ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

20.02.2018р. Справа №905/2006/17

за позовом Заступника прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів

України, м.Київ, Міністерства аграрної політики та продовольства України, м.Київ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Мейола Інвест, м.Київ

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю Леонардо Трейдінг, м.Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача,

ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м.Київ

про витребування обєктів нерухомого майна з чужого незаконного володіння на користь держави, визнання недійсним договору іпотеки.

Головуючий суддя Левшина Г.В.

Суддя Чорненька І.К.

Суддя Лейба М.О.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1-прокурор

від відповідача 1: ОСОБА_2-адвокат

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду були присутні: ОСОБА_4

Заступник прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м.Київ, Міністерства аграрної політики та продовольства України, м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача 1, Товариства з обмеженою відповідальністю Мейола Інвест, м.Київ, до відповідача 2, Товариства з обмеженою відповідальністю Леонардо Трейдінг, м.Київ, про:

- витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з володіння ТОВ «Мейола Інвест» обєкту нерухомого майна «Роївський елеватор», розташований за адресою: Донецька область, Марїнський район, м.Курахове, пр.Маяковського, 1-д;

- визнання недійсним іпотечного договору від 15.06.2015р. №1318, укладеного між ТОВ «Мейола Інвест» та ТОВ «Леонардо Трейдінг», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Згідно з резолютивною частиною позовної заяви прокурором було заявлене клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: обєкт нерухомого майна «Роївський елеватор», розташований за адресою: Донецька область, Мар`їнський район, м. Курахове, просп. Маяковського, 1-д (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 33).

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на ті обставини, що на теперішній час спірне нерухоме майно передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Майола Інвест» за іпотечним договором від 15.06.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Леонардо Трейдінг» та може бути ним реалізоване в будь-який час, що може ускладнити подальше виконання судового рішення.

Розглянувши вказане клопотання, суд виходить з наступного:

Статею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно зі ст.66 Господарського процесуального кодексу України (в редакції яка діяла на час подання позовної заяви) господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3)» внесено зміни, зокрема, до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017р.

Згідно п.9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Запезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно ч.1. ст.138 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За змістом п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову» №16 від 26.12.2011р. при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову» №16 від 26.12.2011р. заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Як встановлено вище, предметом позовних вимог у цій справі є витребування майна з володіння відповідача 1 та визнання недійсним іпотечного договору. Під час розгляду справи прокурором також було заявлено вимоги про визнання права власності за державою на спірне майно.

При цьому, згідно додаткових письмових пояснень третьої особи від 29.11.2017р. №130-2-21/7020, які надані суду, станом на момент розгляду справи цілісний майновий комплекс за адресою: Донецька область, Марїнський район, м.Курахове, пр.Маяковського, 1-д знаходиться в користуванні філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та перебуває на його балансі, що підтверджується звітами про фінансові результати і балансом, починаючи з 2011 року по 3 квартал 2017р. включно, а також податковими деклараціями про сплату ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» податку на нерухоме майно та податку за відповідну земельну ділянку.

Таким чином, враховуючи викладене, за висновками суду, запропонований прокурором засіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно не повязаний з предметом позову у справі, не впливає на можливість виконання судового рішення про визнання права власності, визнання недійсним договору.

За таких обставин, враховуючи викладене, клопотання прокурора, викладене у позовній заяві, про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи відсутність доказів сплати судового збору за подання клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову (так, призначенням платежу у доданому до позову платіжному дорученні №2500 від 16.08.2017р. вказано «Судовий збір за подання позову»), стягненню з прокурора на користь державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 842,00 грн.

Керуючись ст.ст.13, 74, 76, 137, 138, 234, Перехідними положеннями Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання заступника прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м.Київ, Міністерства аграрної політики та продовольства України, м.Київ про накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: обєкт нерухомого майна «Роївський елеватор», розташований за адресою: Донецька область, Мар`їнський район, м. Курахове, просп. Маяковського, 1-д (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна - 33).

Стягнути з Прокуратури Донецької області на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 842,00 грн.

Видати наказ.

В судовому засіданні 20.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали буде підписано 21.02.2018р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя І.К. Чорненька

Суддя М.О. Лейба