ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

01.03.2018м. ХарківСправа № 922/453/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши заяву про видачу судового наказу (вх. №453/18 від 27.02.2018 р.)

заявник Приватне підприємство "Асад ОСОБА_1", м. Харків
боржник Управління праці та соціального захисту населення Нововодолазької РДА, смт. Нова Водолага

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Асад ОСОБА_1" звернулась до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Нововодолазької РДА грошової заборгованості за договором №35/16 про постачання пари та гарячої води від 05.01.2016 р., у розмірі: 138 272,80 грн. основного боргу, 3 240,07 грн. трьох відсотків річних, 14 699,04 грн. суми встановленого індексу інфляції.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, судом встановлено, що її подано з порушенням вимог п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Частиною 3 статті 56 ГПК України зазначено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Так ст. 60 ГПК України визначені документи, що підтверджують повноваження представників, де згідно частин 7 вказується, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи, а частиною 9, зазначеної статті, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Проте перевіривши матеріали заяви про видачу судового наказу, а саме договору про відступлення права вимог (цессії) від 18.12.2017 р. підписаним нібито директором Товариства з додатковою відповідальністю "Нововодолазькі теплові мережі", не надано доказів відповідно до закону, статуту, положення та витягу юридичної особи з Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, трудового контракту або наказу про призначення на посаду директора, а отже судом не може бути встановлено, що він є належним представником - Товариства з додатковою відповідальністю "Нововодолазькі теплові мережі", а отже й заявником - Приватне підприємство "Асад ОСОБА_1" не доведено належності права вимог щодо звернення із заявою про видачу судового наказу.

Так частиною 2 статті 147 ГПК України визначено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Також суд зазначає, що подані матеріали заяви про видачу судового наказу наданими директором Приватного підприємства "Асад ОСОБА_1", не підтверджуються доказами відповідно до закону, статуту, положення та витягу юридичної особи з Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, трудового контракту або наказу про призначення на посаду директора, а отже судом не може бути встановлено, що він є належним представником стягувача - Приватного підприємства "Асад ОСОБА_1".

Порядок розгляду заяв про видачу судового наказу визначений ст. 154 ГПК України, так ч. 2 визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно пункту 1 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини першої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 91, 147, 150, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу Приватному підприємству "Асад ОСОБА_1" про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Нововодолазької РДА грошової заборгованості за договором №35/16 про постачання пари та гарячої води від 05.01.2016 р., у розмірі: 138 272,80 грн. основного боргу, 3 240,07 грн. трьох відсотків річних, 14 699,04 грн. суми встановленого індексу інфляції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 01 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2