ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2018 Справа № 917/2028/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем"єр - Продукт", 61075,м. Харків, пр. Архітектора Альошина, буд. 41

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес", 37050, Полтавська область, Пирятинський район , с. Дейманівка, вул. Наглого Марка, буд. 46

про стягнення заборгованості в сумі 145 051, 12 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Коломієць А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем"єр - Продукт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" про стягнення заборгованості в розмірі 26 299,18 грн. ( з врахуванням заяви від 20.02.2018р. вх.. канцелярії суду №1897), а саме: 1976,00 грн. 3% річних, 7502,98 грн. інфляційного збільшення та 16820,20 грн. процентів за користування чужими коштами.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать матеріали справи, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв»язку з неможливістю забезпечити явку представника. Разом з тим , відповідачем не надано доказів на підтвердження участі повноважного представника в іншому судовому засіданні, тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Таким чином, про дату, час та місце проведення судового засідання господарський суд Полтавської області повідомляв відповідача належним чином. Ухвали суду у даній справі були своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прем"єр - Продукт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" 30 липня 2015 року було укладено договір поставки №30/8 (далі - Договір).

За умовами Договору, Продавець (ТОВ "Прем"єр - Продукт") зобов'язався передавати у власність (поставляти) товар, а саме: м'ясо та субпродукти, а Покупець (ТОВ "Пирятинський Делікатес") - прийняти та оплачувати товар в порядку та на умовах, встановлених Договором.

Відповідно до пункт 2.1. Договору, ціни на товар визначаються і узгоджуються Сторонами на момент отримання заявки на партію товару і підтверджуються виставленими засобами електронного/факсимільного зв'язку рахунками Продавця. Рахунки - фактури є невід'ємними частинами даного Договору.

Згідно п.2.3. Договору виставлення Продавцем рахунка на оплату партії товару є фактом узгодження, підтвердження та прийняття заявки Покупця до виконання. Розрахунки за товар проводяться в національній валюті України - гривні.

Відповідно до наданого ТОВ "Прем"єр - Продукт" рахунку-фактури № Уа-43 від 30.03.2017 року сторони узгодили: асортимент та кількість товару, вартість за одиницю товару: блоки із сала ковбасного бокового - 2042 кг., вартість за одиницю товару- 18,30 гривень без ПДВ, блоки із знежиреного м'яса свинини напівжирна- 2019 кг; вартість за одиницю товару - 41,65 гривень без ПДВ; загальну суму товару - 121459,95 гривень без ПДВ, ПДВ - 24291,99 гривень, всього з ПДВ- 145751,94 гривні.

Пунктами 3.1 та 3.1.1. Договору встановлено, що товар передається окремими партіями в узгодженій кількості та асортименті в строк не пізніше 5 (п'яти робочих днів з моменту узгодження заявки. Поставка здійснюється на умовах DDP (Інкотермс 2010): місце поставки склад покупця за адресою с. Дейманівка, Полтавська область.

В пункті 3.4 Договору сторони закріпили, що передача товару є завершеною в момент переходу права власності на товар від Продавця до Покупця. Моментом переходу права власності на товар та всіх ризиків пошкодження або загибелі товару є дата підписання накладної, яка є доказом поставки (передачі) партії товару.

Відповідно до товарно -транспортної накладної №43 від 30.03.2017 року та видаткової накладної №Уа-43 від 30.03.2017 року ТОВ "Прем"єр - Продукт" 30 березня 2017 року поставив товар згідно рахунку - фактури № Уа-43 від 30.03.2017 року на загальну суму 145751,94 грн.

Згідно п.3.2. Договору, ТОВ "Пирятинський Делікатес" повинен був здійснити оплату за товар протягом 7 днів з моменту фактичного отримання товару.

Товар отримано відповідачем 30.03.2017 року. Тобто, оплата за товар повинна була бути здійснена в строк до 06.04.2017 року (включно).

Відповідно до платіжного доручення №64 від 24.07.2017 р. на суму 40000,00 грн. та копія платіжного доручення №743 від 21.08.2017 р. на суму 3000,00 грн. Покупець часткового сплатив вартість товару на загальну суму 43000,00 грн.

Враховуючи те, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором, позивач звернувся до суду про стягнення 102 751,94 грн. та нарахував відповідачу 1976,00 грн. 3% річних, 7502,98 грн. інфляційного збільшення та 16820,20 грн. процентів за користування чужими коштами.

В ході розгляду справи ТОВ "Пирятинський Делікатес" платіжним дорученням №1431 від 18.12.2017р сплатив суму основної заборгованості в розмірі 102 751,94 грн.

20.02.2018р. позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 1976,00 грн. 3% річних, 7502,98 грн. інфляційного збільшення та 16820,20 грн. процентів за користування чужими коштами.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач надав суду докази сплати відповідачем суми основної заборгованості в розмірі 102 751,94 грн. Вказана обставина є підставою для закриття провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 102 751,94 грн., згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, яким передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов»язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені Позивачем вимоги про стягнення з ТОВ "Пирятинський Делікатес" 1976,00 грн. 3% річних, 7502,98 грн. інфляційного збільшення, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених сум, оскільки при перевірці їх розміру судом не було виявлено їх завищення з боку Позивача (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Позивач здійснює нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами із застосуванням аналогії закону (ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України) на підставі приписів ч. 1 ст.1048 Цивільного кодексу України, яка регулює подібні відносини та встановлює, що у разі не встановлення договором розміру процентів, як в даному випадку, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розглянувши вказану вимогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами. Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України) повинен бути передбачений в законі або в укладеному сторонами договорі.

Згідно зі ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами у справі не є подібними відносинам позики, як помилково вважає позивач. Сторонами не узгоджено у визначений законом спосіб нарахування певного розміру відсотків в порядку статті 536 Цивільного кодексу України.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині є безпідставними.

З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягненні з відповідача на користь позивача 16820,20 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч.1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

05 жовтня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прем"єр - Продукт" (довіритель) та адвокатом ОСОБА_1 (повірений) був укладений договір про надання правової допомоги по судовій справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем"єр - Продукт" заборгованості за договором поставки №30/8 від 30.07.2015р. Відповідно до п.2.1 Договору, оплата послуг становить 16 000,00 грн. До оплати включається:

- Правовий аналіз законодавства, документів підготовка та подання позовної заяви та документів до господарського суду Полтавської області 8000,00 грн.;

- Юридичний супровід і представництво інтересів Замовника в господарському суді Полтавської області 8 000,00 грн.

За змістом 126 ГПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позивач сплатив на користь адвоката ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №15 від 25.10.2017р. та між сторонами підписано ОСОБА_1 про надання правової допомоги від 29.11.2017р.

Підтвердженням того, що ОСОБА_1 являється адвокатом є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1525 від 12.03.2008.

Витрати позивача по оплаті правової допомоги в розмірі 8000,00 грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження в частині стягнення 102 751,94 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" ( 37050, Полтавська область, Пирятинський район , с. Дейманівка, вул. Наглого Марка, буд. 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем"єр - Продукт" (61075, м.Харків, пр. Архітектора Альошина, буд. 41, код ЄДРОПУ 38771987) заборгованість в розмірі 9478,98 грн., з яких 1976,00 грн. - 3% річних, 7502,98 грн. - інфляційні втрати, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1391,46 грн. та витрати на оплату адвокатських послуг у розмірі 8000,00 грн.

4. Відмовити в частині стягнення 16 820,20 грн. процентів за користування чужими коштами.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256,257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 02.03.2018р.

Суддя Гетя Н.Г.