РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.02.2018Справа № 910/20625/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дінат Груп"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві; 2) Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання права власності на майно
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Панасенко Р.О. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дінат Груп" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" (надалі - відповідач) про:

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дінат Груп" права власності на транспортний засіб Great Wall Haval M4, кузов LGWED2A30GE610360, колір помаранчевий, 2015 року випуску, державний номер АА 5025 РА;

- зняття арешту та розшуку транспортного засобу Great Wall Haval M4, кузов LGWED2A30GE610360, колір помаранчевий, 2015 року випуску, державний номер АА 5025 РА, які накладені в рамках виконавчих проваджень відкритих відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Лізинг".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач повністю виконав Генеральний договір фінансового лізингу № 3 та Договір фінансового лізингу № ФЛ-3-1 з додатками тож має право власності на автомобіль, проте, не має змоги реалізувати його в повному обсязі у зв'язку з накладенням на нього кількох арештів Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві та оголошенням його розшуку Департаментом державної виконавчої служби.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2017 порушено провадження у справі № 910/20625/17, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві та Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

05.12.2017 третьою особою-1 через канцелярію суду надано письмові пояснення на виконання ухвали суду від 22.11.2017 року, у яких старший державний виконавець Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві також просив суд розглядати справу без участі представника третьої особи-1.

Відповідно до Ухвали Господарського суду міста Києва від 20.12.2017, у зв'язку із набранням чинності 15.12.2017 Закону України від 03.10.2017 N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", судом було вирішено розглядати справу № 910/20625/17 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.01.2018, про що повідомлено учасників справи.

03.01.2018 відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки в державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту зі спірного транспортного засобу у зв'язку із відсутністю підтверджуючих документів про виконання рішення суду, на підставі якого було накладено зазначений арешт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2018 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.02.2018.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання 14.02.2018 не з'явилися, про причини неявки відповідач та третя особа-2 суд не повідомили.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, оскільки відповідача та третіх осіб було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання та оскільки відповідачем та третьою особою-2 не повідомлено про причини неявки, суд вважає, що неявка представників відповідача та третіх осіб в судове засідання 14.02.2018 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбулося 14.02.2018 наполягав на задоволенні позову та надав суду усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 14.02.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2016 року товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дінат Груп" (Лізингоодержувач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" (Лізингодавець) був укладений Генеральний договір фінансового лізингу № 3 та Договір фінансового лізингу № ФЛ-3-1 з додатками, за умовами яких Лізингодавець зобов'язується відповідно до заявки Лізингоодержувача придбати у постачальника у власність предмет лізингу та передати його за плату у тимчасове володіння та користування в якості предмету лізингу на строк та на умовах, визначених Генеральним договором та відповідним Договором лізингу (п. 1.2. Генерального договору фінансового лізингу № 3).

Пунктом 5.6. Генерального договору фінансового лізингу № 3 зокрема визначено, що за письмовою вимогою Лізингоодержувача після закінчення строку лізингу та у разі його належного, повного та безумовного виконання Лізингоодержувачем всіх умов Договору лізинг, відсутності заборгованості по сплаті лізингових та інших платежів, що виникають з Договору лізингу, в тому числі неустойки (штрафу, пені), предмет лізингу переходить у власність Лізингоодержувача. Фактичний перехід права власності на предмет лізингу до Лізингоодержувача оформляється підписанням між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем Акту про повне виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором лізингу. Такий акт оформлюється за формою додатку №6 до форми Договору лізингу.

Достроковий перехід права власності на предмет лізингу до Лізингоодержувача можливий за відсутності заборгованості Лізингоодержувача по сплаті поточний лізингових та інших платежів, що виникають з Договору лізингу, в тому числі неустойки (штрафу, пені), та виконання інших зобов'язань Лізингоодержувача за Договором лізингу, на підставі заявки Лізингоодержувача про достроковий викуп предмета лізингу (п. 5.7. Генерального договору фінансового лізингу № 3).

За своєю правовою природою між позивачем та відповідачем укладено договір послуг. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 86, 807 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України), він вважається укладеним.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ч. 1. ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України).

Відповідно до умов зазначених Договорів та додатків до них, відповідач передавав, а позивач прийняв у тимчасове платне користування предмет лізингу, а саме транспортний засіб Great Wall Haval М4, Кузов LGWED2A30GE610306, колір помаранчевий, 2015 року випуску, державний номер АА 5025 РА (надалі - автомобіль).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії про Акту повне виконання сторонами своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу від 15.04.2016 № ФЛ-3-1 від 21.04.2017, що підписаним між позивачем та відповідачем, Лізингоодержувач належним чином виконав умови Договору фінансового лізингу від 15.04.2016 №ФЛ-3-1 та Лізингодавець не має претензій до останнього по сплаті лізингових платежів, передбачених Генеральним договором та/або Договором лізингу, а також Сторони погодили, що з моменту підписання цього акту до Лізингоодержувача переходить право власності на Предмет лізингу по договору фінансового лізингу від 15.04.2016 № ФЛ-3-1.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Доказів того, що право власності на спірний автомобіль набуто неправомірно суду не надано, а тому суд приходить до висновку відповідно до умов Генерального договору фінансового лізингу № 3, з 21.04.2017 позивач став власником зазначеного вище автомобіля.

Між тим, позивач вказує на те, що для відповідної реєстрації позивач звернувся сервісного центру МВС із заявою та документами, які посвідчують особу заявника, а також документами, що підтверджують правомірність отримання транспортного засобу та в реєстрації було відмовлено в зв'язку з тим, що на зазначений автомобіль накладений арешт та оголошено його розшук.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження ВП № 50078348 про стягнення грошових коштів з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" на користь стягувачів у розмірі 12 037 643,94 грн.

В рамках зазначеного зведеного виконавчого провадження № 50078348 накладено наступні обмеження на майно боржника:

- накладено арешт на все майно боржника постановою державного виконавця Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ВП № 49146265 від 28.10.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- накладено арешт на все майно боржника постановою державного виконавця (Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ВП № 51190233 від 02.11.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- оголошено у розшук все майно боржника постановою державного виконавця Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ВП № 51190233 від 14.02.2017 про розшук майна боржника.

Так, третя особа-2 вказує на те, що згідно відповіді Регіонального територіального сервісного центру МВС в Києві транспортний засіб Great Wall Haval М4, Кузов LGWED2A30GE610306, колір помаранчевий, 2015 року випуску, державний номер АА 5025 РА було внесено до списку транспортних засобів, власником яких є відповідач, що є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 50078348, внаслідок чого автомобіль було оголошено у розшук та згодом на нього було накладено арешт відповідно до постанови державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Таким чином, накладати арешт на майно в процедурі виконавчого провадження надається право лише у випадку, коли таке майно належить на праві власності саме боржнику.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).

Частинами 1-3 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, ч. 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Підставами для визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді.

Позивачами за таким позовом можуть бути особи, які вважають, що майно, яке перебуває під арештом, належить їм, а не боржникові, можуть звернутись до суду з позовом про звільнення цього майна з-під арешту (виключення майна з опису).

Суд зазначає, що в позовах про звільнення майна з-під арешту позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов'язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником; факт порушення його права. Відповідач має довести свої заперечення проти покладених в основу позову фактів, тому що для боржника, який має в справі відповідну юридичну зацікавленість, має значення вирішення судом питання про належність йому спірного майна, оскільки звільнення його з-під арешту потягне за собою вилучення іншого майна для повного задоволення вимог стягувача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набув право власності на транспортний засіб Great Wall Haval М4, Кузов LGWED2A30GE610306, колір помаранчевий, 2015 року випуску, державний номер АА 5025 РА, виконавши умови генерального договору фінансового лізингу № 3 та договору фінансового лізингу № ФЛ-3-1 від 15 квітня 2016 року та водночас є обмеженим у здійсненні свого права власності, так як не може здійснити державну реєстрацію свого права власності на оспорюване майно через накладений на нього арешт.

Відповідно до положень ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання за ним права власності на транспортний засіб Great Wall Haval M4, кузов LGWED2A30GE610360, колір помаранчевий, 2015 року випуску, державний номер АА 5025 РА, а також зняття арешту та розшуку із зазначеного транспортного засобу є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дінат Груп" задовольнити.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дінат Груп" (02094, м. Київ, вул. Попудренка, 52; ) право власності на транспортний засіб Great Wall Haval М4, кузов LGWED2A30GE610360, колір помаранчевий. 2015 року випуску, державний номер АА 5025 РА.

3. Зняти всі арешти та розшук транспортного засобу Great Wall Haval М4, кузов LGWED2A30GE610360, колір помаранчевий, 2015 року випуску, державний номер АА 5025 РА, накладені в рамках виконавчих проваджень відкритих відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" (03068. м. Київ, вул. Предславинська, 13, оф. 211; ).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" (03148, м. Київ, ВУЛИЦЯ КОМІСАРА РИКОВА, будинок 2А, офіс 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Дінат Груп" (02094, м. Київ, вул. Попудренка, 52; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 10 155,00 грн.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19.02.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко