УХВАЛА

м. Київ

21.02.2018Справа № 13/127

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Якименко М.М., суддів Спичак О.М., Грєхова О.А. при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали

За заявою боржника Концерну "Техвоєнсервіс"

про відстрочення виконання рішення у справі № 13/127

За первісним позовом Військового прокурора Житомирського гарнізону

в інтересах держави в особі

Міністерства оборони України в особі

Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод»

до Концерну «Техвоєнсервіс»

про стягнення 13 803 062,33 грн.

За зустрічним позовом Концерну «Техвоєнсервіс»

до Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод»

третя особа Міністерство оборони України

про розірвання договору №225/К/112-06-9 від 11.08.2006

Представники сторін:

від заявника (боржника): Даценко І.І. - довіреність № б/н від 21.02.18 року;

від інших учасників справи: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства "Житомирський ремонтно-механічний завод" до Концерну "Техвоєнсервіс" про стягнення 13 656 766,56 грн. основного боргу, 146 295,77 грн. пені за неналежне виконання умов договору про надання послуг № 225/К/112-06-9 від 11.08.2006 року.

Крім того, Концерн "Техвоєнсервіс" звернувся до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою до Державного підприємства "Житомирський ремонтно-механічний завод" про розірвання договору надання послуг № 225/К/112-06-9 від 11.08.2006 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 13/127 від 10.02.2009 року (головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Спичак О.М., Нарольський М.М.) в задоволенні первісних та зустрічних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 13/127 від 16.04.2009 року рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2009 року у справі № 13/127 скасовано та прийнято нове рішення, яким первісні позовні вимоги задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

30.04.2009 року на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 року Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2009 року постанову Київського апеляційного господарського суду у справі № 13/127 від 16.04.2009 року залишено без змін.

09.02.2018 року боржник - Концерн "Техвоєнсервіс" звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою № 225/К/111 від 08.02.2018 року про відстрочення виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.04.2009 року у справі № 13/127, виданого на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 року, строком на 1 (один) рік.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.02.2018 року заяву передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді Дідиченко М.А., судді Спичак О.М., Нарольський М.М.

Розпорядженням від 13.02.2018 року № 05-23/131 у зв'язку зі звільненням суддів Дідиченко М.А. та Нарольського М.М., які приймали участь у колегіальному розгляді справи, призначений повторний автоматичний розподіл матеріалів судової справи № 13/127.

За результатами автоматичного розподілу матеріалів судової справи № 13/127 між суддями, визначено колегію суддів у складі головуючого судді Якименко М.М., суддів Спичака О.М., Грєхової О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2018 року у справі № 13/127 заяву боржника прийнято до розгляду колегією суддів у визначеному складі, судове засідання призначено на 21.02.2018 року.

В судове засідання 21.02.2018 року з'явився представник боржника (заявника).

Представники учасників справи в судове засідання 21.02.2018 року не з'явились, проте, про дату час та місце судового засідання сторони та третя особа були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення заяви та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява Концерну "Техвоєнсервіс" про відстрочення виконання рішення суду (постанови Київського апеляційного господарського суду) від 16.04.2009 року у справі № 13/137 строком на один рік задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 р., виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. №18-рп/2012).

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Відповідно до п. 4.2 рішення Європейського суду від 27.07.2004 р. у справі "Ромашов проти України" невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Таким чином, основною ідеєю (аксіомою) права на судовий захист (права на суд) є не лише прийняття судом рішення про захист прав та інтересів особи, а й виконання зазначеного судового рішення, яке в країні, що поважає верховенство права, не може залишатися невиконаним та є складовою частиною судового розгляду.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Натомість як вбачається з матеріалів справи, станом на час розгляду заяви про відстрочення виконання рішення, постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 року у справі № 13/127 залишаєтся невиконаною.

При цьому в обґрунтування заяви боржник зазначає, що Концерн «Техвоєнсервіс» є державним господарським об'єднанням, заснованим на державній власності і належить до сфери управління Міністерства оборони України. Головним завданням Концерну є здійснення ремонту, модернізації бронетанкової техніки і майна, автомобільної техніки і засобів зв'язку, здійснення функцій з управлінням державним майном, закріпленим за концерном.

В свою чергу на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 4466 від 17.03.2014 року та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 948-0015 (дск) від 30.10.2008 року Концерн «Техвоєнсервіс» було залучено до виконання мобілізаційних завдань, здійснення ремонту бронетанкової техніки і майна, автомобільної техніки і засобів зв'язку, таким чином Концерн безпосередньо приймає участь у посиленні обороноздатності України, відновлення бойової техніки.

Заявник зазначає, що станом на сьогоднішній день Концерн «Техвоєнсервіс» має мобілізаційне завдання, згідно якого проводить мобілізаційний план, та виконує план заходів в умовах особливого періоду, та, окрім того, на даний час фактично перебуває на межі банкрутства, враховуючи кредиторську заборгованість близько 70,0 млн. грн.

Частиною 1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3, 4 ст. 331 ГПК України закріплено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Наразі заявником в порушення приписів ст. 74 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування виняткових обставин, які є підставами для відстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду, а також доказів відсутності грошових коштів для погашення наявної заборгованості.

Натомість, обставини, на які посилається Концерн "Техвоєнсервіс" у своїй заяві про відстрочення виконання рішення суду, не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять таке виконання неможливим в розумінні ст. 331 ГПК України.

Також суд звертає увагу, що боржнику судовими рішеннями неодноразово надавалось відстрочення виконання рішення суду (постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 року) у даній справі, зокрема, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року - строком до 20.09.2017 року.

Тобто, на момент звернення боржника до суду з даною заявою про відстрочення виконання рішення суду (постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 року у справі № 13/127), таке рішення вже повинно було бути виконано заявником, та, на переконання суду, задоволення поданої заяви Концерну «Техвоєнсервіс» про відстрочення виконання рішення суду порушить баланс інтересів стягувача та боржника, а також обмежить право кредитора на захист своїх майнових інтересів.

Крім того, суд зазначає, що положення ч. 5 ст. 331 ГПК України, згідно з якими розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, обмежують період часу, на який може бути здійснено розстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, розстрочення виконання рішення суду строком на 1 (один) рік, як просить заявник, суперечить вимогам ч. 5 ст. 331 ГПК України.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви Концерну «Техвоєнсервіс» про відстрочення виконання рішення суду (постанови Київського апеляційного господарського суду) від 16.04.2009 року у справі № 13/127.

Відповідно до ч.7 ст.331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст.ст. 232 - 235, 331 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Концерну «Техвоєнсервіс» про відстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2009 року у справі № 13/127 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 21.02.2018 року та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua

Повний текст ухвали складено та підписано 26.02.2018 року.

Головуючий суддя М.М. Якименко

Судді О.М.Спичак

О.А.Грєхова