ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2018 р. Справа № 909/268/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

Секретар судового засідання Мазепа Н.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія, № 13/2978 від 04.12.2017р. (вх. № 01-05/6052/17 від 21.12.17)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року (суддя Кобецька С.М., повний текст складено 27.11.2017р.)

у справі № 909/268/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державного міського підприємства Івано- Франківськтеплокомуненерго, м.Івано-Франківськ

про: стягнення 530 360, 01 грн.

В С Т А Н О В И В:

25.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія, звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року з позовом про стягнення 530 360, 01 грн - збитків у вигляді понаднормативних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам укладеного між сторонами Договору №ДГ-0000198 від 10.10.2014 про транспортування теплової енергії (далі - договір) про закупівлю теплової енергії відповідач не виконав зобов'язання щодо відшкодування позивачу вартості понаднормативних втрат теплової енергії в Мережах Теплотранспортуючої організації в січні 2016 року, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вказану суму збитків. У позовній заяві позивач посилається на приписи ст.ст. 224, 225, 226 Господарського кодексу України, ст.22 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.17р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.17р. - позов задоволено. Стягнено з ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на користь ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" 530 360,01 грн. - збитків у вигляді понаднормативних втрат, 13 240,00грн. - витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, 7 955,40грн. - судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.08.17р., рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.17р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.04.17р. - скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року у справі № 909/268/16 в задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивач не надав будь-яких доказів в підтвердження того, що понаднормативні втрати в сумі 530 360, 01грн., виникли у зв"язку з порушенням відповідачем п.п. 4.1, 4.1.1., 4.1.2., 4.1.3. Договору, щодо неналежного утримання відповідачем власних мереж; неналежного транспортування відповідачем теплової енергії; невжиття відповідачем заходів з метою недопущення проривів та інших пошкоджень мереж і втрат теплоносія під час транспортування відповідно до умов цього Договору.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2017р. у справі № 909/268/16, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2017р. скасувати та прийняте нове, яким позов задоволити повністю.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального права.

При цьому, скаржник звертає увагу на те, що із змісту проведеної експертизи, вбачається, що технічний стан теплового обладнання відповідача не відповідає Ліцензійним умовам, правилам та наказу, однак суд безпідставно не врахував експертизу. Скаржник стверджує, що позивачем доведено в діях відповідача склад господарського правопорушення, а саме: протиправна поведінка полягає в тому, що порушення зобовязання та закону щодо належного утримання теплових мереж; шкода - понаднормативні втрати позивача в мережах відповідача, у розмірі 530 360, 01 грн.; причиновий зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина - умисна бездіяльність відповідача, що полягає в недотриманні та невиконанні норм чинного законодавства та умов укладеного договору, в частині не вжиття всіх необхідних заходів для належного утримання власних мереж з метою недопущення понаднормативних втрат теплоносія.

18.01.2018р. до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив № 17/111 від 17.01.2018р. (вх. № 01-04/387/18 від 18.02.18) на апеляційну скаргу в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, у звязку з тим, що позивач не надав будь-яких доказів в підтвердження того, що понаднормативні втрати в сумі 530 360, 01 грн., виникли у звязку із порушенням відповідачем пунктів договору.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Відповідач участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, яка підтримала свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.10.2014р. між ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" (теплогенеруюча організація, позивач) та ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (теплотранспортуюча організація, відповідач) укладено договір №ДГ-0000198 про транспортування теплової енергії (далі договір), відповідно до умов якого, теплотранспортуюча організація зобов'язалася транспортувати теплову енергію, що виробляється теплогенеруючою організацією розподільчими тепловими мережами, мережами гарячого водопостачання та через центральні теплові пункти, що перебувають на балансі теплотранспортуючої організації, а теплотранспортуюча організація зобов'язалась оплатити вартість транспортування в порядку і на умовах визначених цим договором.

Транспортування теплової енергії відбувається від межі розмежування між Теплогенеруючою організацією та Теплотранспортуючою організацією до точки балансової належності мереж балансоутримувачів або Теплогенернуючої організації, що зафіксовані актами розмежування ділянок обслуговування, які є невід'ємними додатками до цього Договору (Додаток №1) та здійснюється до обєктів, перелік яких визначений Додатком №2 (п.2.2.Договору).

Розділом 4 договору сторони погодили обов'язки, які зобов'язалося виконувати ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".

У пунктах 4.1, 4.1.1., 4.1.2., 4.1.3. договору зазначено, що теплотранспортуюча організація зобов'язалася утримувати власні мережі в належному стані, належним чином транспортувати теплову енергію теплогенеруючої організації від точки балансової належності магістральних теплових мереж теплогенеруючої організації до точки балансової належності мереж балансоутримувачів або теплогенеруючої організації. Теплова енергія, яка транспортується, відповідно до умов цього договору, використовується для надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам. Вживати всіх необхідних заходів, з метою недопущення поривів та інших пошкоджень власних мереж і втрат теплоносія теплогенеруючої організації під час транспортування, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до 5.3 договору відшкодування вартості понаднормативних втрат теплової енергії в мережах теплотранспортуючої організації здійснюється, відповідно до порядку, встановленого додатком №4 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

У додатку №4 до договору сторони визначили, що понаднормативні втрати теплової енергії, який не відшкодовуються тарифом на теплову енергію теплогенеруючої організації, та визначаються як різниця між фактичними та нормативними втратами теплової енергії.

Так Додатком №4 до Договору, сторони визначили, що понаднормативні втрати теплової енергії - обсяг втрат теплової енергії, визначений згідно Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, які затверджені наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.17р. №71 та РД 34.09.255-97 "Методичні вказівки по визначенню теплових втрат у водяних мережах".

Понаднормативні втрати теплової енергії - обсяг втрат теплової енергії, який не відшкодовуються тарифом на теплову енергію Теплогенеруючої організації, та визначаються як різниця між фактичними та нормативними втратами теплової енергії.

Загальний обсяг фактичних втрат теплової енергії в теплових мережах визначається за формулою: Qвтр.ф. = Qвідп. - Qр. - Qгп.; де

Qвтр.ф. - обсяг фактичних втрат теплової енергії в теплових мережах за розрахунковий період, Гкал;

Qвідп. - обсяг відпущеної теплової енергії в теплові мережі за розрахунковий період, Гкал.

Визначається згідно показів обчислювача теплової енергії встановленого на котельні на вул. Індустріальна, 34;

Qгп. - витрата теплової енергії на господарські потреби за розрахунковий період, Гкал;

Qр. - обсяг реалізованої споживачам теплової енергії за розрахунковий період, Гкал.

Обсяг понаднормативних втрат теплової енергії в теплових мережах визначається за формулою: Qвтр.пн. = Qвтр.ф.- Qвтр.н.; де

Qвтр.пн. - понаднормативні втрати теплової енергії в теплових мережах, Гкал;

Qвтр.н.- нормативні втрати теплової енергії в теплових мережах, Гкал;

Нормативні втрати теплової енергії (Qвтр.н.) в теплових мережах визначаються згідно Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, які затверджені наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 №71 та РД 34.09.255-97 "Методичні вказівки по визначенню теплових втрат у водяних мережах" при фактичних середньомісячних температурах зовнішнього повітря, теплоносія в подаючому та зворотному трубопроводах, холодної води та ґрунту. При відсутності фактичних значень вищевказаних температур використовуються температури з нормативних документів.

Після визначення понаднормативних втрат теплової енергії в теплових мережах їх обсяг розподіляється між Теплогенеруючою та Теплотранспортуючою організаціями пропорційно до об"єму трубопроводів теплових мереж:

- об"єм трубопроводів теплових мереж Теплогенеруючої організації становить 4 246 м3 (82,5%);

- об"єм трубопроводів теплових мереж Теплогенеруючої організації становить 903,692 м3 (17,5%).

Обсяг понаднормативних втрат теплової енергії в мережах Теплотранспортуючої організації (Qвтр.пн. ТТ, Гкал) визначається за формулою: Qвтр.пн.тт =0,175*Qвтр.пн.- Qвит.пошк.,

Qвит.пошк. обсяг втрат теплової енергії з витоком теплоносія через пошкодження трубопроводів теплових мереж Теплотранспортуючої організації визначений згідно Додатку №3 до даного Договору за розрахунковий період;

Сума відшкодування Теплотранспортуючою організацією Теплогенеруючій понаднормативних втрат теплової енергії в мережах Теплотраспортуючої організації (Евідш., грн.) визначається за формулою:

Евідш. =Qвтр.пн.тт . ТН*Qр.н.+ ТЮР*Q р.юр. . ( 1- 13,59)

Qр.н.+ Q р.юр. 100

де Тн - умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію для населення, грн./Гкал;

Тюр - умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів (крім населення), грн./Гкал;

Qр.н. обсяг реалізованої теплової енергії, яка транспортується мережами теплотранспортуючої організації, населенню, Гкал;

Qр.юр. обсяг реалізованої теплової енергії, яка транспортується мережами теплотранспортуючої організації, бюджетним установам та іншим споживача (крім населення), Гкал;

13,59 - відсоток нормативних втрат теплової енергії в мережах Теплогенеруючої та Теплотранспортуючої організацій, які враховані при розрахунку тарифів на теплову енергію Теплогенеруючої організації.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2016 року в мережах ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" виникли понаднормативні втрати. З врахуванням умов вищезазначеного договору додатку №4, до даного договору, позивачем визначено розмір суми таких втрат, зокрема, 530360,01 грн.

ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" було надіслано на адресу відповідача відповідні розрахунки понаднормативних втрат та нормативних втрат теплової енергії.

Позивачем було надіслано відповідачу вимогу про сплату суми понадноромативних втрат теплової енергії в розмірі. 530360,01 грн. З матеріалів справи випливає, що дана вимога відповідачем отримана 01.03.2016.

Представники відповідача, в судових засіданнях, не заперечили факт виникнення у січні 2016р. в мережах ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", понаднормативних втрат теплової енергії. У відповідності до поданого контрозрахунку (т.2 а.с.159), розмір таких втрат, відповідачем визначено в сумі 304 095,16грн.

Судом зясовано, що розбіжність в сумах нарахованих понаднормативних втрат теплової енергії у січні 2016р., виникла внаслідок різного визначення сторонами показника Qр. обсяг реалізованої споживачам теплової енергії за розрахунковий період, Гкал (рядок 2 корисний відпуск теплової енергії, у розрахунках). При цьому, Qр. - позивачем визначено у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630 від 21.07.05р., в редакції постанови КМУ "Про запровадження перерахунку вартості послуги з централізованого опалення залежно від температури зовнішнього повітря" №1037 від 30.10.15р., в той час, як відповідачем, використано роз"ясненя, надані Мінрегіоном у листі №7/10-1070 від 03.02.16р., щодо застосування вищевказаної Постанови. Слід зазначити, що листом Мінрегіону №7/10-2218 від 03.03.16р., призупинялась дія роз"ясень, викладених у листі Мінрегіону №7/10-1070 від 03.02.16р., а листом №7/10-5682 від 13.05.16р., Мінрегіон, підтвердив незмінність позиції, зазначеної у листі №7/10-1070 від 03.02.16р. Інших мотивів неоднакового визначення сторонами обсягу реалізованої споживачам теплової енергії за розрахунковий період, суду не наведено, як і не наведено інших факторів впливу (в т.ч. факторів формування збитків) на визначення показника Qр.

Судом правомірно встановлено, що застосовуються для визначення обсягу реалізованої споживачам теплової енергії за розрахунковий період саме постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630 від 21.07.05р., в редакції постанови КМУ "Про запровадження перерахунку вартості послуги з централізованого опалення залежно від температури зовнішнього повітря" №1037 від 30.10.15р.

Судом встановлено, що нормативні втрати теплової енергії в теплових мережах в січні 2016р., визначені позивачем з врахуванням фактичної середньомісячної температури в цьому місяці -3,4 0С, у відповідності до даних Івано-Франківського обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій №50/27.04-М-50 від 04.02.16р. (т.2 а.с.137). Таким чином, при розрахунку нормативних втрат, середньомісячну температуру не було завищено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, листом №07/301 від 09.02.16р. (т.1 а.с.26), направив відповідачу розрахунок суми відшкодування понаднормативних втрат теплової енергії за січень 2016р.; розрахунок нормативних втрат теплової енергії при її транспортуванні від котельні на вул.Індустріальна, 34, в мережах ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" в січні 2016р.; розрахунок нормативних втрат теплової енергії при її транспортуванні від котельні на вул. Індустріальна, 34, в мережах ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" в січні 2016р.; розрахунок нормативних втрат теплової енергії при її транспортуванні від котельні на вул.Індустріальна, 34, в мережах ГВП ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" в січні 2016р. та адресував відповідачу вимогу №13/617 від 01.03.16р., про оплату суми понаднормативних втрат - 530 360, 01грн.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

в силу ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність правопорушення, що включає в себе певні елементи, зокрема, збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, вину.

Відсутність хоча б одного елементу складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання; учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності (ч.1, ч.2 ст.218 ГК України).

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином за позовом про стягнення збитків підлягають встановленню обставини невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідачем, як підстава майнової відповідальності, наявності збитків та їх розміру, причинний зв'язок між неправомірною поведінкою відповідача та завданими збитками та вина відповідача.

Аналіз вищенаведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобовязання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у виді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності в сукупності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобовязання; наявності шкоди (збитки це грошове вираження шкоди); причинного звязку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б однієї із названих умов цивільно-правова відповідальність у виді відшкодування збитків не настає. Відсутність такого обов'язкового елементу складу правопорушення як збитки є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п. п. 3.1.6., 5.4. Договору, обумовлено, що при встановленні факту понаднормативного витоку води в розподільчих теплових мережах Теплотранспортуючої організації Теплогенеруюча організація зобов"язується викликати її представника для складання відповідного двостороннього акту. На підставі даного акту Теплогенеруюча організація зобов"язується представити Теплотранспортуючій організації калькуляцію на відшкодування вартості понаднормативного витоку теплоносія, що розраховується відповідно до вимог Додатку № 3 до цього Договору. Акт про наявність витоків теплоносія та акт про понаднормативні втрати води в мережах Теплотранспортуючої організації оформляється після отримання повідомлення від будь-якої із сторін цього Договору. Обов"язок із оформлення таких актів покладається на сторону, яка першою довідалась про пошкодження мереж та витоки в них.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, факту понаднормативного витоку води в розподільчих теплових мережах відповідача встановлено не було, акт про наявність витоків теплоносія чи акт про понаднормативні втрати води між сторонами не складався (підтверджено як позивачем так і відповідачем в судовому засіданні).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав будь-яких доказів в підтвердження того, що понаднормативні втрати в сумі 530 360, 01грн., виникли у звязку з порушенням відповідачем п.п. 4.1, 4.1.1., 4.1.2., 4.1.3. Договору, щодо неналежного утримання відповідачем власних мереж; неналежного транспортування відповідачем теплової енергії; невжиття відповідачем заходів з метою недопущення поривів та інших пошкоджень мереж і втрат теплоносія під час транспортування відповідно до умов цього Договору.

Таким чином, відсутність усіх складових правопорушення, а саме: не доведення належними доказами, що сума понаднормативних втрат відповідає характеру збитків, містить всі необхідні ознаки збитків в сукупності: - протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобовязання; - наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); - причинного звязку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника, а тому, є втратами, які мають компенсуватись шляхом відшкодування збитків.

Висновок судової будівельно-технічної експертизи №3152 від 29.11.2016р., про невідповідність фактичного технічного стану теплових мереж, які знаходяться на балансі ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", через які транспортується теплова енергія ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" вимогам Державних будівельних норм, не може прямо свідчити про виникнення вини у відповідача, оскільки, не є тотожним обовязкам відповідача.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно із ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 86, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 року в справі за номером 909/268/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Станіславська теплоенергетична компанія, № 13/2978 від 04.12.2017р. - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст.287,288 ГПК України.

3. Повний текст постанови оформлено і підписано відповідно до вимог ст.282 ГПК України 01.03.2018 року.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Галушко Н.А.