КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2018 р. Справа№ 910/8302/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Акусова О.М., Пилипець А.Ю.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Пелеха Ігоря Георгійовича

на рішення господарського суду міста Києва

від 14.11.2017 (повний текст рішення складено 20.11.2017)

у справі №910/8302/17 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: фізична особа-підприємець Пелех Ігор Георгійович

про стягнення 278086,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" суми страхового відшкодування у розмірі 1189802,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" умов договору добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.05.2013 щодо здійснення виплати страхового відшкодування, у зв'язку із настанням 13.08.2015 страхового випадку, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.05.2017 залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - фізичну особу-підприємця Пелеха Ігоря Георгійовича.

14.07.2017 через канцелярію місцевого господарського суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 278086,07 грн.

Дана заява була прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Пелех Ігор Георгійович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі № 910/8302/17 та прийняти нове, яким позов задовольнити в частині стягнення з ПАТ "Страхова компанія "Уніка" суми основної заборгованості ФОП Пелеха І.Г. перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у розмірі 138223,23 грн.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначає про відсутність законних підстав для прийняття рішення, посилаючись на те, що станом на 14.11.2017 у суду були відсутні відомості повідомлення третьої особи про дату та час судового засідання. Також скаржник стверджує, що для здійснення виплати суми страхового відшкодування за даним страховим випадком наявність свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 не потрібна, посилаючись на те, що мало місце незаконне заволодіння автомобілем, вчинене організованою групою або поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо воно завдало великої матеріальної шкоди (ч.3 ст.289 КК України), тобто воно було викликано розбійним нападом, що підтверджується відповідною кримінально-правовою кваліфікацією дій винних осіб, відображеною у довідці від 14.08.2015 №0007884. Скаржник звертає увагу на те, що для проведення технічного дослідження свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, за результатами якого складено експертний висновок від 02.06.2016 №8842/16-33, відповідачем було надано експерту не оригінал свідоцтва (яке було надано страховій компанії третьою особою), а інший документ, який лише формально має ідентичну назву; при проведенні судової технічної експертизи, за результатами якого складено експертний висновок від 23.10.2017 №16458/16459/17-33, експерт Науменко С.М. протиправно вдруге прийняв участь у експертному дослідженні, який вже мав своє суб'єктивне ставлення та зазделегіть знав про результати експертизи, а тому, на думку скаржника, вказані експертні висновки не є належними доказами у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 (у складі: головуючого судді: Іоннікова І.А., суддів Гончарова С.А., Тарасенко К.В.) задоволено клопотання фізичної особи-підприємця Пелеха Ігоря Георгійовича про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі №910/8302/17; відновлено фізичній особі-підприємцю Пелеху Ігорю Георгійовичу строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі №910/8302/17; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Пелеха Ігоря Георгійовича на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі №910/8302/17; призначено справу до розгляду на 20.02.2018 року. Зупинено дію рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі у справі № 910/8302/17 до винесення Київським апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду у справі №910/8302/17 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/8302/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 (у складі: головуючого судді: Іоннікова І.А., суддів Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Пелеха Ігоря Георгійовича на рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі №910/8302/17; призначено справу до розгляду на 20.02.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить розглянути апеляційну скаргу у відповідності до вимог чинного законодавства України; заперечує проти зменшення третьою особою суми стягнення (в апеляційній скарзі скаржник просить стягнути 138223,23 грн.).

В судове засідання апеляційної інстанції представники позивача, третьої особи не з'явились.

Оскільки явка представників сторін, третьої особи у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін, третьої особи про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представників позивача, третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

23.05.2013 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) та фізичною особою-підприємцем Пелехом Ігорем Георгійовичем (позичальник) укладено кредитний договір №012/313827/0135960 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти у сумі 286000,00 грн. на придбання автомобіля Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

З метою забезпечення виконання кредитного договору, між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" як заставодержателем та ФОП Пелех І.Г. заставодавцем укладено договір застави транспортного засобу №012/17-03/360 від 23.05.2013, згідно із яким заставодавець передав у заставу автомобіль Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_3, вартість якого становить 357759,00 грн.

У відповідності до п. 4.1. договору застави, заставодавець зобов'язаний не пізніше дати укладення цього договору за власний кошт застрахувати предмет застави на його повну вартість, вказану в пункті 1.2. цього договору, на умовах повного КАСКО на користь заставодержателя.

23.05.2013 між фізичною особою-підприємцем Пелехом Ігорем Георгійовичем (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (страховик) укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 (далі - договір страхування).

Вигодонабувачем за даним договором є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль".

Згідно п. 1.4. договору страхування, строк дії договору з 00 год. 00 хв. 23.05.2013 до 24 год. 00 хв. 22.05.2014 з можливістю пролонгації на кожний наступний річний період до 22.05.2018.

Відповідно до п. 2.1.1. договору предметом договору страхування в частині добровільного страхування наземного транспорту є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням, зазначеним в п. 1.2. договору.

Відповідно до п. 1.1. договору страхування, застрахованим транспортним засобом є автомобіль Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Пунктом 10.1.2. договору страхування встановлено, що відшкодування збитків проводиться з урахуванням або без урахування експлуатаційного зносу деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу (з урахуванням умов п. 1.8. договору), який визначений наступним чином:

п. 10.1.2.2. при незаконному заволодінні або повному конструктивному або фізичному зруйнуванні транспортного засобу (вартість відновлювального ремонту на момент настання страхового випадку перевищує 75% дійної вартості транспортного засобу та додаткового обладнання) знос транспортного засобу за період дії договору визначається за формулою:

Зп = 36*П/365, де

Зп - знос за період з дати початку строку дії договору до моменту настання страхового випадку;

Зб - базовий знос транспортного засобу за відповідний рік експлуатації;

П- період з дати початку строку дії договору до моменту настання страхового випадку (в днях).

Згідно до п. 10.1.2.3. договору страхування, базовий знос за перший рік експлуатації транспортного засобу складає 16%, за другий рік -12% за кожний наступний рік - 10%.

У відповідності до пп. б), є) п. 10.1.4. договору, для отримання страхового відшкодування при настанні страхового випадку за ризиком "незаконне заволодіння" страховику надаються наступні документи: копія постанови про порушення кримінальної справи (або довідка органів МВС про прийняття рішення по справі), а також: у разі встановлення винної особи - документ органу МВС або суду, що містить відомості про винну особу; разі не встановлення винної особи - копія постанови МВС (або довідка органів МВС про прийняття рішення по справі); оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повний комплект ключів від ТЗ та повний комплект пультів (ключів) керування протиугінними охоронними системами (супутникова протиугінна сигналізація GPS) та підтвердження, що на момент викрадення ТЗ супутникова протиугінна сигналізація GPS обслуговувалася відповідним оператором (якщо відповідно до договору транспортного засобу було обладнано такими системами), крім випадків, коли вони були передані органам слідства на їх вимогу або їх надання є неможливим через об'єктивні причини (викрадення разом з транспортного засобу, тощо), про що страхувальник повинен дати письмове пояснення.

Пунктом 9.1. договору страхування сторони погодили, що порядок та спосіб виплати страхового відшкодування здійснюється страховиком, за попереднім письмовим погодженням з вигодонабувачем, відповідно до умов цього договору та законодавства України.

Відповідно до п. 9.3. договору страхування, виплата страхового відшкодування може бути здійснена вигодонабувачем - у разі фактичної заборгованості за кредитом, але не більше суми страхового відшкодування, розрахованого до умов договору страхування; страхувальнику - в розмірі різниці між сумою страхового відшкодування та сумою, виплаченою вигодонабувачу в рахунок погашення заборгованості за кредитом або у іншому порядку виключено за письмовим погодженням із страхувальником та вигодонабувачем.

Згідно із довідкою за вих. №0007884 від 14.08.2015 Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, 13.08.2015 приблизно о 07 год. 20 хв. по просп. Голосіївському, 90 в м. Києві невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем Toyota RAV 4, що належить ФОП Пелех І.Г. реєстраційний номер НОМЕР_1, у якому знаходились документи, а саме: страховий поліс, посвідчення на право керування транспортним засобом на ім'я Пелеха І.Г., паспорт громадянина України, ідентифікаційний код на ім'я Пелеха І.Г. та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 289 КК України внесено слідчим слідчого відділу Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007884 від 13.08.2015.

13.08.2015 страхувальник звернувся до відповідача із заявою №00174277 про подію, що має ознаки страхового випадку та надав пояснення до заяви №00174277, в яких зазначив наступне: «Я, Пелех Ігор Георгійович залишив автомобіль RAV 4 біля входу до готелю 12.08.2015 о 22:00 та пішов до готельного номеру. Адреса готелю: пр. Голосіївський, 90. О 8:00 13.08.2015 вийшов з готелю та побачив, що машина відсутня, та розбито заднє ліве скло, тобто побачив уламки скла. Відразу ж подзвонив до поліції та страхову компанію. Автомобіль номер НОМЕР_1. Техпаспорт знаходився в машині. Ключ був у мене, його вилучили працівники поліції. Другий ключ знаходився в АДРЕСА_1, тобто в мене вдома.».

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка", розглянувши заяву страхувальника від 13.08.2015, на підставі п.п. 6.3.16, 11.1.6. договору страхування прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування по заявленій події від 13.08.2015, посилаючись на те, що страхувальник залишив в салоні забезпеченого автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, про що страхувальника та вигодонабувача було повідомлено листом за вих. №8103 від 14.12.2015.

Посилаючись на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 було знайдено страхувальником, страхувальник звернувся до відповідача із заявою від 04.05.2016 про перегляд рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування.

Згідно із актом прийомки та передачі від 23.05.2016, страхувальник передав, а страховик прийняв на зберігання оригінал свідоцтва НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Листом вих. №4915 від 27.07.2016 відповідач повідомив страхувальника про звернення до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення стосовно перевірки наявності або відсутності шахрайських дій з боку всіх учасників страхового випадку та зазначив, що за результатом проведеного розслідування страховиком буде прийняте рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхувальнику страхового відшкодування по випадку, що мав місце 13.08.2015.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на порушення ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" умов договору добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.05.2013 щодо здійснення виплати страхового відшкодування, у зв'язку із настанням 13.08.2015 страхового випадку, а саме: незаконним заволодінням транспортним засобом - автомобіля марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Позивач стверджує, що станом на 22.05.2017 заборгованість Пелеха І.Г. страхувальника перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 становить 1206937,01 грн.

За розрахунком позивача, у редакції заяви про зменшення позовних вимог, сума, що підлягає відшкодуванню позивачу як вигодонабувачу, у зв'язку із настанням страхового випадку становить 278086,07 грн. (357759,00 грн. - 22,21% зносу).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Як встановлено вище, між ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" як страховиком та ФОП Пелехом І.Г. як страхувальником укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.06.2013, предметом якого в частині добровільного страхування наземного транспорту є майнові інтереси, які не суперечать закону, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України "Про страхування".

Статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором срахування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про страхування" № 85/96-ВР від 07.03.1996, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Аналогічні положення щодо предмету страхування наведені у ст. 4 Закону України "Про страхування".

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про страхування", страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України.

Як зазначено судом вище, страхувальником за договором добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.06.2013 є ФОП Пелех І.Г.

Частиною 2 статті 985 Цивільного кодексу України, страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування (ч. 4 ст. 3 Закону України "Про страхування").

Вигодонабувачем за даним договором є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (позивач у справі).

Статтею 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом вище, 13.08.2015 ФОП Пелех І.Г. (страхувальник) звернувся до відповідача із заявою №00174277 про подію, що має ознаки страхового випадку, а саме: викрадення автомобіля Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку; страховим відшкодуванням, визначається, страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

З огляну на положення чинного законодавства та умови договору страхування, у разі якщо подія, що настала, може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, у страховика виникає обов'язок здійснити страхове відшкодування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із ст. 26 Закону України "Про страхування", підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом (ч. 1).

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону (ч. 2).

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (ч. 3).

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку (ч. 4).

Відповідно до статті 991 Цивільного кодексу України, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування можуть бути передбачені даною статтею випадки, а також інші випадки, встановлені законом або передбачені укладеним між сторонами договором страхування.

Умовами договору добровільного комплексного страхування на транспорті №009045/4008/0000001 від 23.06.2013 встановлені обов'язки страхувальника (п. 6.3 договору).

Так, пп. 6.3.16 п. 6.3 договору визначено, що страхувальник зобов'язаний не залишати документи на транспортний засіб (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, технічний паспорт, тимчасовий реєстраційний талон, довіреність, яка надає право користування), ключі (в тому числі дублікати ключів) у застрахованому транспортному засобі.

Згідно із пп. е) п. 7.1. договору, при втраті транспортного засобу внаслідок страхового ризику "Незаконне заволодіння" страхувальник повинен протягом 2 (двох) робочих днів надати страховику реєстраційні документи та повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу або довідку з органів МВС про їх вилучення чи заяву про їх викрадення разом з транспортним засобом.

Пунктом 11.1.6. договору передбачено, що невиконання страхувальником умов договору є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п. 11.5. договору страхування, невиконання страхувальником без поважної причини будь-якої з дій, передбачених пунктом 7.1. договору, дає право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із довідки за вих. №0007884 від 14.08.2015 Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, посвідчення на право керування транспортним засобом на ім'я Пелеха І.Г. та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у викраденому транспортному засобі. Один комплект ключів від автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучений та приєднаний до матеріалів кримінального провадження.

З пояснень ФОП Пелеха І.Г. доданих до заяви про подію, що має ознаки страхового випадку №00174277, наданої страховику, також вбачається, що техпаспорт знаходився в транспортному засобі.

Вищенаведені обставини свідчать, що позивач порушив умови пп. 6.3.16 п. 6.3 договору щодо обов'язку не залишати у застрахованому транспортному засобі документи на транспортний засіб, зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Toyota RAV 4.

За таких обставин, відповідач у листі від 14.12.2015 правомірно відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування на підставі пп.11.1.6. договору у зв'язку із порушенням страхувальником пп. 6.3.16 п. 6.3 договору.

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому, страхувальник звернувся до відповідача із заявою від 04.05.2016 про перегляд рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 було знайдено страхувальником.

Згідно із пп. є) п. 10.1.4. договору, для отримання страхового відшкодування при настанні страхового випадку за ризиком "незаконне заволодіння" страховику надаються наступні документи: оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, повний комплект ключів від ТЗ та повний комплект пультів (ключів) керування протиугінними охоронними системами (супутникова протиугінна сигналізація GPS) та підтвердження, що на момент викрадення ТЗ супутникова протиугінна сигналізація GPS обслуговувалася відповідним оператором (якщо відповідно до договору транспортного засобу було обладнано такими системами), крім випадків, коли вони були передані органам слідства на їх вимогу або їх надання є неможливим через об'єктивні причини (викрадення разом з транспортного засобу, тощо), про що страхувальник повинен дати письмове пояснення.

Листом вих. 3114 від 13.05.2016 відповідач повідомив страхувальника про необхідність надання оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Страхувальник передав відповідачу на зберігання оригінал свідоцтва НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується актом прийомки та передачі від 23.05.2016.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з проханням провести технічну експертизу свідоцтва НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1, яке було надане страхувальником.

Згідно із висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №8842/16-33, свідоцтво серії НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 за своїми характеристиками не відповідає аналогічним справжнім свідоцтвам про реєстрацію ТЗ, які оформлювались на бланках ТОВ "Знак" Консорціуму "ЄДАПС", оформлення здійснювалося з використанням спеціального принтера з термосублімаційним способом друку без ознак монтажу.

З метою встановлення обставин щодо справжності свідоцтва НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та для правильного вирішення спору та встановлення всіх обставин справи, ухвалою суду від 18.07.2017 призначено судову експертизу та на вирішення судового експерта поставлено наступні питання:

- чи є свідоцтво НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota модель RAV 4, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_3 справжнім та чи відповідає за своїми характеристиками аналогічним свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу, що виготовляються ТОВ "Знак Консорціум "ЄДАПС" ?

- чи є сліди внесення зміни в первинний зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який оформлювався на бланку виготовленому ТОВ "Знак Консорціум ЄДАПС";

- чи є свідоцтво НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota модель RAV 4, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_3 виготовленим шляхом монтажу та підробки за допомогою комп'ютерної чи копіювально-розмножувальної техніки?

- встановити приблизний час виготовлення свідоцтва НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota модель RAV 4, чорного кольору, 2013 року випуску, д.н.з НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_3.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що для вирішення поставлених питань, дослідження свідоцтва НОМЕР_2 проводилось у порівнянні з безсумнівним зразком бланку-картки свідоцтва виготовленого "Знак Консорціум ЄДАПС", з використанням приладів вказаних у вступній частині висновку, в різних умовах освітлення. В результаті чого було встановлено, що свідоцтво НОМЕР_2 відповідає зразку за наступними критеріями:

способом друку реквізитів бланка-картки - фонові зображення, друкований текст, мікротекст, утворені барвною речовиною, яка в штрихах розподіляється рівномірно на поверхні матеріалу основи незначним за товщиною шаром. Дані ознаки свідчать про те, що реквізити бланка-картки нанесені офсетним способом друку;

персональні дані - відомості про транспортний засіб та його власника, орган видачі, серія та номер нанесені термосублімаційним способом друку;

на голографічних плівках наявні приховані зображення, а саме абревіатура "МВС" видима в УФ променях.

Експертом зазначено, що виявлені суттєві невідповідності зразку за наступними критеріями:

за відтінком фарб фонової сітки;

номер бланку НОМЕР_2, відомості про виробника бланку та номер замовлення нанесені офсетним способом друку;

матеріал основи має незначну власну люмінесценцію.

На поверхнях плівок наявні сліди експлуатаційних пошкоджень. Елементи знаків або їх фрагменти, які не входять в конфігурацію знаків наявних персональних даних та ознаки монтажу відсутні. Сліди внесення змін в первинний зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 відсутні.

Водночас, згідно із Технічним описом бланків документів, які видаються підрозділами МВС України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України № 395 від 05.07.2011 (у редакції чинній станом на 22.05.2013), серія та номер бланка, які складаються з трьох літер та шести цифр, реквізити виготовлювача бланків виконуються способом лазерного гравіювання на зворотному боці свідоцтва.

За результатами проведення судово-технічної експертизи документів у висновку експертизи №16458/16459/17-33 від 23.10.2017 судовим експертом встановлено, по першому питанню: що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota RAV4, номерні знаки НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_3 за своїми характеристиками не відповідає аналогічним свідоцтвам про реєстрацію транспортного засобу, які оформлювались на бланках виготовлених ТОВ "Знак Консорціум ЄДАПС"; по другому питанню: слідів внесення змін в первинний зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 не виявлено, зі зворотної сторони свідоцтва наявні пошкодження - номер замовлення не читається. Також як визначено у висновку, третє питання вирішити неможливо, в зв'язку з відсутністю методики.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів вважає, що висновок судової експертизи, складений експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз є таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства.

Доказів, які б містили суперечливі вказаному звіту відомості щодо свідоцтва НОМЕР_2 від 22.05.2013 про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota RAV4, номерні знаки НОМЕР_1 та альтернативного дослідження позивачем не надано. Обґрунтованих обставин в підтвердження наявності підстав для проведення повторної судової експертизи позивач також не навів.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі про те, що одним із експертів, яким проводилось експертне дослідження на виконання ухвали суду був експерт, який проводив експертизу на замовлення відповідача не є достатньою обставиною, яка б підтверджувала необґрунтованість висновку експерта та наявність порушень при проведенні експертизи. Жодних доказів на підтвердження наявності власного інтересу у судового експерта Науменко С.М. щодо проведення експертизи, а також його некомпетентності позивач не надав.

Доводи третьої особи про надання відповідачем експерту іншого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Toyota RAV4, номерні знаки НОМЕР_1, ніж переданого страхувальником на зберігання не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Також колегія суддів вважає безпідставним твердження скаржника про те, що для здійснення виплати суми страхового відшкодування за даним страховим випадком наявність свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки Toyota RAV 4, державний номерний знак НОМЕР_1 не потрібна, посилаючись на те, що мало місце незаконне заволодіння автомобілем, вчинене організованою групою або поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або якщо воно завдало великої матеріальної шкоди (ч.3 ст.289 КК України), тобто воно було викликано розбійним нападом, що підтверджується відповідною кримінально-правовою кваліфікацією дій винних осіб, відображеною у довідці від 14.08.2015 №0007884, з огляду на відсутність належних доказів щодо здійснення незаконного заволодіння транспортним засобом шляхом вчинення розбійного нападу.

З огляду на викладене, враховуючи неналежне виконання страхувальником умов пп. 6.3.16 п. 6.3, пп. е) п. 7.1. договору та відповідно відсутність підстави для виплати позивачу суми страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що позовна вимога Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" суми страхового відшкодування є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неналежного повідомлення третьої особи про дату та час судового засідання, призначеного на 14.11.2017 спростовуються наявним в матеріалах справи поштовим повідомлення про вручення рекомендованого листа Пелех І.Г., відповідно до якого ухвалу суду від 07.11.2017 (надіслану судом 09.11.2017) отримано третьою особою 13.11.2017.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Пелеха Ігоря Георгійовича залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі №910/8302/17 - без змін.

Матеріали справи №910/8302/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко

повний текст постанови складено 22.02.2018