ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

02.03.2018

Справа № 910/2444/18

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна організація № 3» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 99/4, літ. А, офіс 186; ) 68736,15 грн., з яких: 49 677,95 грн. заборгованості, яка виникла, у зв’язку з не оплатою наданих за договором № 250814 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 21.02.2007р. послуг, 15095,83 грн. – інфляційних нарахувань, 3962,37 грн. – 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2018р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна організація № 3» 49 677,95 грн. заборгованості, яка виникла у період з 01.04.2015р. по 01.10.2015р., у зв’язку з не оплатою наданих за договором № 250814 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 21.02.2007р. комунальних послуг, а також нарахованих на суму заборгованості 15095,83 грн. – інфляційних нарахувань та 3962,37 грн. – 3% річних.

Договір було укладено у письмовій формі між публічного акціонерного товариства «Київенерго» (виконавець) та товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна організація № 3» (споживач).

Господарським судом міста Києва 02.03.2018р. видано судовий наказ щодо стягнення з боржника заборгованості у сумі 49 677,95 грн., а щодо решти вимог (15095,83 грн. – інфляційних нарахувань та 3962,37 грн. – 3% річних) суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п. 3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу,. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Як встановлено судом, вимоги публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна організація № 3» інфляційних втрат та 3% річних не відповідають приписам ст.148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є заборгованістю за своєю правовою природою.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а становлять особливий додатковий компенсаційний вид відповідальності.

Таким чином, судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за Договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до ст.ст.147, 148, 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити публічному акціонерному товариству «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ) у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна організація № 3» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 99/4, літ. А, офіс 186; ) 15095,83 грн. – інфляційних нарахувань та 3962,37 грн. – 3% річних.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею – 02.03.2018р. та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І.Привалов