ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.02.2018 Справа № 905/2912/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., при секретарі судового засідання Поліщук А.І розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» про стягнення штрафу в сумі 10365 грн.,

За участю:

представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю;

представника відповідача не зявився;

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області із позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» 10365 грн. штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній № 51168235 масу вантажу за відправкою на станцію Авдіївка Донецької залізниці у вагоні № 60456126.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на дані залізничної накладної, комерційного акта, а також ст.ст.118, 122, 129 Статуту залізниць України.

Відповідач, не заперечуючи факту невірного зазначення маси вантажу за спірним перевезенням, заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до однієї провізної плати. В обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафу відповідач посилається на те, що допущене ним порушення не призвело до порушення безпеки руху залізничного транспорту, позивачем не понесено додаткових витрат та не було завдано ніяких збитків залізниці.

Представник позивача у судовому засіданні 27.02.2018р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи., передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку статті 80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наступне.

Статтями 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пункті 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку статті 80, 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наступне.

26.07.2017р.. ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (вантажовідправник) на адресу ПРАТ «Авдіївський КХЗ» (вантажоодержувач) у вагоні № 60456126 за залізничною накладною №51168235 зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці, відвантажило вугілля кам'яне.

За накладною у вагоні № 60456126 вага нетто у вагоні 68 200кг, брутто - не зазначено, тари 23500кг.

В накладній зазначено, що вантаж маркований однією бороздою катка ущільнювача. Вантаж розміщено й закріплено згідно додатку угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Вантаж у вологому стані.

По прибутті 25.07.2017р. вагонів на станцію Авдіївка (станція призначення) за заявкою вантажоодержувача на підставі ст.52 Статуту залізниць України (прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача) було здійснено перевірку маси вантажу у зазначених вагоні № 60456126.

Під час перевірки на 100-тонних тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача, повірених 10.07.2017р., виявилось, що у вагоні № 60456126 вага брутто 90300кг, вага тари 23500кг, вага нетто 66 800кг, що менше проти даних залізничної накладної на 1400 кг.

Під час комерційного огляду зазначених вагонів було встановлено, що вантаж прибув у справних вагонах, люки та двері зачинені, витікання вантажу немає. Поверхня вантажу плівкою від видування не покривалась, вантаж маркований однією бороздою катка ущільнювача.

Факт неправильності зазначення маси вантажу у вагоні № 60456126 підтверджується комерційним актом № 482803/300 від 25.07.2017р., який підписаний належними особами, зокрема: з боку залізниці чергова по станції, оператором залізниці, комерційний агент, з боку вантажоодержувача прийомоздавач ПРАТ «Авдіївський КХЗ».

Неправильність зазначення маси вантажу у вагоні № 66668286 підтверджується комерційним актом № 482803/174 від 25.07.2017р., який підписаний належними особами, зокрема: з боку залізниці чергова по станції, оператором залізниці, комерційний агент, з боку вантажоодержувача прийомоздавач ПРАТ «Авдіївський КХЗ».

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу у вагоні № 60456126 позивачем на відповідача нарахований штраф у сумі 10365 грн. із розрахунку: 2073,00 грн. (тариф) х 5.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у звязку з невірним зазначенням маси вантажу.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 № 273/96-ВР (далі Закон № 273) встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст. 306 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138), вантажовідправник (у даному випадку відповідач) при заповненні перевізних документів повинен був зазначити масу вантажу.

У відповідності до ч.1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Частиною 2 ст.24 Статуту залізниць України передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі статтею 118 Статуту).

За змістом статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. "а").

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено: "Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 Вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах:

- у вагоні № 60456126 норма нестачі складає 1364 кг, що менше виявленої нестачі 1400 кг.

За перевезенням вантажу у вагоні № 60456126 провізна плата становить 2073 грн., у зв'язку з чим на виконання вказаних норм сума штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу у цьому вагоні складає 10365 грн. із розрахунку: 2073,00грн. (тариф) х 5.

Щодо розгляду клопотання відповідача про зменшення штрафу до однієї провізної плати на підставі норм Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на те, що помилково невірне зазначення маси вантажу в бік завищення не призвело до пошкодження транспортного засобу, не було порушено безпеки руху залізничного транспорту, позивачем не понесено додаткових витрат та не було завдано збитків.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Доказів того, що неправильне зазначення відповідачем у даному випадку ваги вантажу спричинило збитки для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, матеріали справи не містять.

Правовий аналіз застосування вищевикладених норм Господарського та Цивільного кодексів України свідчить про те, що зменшувати розмір штрафу є виключно правом суду, а обставини для застосування вказаної норми є оціночними.

Як встановлено судом, фактична маса вантажу у вагоні №60456126 менше ваги ніж зазначено в перевізному документі. Отже, підвищеного навантаження на рухомий склад не було.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, відсутність доказів негативних наслідків від неправильного зазначення ваги вантажу у перевізному документі, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу до двох провізних плат, який складає (2073 х 2) = 4146 грн., внаслідок чого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Усупереч вказаним нормам, відповідач не надав господарському суду доказів, які спростовують позовні вимоги.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» про стягнення штрафу в сумі 10365 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85000, Донецька область, м. Добропілля, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЕДРПОУ 40150216 юридична адреса: 84404, Донецька область, м.Лиман, вул. Привокзальна, 22) суму штрафу у розмірі 4146 (чотири тисячі сто сорок шість) грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85200, Донецька область, м. Добропілля, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЕДРПОУ 40150216 юридична адреса: 84404, Донецька область, м.Лиман, вул. Привокзальна, 22) суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 27 лютого 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 02 березня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов