумська обл., село Погребки, вул. Цибенка, буд. 40А, ідентифікаційний код 41057446) попередню оплату у сумі 151 084 (сто п'ятдесят одна тисяча вісімдесят чотири) грн. 36 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 266 (дві тисячі двісті шістдесят шість) грн. 27 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 12 лютого 2018 року.

Повний текст рішення складений 16 лютого 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.