Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 905/1637/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Баранець О.М., Вронська Г.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ"

на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Будко Н.В., судді: Мартюхіна Н.О., Москальова І.В.)

від 03.07.2017

у справі № 905/1637/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агротіс"

про стягнення 17 618 674, 32 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агротіс"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про виключення пунктів 2.1., 2.2., 2,3., 2.4. із кредитного договору №3.3 ДС/02/2013-КЛТ від 20.03.2013

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.06.2017 повернуто позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ" (далі - ТОВ "САВІ") до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агротіс" про визнання кредитного договору недійсним, оскільки заявником не додано доказів надсилання відповідачам копії позовної заяви та доказів сплати судового збору.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017 ТОВ "САВІ" відмовлено у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу ТОВ "САВІ" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.06.2017 у справі № 905/1637/15 повернуто без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, що була чинною на момент вирішення судом апеляційної інстанції питання про прийняття чи повернення апеляційної скарги, у зв'язку з тим, що до скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання про відстрочення сплати судового збору було мотивоване тим, що підприємство знаходиться в зоні проведення АТО, внаслідок чого апелянт не має необхідних оборотних коштів, фактичної можливості для ведення фінансово-господарської діяльності та забезпечення безпеки функціонування підприємства, на підтвердження чого до згаданої заяви додано сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 993 про настання обставин непереборної сили з 01 серпня 2014 року та наказ ТОВ "САВІ" № 75 від 08.09.2014 про призупинення діяльності.

Зважаючи на те, що скаржником не наведено обставин, які б мали виключний характер та свідчили про наявність належних підстав для звільнення від сплати судового збору, а також не подано доказів про неможливість сплатити судовий збір у встановленому порядку та розмірі на момент звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.06.2017 у справі № 905/1637/15 (довідки банківських установ про відкриті рахунки, наявність чи відсутність на них коштів тощо), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відхилення заяви скаржника про відстрочення сплати судового збору.

ТОВ "САВІ" подало касаційну скаргу до Вищого господарського суду України, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017 і передати справу до суду першої інстанції для розгляду спору по суті.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 04.12.2017 ТОВ "САВІ" відновлено пропущений строк для подання касаційної скарги, касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017 прийнято до касаційного провадження та призначено до розгляду. При цьому рішення щодо вимог касаційної скарги в частині скасування ухвали Господарського суду Донецької області від 07.06.2017 про повернення позовної заяви, зокрема, про прийняття або про відмову у прийнятті, судом не було вирішено.

Ухвалою Верховного Суду від 29.01.2018 прийнято до розгляду касаційну скаргу ТОВ "САВІ" в частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017 у справі № 905/1637/15 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу. При цьому відмовлено ТОВ "САВІ" в прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 07.06.2017 у справі №905/1637/15.

Узагальнені доводи, викладені ТОВ "САВІ" у касаційній скарзі:

- товариство є учасником ТОВ "Агрофірма "Агротіс";

- тяжкий фінансовий стан зумовлений проведенням АТО, в результаті чого товариство втратило свої виробничі потужності та вимушене було припинити виробничу діяльність, що є виключними обставинами. Товариство додало ряд документів, що підтверджують його тяжкий фінансовий стан, в тому числі сертифікат Торгово-Промислової палати України про наявність форс-мажорних обставин у ТОВ "САВІ";

- апеляційна скарга була подана у повній відповідності з приписами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, в редакції, яка була чинною на момент подання апеляційної скарги.

Учасники справи своїм правом на подання відзивів на касаційну скаргу не скористались.

На адресу суду 31.01.2018 від ТОВ "САВІ" надійшла заява від 26.01.2018 № 2017 про відмову від касаційної скарги.

Відповідно до частини 4 статті 298 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Разом з тим Верховний Суд відмовляє в задоволенні заяви ТОВ "САВІ" від 26.01.2018 № 2017 про відмову від касаційної скарги, яка підписана генеральним директором ТОВ "САВІ", оскільки з її прохальної частини вбачається, що від касаційної скарги відмовляється ТОВ "Агрофірма "Агротіс", яка не подавала касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017.

Також на електронну адресу суду від ТОВ "САВІ" надійшла інша заява від 19.02.2018 № 905/1637 про відмову від касаційної скарги, яка проте не може бути розглянута судом, оскільки не містить електронного цифрового підпису.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, яка була чинною на момент вирішення судом апеляційної інстанції питання про прийняття чи повернення апеляційної скарги, до скарги додаються зокрема докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, яка була чинною на момент вирішення судом апеляційної інстанції питання про прийняття чи повернення апеляційної скарги, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, і скаржником не заперечується, що ним не було додано до апеляційної скарги документів, що б підтверджували сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому судом апеляційної інстанції було відмовлено ТОВ "САВІ" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

При здійсненні правосуддя у господарських справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент вирішення судом апеляційної інстанції питання про прийняття чи повернення апеляційної скарги, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що суд ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції не означає й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції. Однак Суд наголошує, що сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження [запровадження сплати судового збору або зміна його розміру] було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом".

З врахуванням викладеного, оскільки скаржником не наведено обставин, які б мали виключний характер та свідчили про наявність належних підстав для звільнення від сплати судового збору, а також не подано доказів про неможливість сплатити судовий збір у встановленому порядку та розмірі на момент звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Донецької області від 07.06.2017 у справі № 905/1637/15 (довідки банківських установ про відкриті рахунки, наявність чи відсутність на них коштів тощо), то колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для відхилення заяви скаржника про відстрочення сплати судового збору.

При цьому сертифікати Торгово-промислової палати України хоч і констатують факт наявності форс-мажорних обставин на території Донецької області, однак ніяким чином не містять причинного зв'язку між вказаними подіями та неможливістю товариством сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, враховуючи те, що за подання касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції товариством було сплачено судовий збір у такому ж розмірі 1 600, 00 грн.

З огляду на те, що ТОВ "САВІ" до апеляційної скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, і судом апеляційної було обґрунтовано відмовлено в задоволенні його клопотання про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правомірно повернув апеляційну скаргу товариству на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, яка була чинною на той час.

Відповідно до положення частини 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним застосування апеляційним судом положень пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України Господарського процесуального кодексу України, в редакції, яка була чинною на момент вирішення питання про прийняття чи повернення апеляційної скарги, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтею 97 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2453-VІ від 07.07.2010 року, статтями 236, 238, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2447-VІІІ від 03.10.2017 року, Суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ" залишити без задоволення, а ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 03.07.2017 у справі № 905/1637/15 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Студенець

Судді О.Баранець

Г.Вронська