ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2018 р. Справа № 922/3359/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О. , суддя Шевель О. В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (вх. №15 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №922/3359/17 (ухвалене суддею Чистяковою І.О. у приміщенні господарського суду Харківської області, повний текст складено 04.12.2017)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест", м. Ізюм

про стягнення 165867,87 грн.

ВСТАНОВИЛА:

29.09.2017 ПрАТ "ВФ Україна" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з ТОВ "Агро-Інвест" заборгованості за договором № 5701109 від 17.07.2001 про надання послуг мобільного зв'язку у розмірі 165867,87 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №922/3359/17 (суддя Чистякова І.О.) позов задоволено частково в сумі 63,76 грн. Стягнуто з ТОВ "Агро-Інвест" на користь ПрАТ "ВФ Україна" заборгованість за договором про надання послуг мобільного зв'язку № 5701109 від 17.07.2001 в сумі 63,76 грн. та 0,95 грн. судового збору. Врешті частини позову в сумі 165804,11 грн. - відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції встановив, що відповідач фактично користувався послугами Міжнародного роумінгу, в тому числі мобільного Інтернету за кордоном, вартістю 165804,11 грн., а тому мав оплатити їх відповідно до умов спірного договору. Проте, враховуючи, що ТОВ "Агро-Інвест" звернулося з заявою про застосування позовної давності, а позивачем не доведено поважності причин пропуску строку позовної давності, суд відмовив в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за рахунками № від 31.08.2014 та № від 31.07.2014 на загальну суму 165804,11 грн. Щодо вимог про стягнення заборгованості за рахунками № від 30.09.2014 та № від 31.10.2014 на загальну суму 63,76 грн., суд зазначив, що позивач звернувся з такими вимогами в межах позовної давності, а тому позовні вимоги в цій частині задовольнив.

ПрАТ "ВФ Україна" з рішенням не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №922/3359/17 в частині відмови у стягненні заборгованості в сумі 165804,11 грн. і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував норми ст. 264 Цивільного кодексу України стосовно переривання перебігу позовної давності, оскільки, на його думку, відповідач листом від 25.09.2014 визнав заборгованість за рахунками №, № у розмірі 27399,07 грн. (різниця заборгованості відповідно до рахунків №, № та розмірів оспореної заборгованості відповідно листа від 25.09.2014).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 апеляційну скаргу залишено без руху, з підстав відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, а також доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Судом встановлено ПрАТ "ВФ Україна" десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання відповідних доказів до суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 поновлено ПрАТ "ВФ Україна" строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №922/3359/17. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "ВФ Україна" на рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №922/3359/17. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - 5 днів з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 26.02.2018, про що повідомлено учасників справи.

12.02.2018 від ТОВ "Агро-Інвест" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №922/3359/17 - без змін (вх.№1496). Відповідач вказує, що ТОВ "Агро-Інвест" у листі від 25.09.2014 навпаки вказувало на те, що безспірна сума є погашеною, а залишок заборгованості підприємство вважало необґрунтованим (при цьому оспорювана сума в розмірі 138405,04 грн. вказана підприємством без урахування податків), а тому не має підстав стверджувати про дії з боку ТОВ "Агро-Інвест" щодо визнання суми боргу чи визнання частини боргу, оскільки різниця, що не відображена в листі, складає лише суму податків, що нараховувались на вартість послуг з мобільного GSM - GPRS Інтернет. Більш того, як зазначає відповідач, заява ТОВ "Агро-Інвест" від 25.09.2014 є заявою-претензією, тобто у розумінні ст. 222 ГПК України застосований порядок досудового врегулювання спору, що вказує на наявність між сторонами спору щодо розміру заборгованості вже станом на 25.09.2014. За таких обставин, на думку ТОВ «Агро-Інвест» заява від 25.09.2014 не може бути доказом вчинення відповідачем дій, які свідчать про визнання ним заборгованості за спірним договором.

Крім того, відповідач вказує, що ним не замовлялись такі послуги як GPRS Інтернет 30, GPRS Інтернет 100, Інтернет 100, Інтернет 500, Інтернет 1000, Передача даних, WAP, Мобільний Інтернет, MMS GPRS - послуги WAP, MMS Інтернет, Гіпер NET, Online TV. ТОВ "Агро-Інвест" замовило лише такі послуги як телефонний зв'язок та міжнародний роумінг, за межами України в період перебування у міжнародному роумінгу, а тому оператор повинен був продовжувати надавати лише замовлені абонентом послуги. Натомість, позивач фактично вимагає сплати послуг «Мобільний GPRS - Інтернет», наданих в мережі роумінг-партнера, які ТОВ "Агро-Інвест" не замовляло, що підтверджується умовами договору

У судове засіданні учасники справи не з'явились, хоча були повідомлені судом належними чином.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

09.02.2012 року між ПрАТ "МТС Україна", правонаступником якого є ПрАТ "ВФ Україна" (надалі - оператор), та ТОВ "Агро-Інвест" (надалі - абонент) було укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № 5701109 (надалі - договір).

Відповідно до умов договору, абонент замовив наступні послуги: міжнародна лінія, міжнародний роумінг, SMS, Переадресування дзвінка, Заборона показу номера в мережі Оператора, Вам дзвонили, Є зв'язок, Додатковий пакет мережі, Активація послуги ''Ваші помічники", Переадресація встановлена оратором, Інформація про рахунок на IVR, Щомісячний рахунок в електронному вигляді.

Згідно п. 1.1. договору, оператор згідно з договором надає абоненту послуги мобільного зв'язку в межах України згідно з ліцензією серії АА № 720189 від 29.12.2004. Міжнародний телефонний зв'язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором оператора.

Відповідно до п. 1.2. договору, загальні умови надання послуг у повному обсязі визначаються Умовами користування мережами мобільного зв'язку оператора (надалі - умови), які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.2.1 оператор зобов'язаний надавати абоненту послуги відповідно до цього договору, умов користування та тарифів оператора.

Відповідно до п. 2.3.1 договору, абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв'язку оператора, а у випадку замовлення абонентом послуги міжнародного роумінгу - користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких ПрАТ "ВФ Україна" уклав договори з роумінгу (дійсні зони покриття мобільним зв'язком оператора та роумінгу зазначені в довідкових матеріалах оператора з картами, в тому числі на веб-сайті www.mts.com.ua).

Згідно 2.4.2. договору, абонент зобов'язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв'язку оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку (збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі сплачується і в тому випадку, коли надання послуг призупинено за несплату попередніх рахунків або за заявою абонента). Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом.

Відповідно до п. 2.4.6. договору, у разі неодержання рахунків до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим абонент зобов'язаний зателефонувати до оператора.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що нарахування за надані послуги здійснюється згідно з тарифами оператора, які є невід'ємною частиною цього договору (тарифи додаються). Розрахунковий період становить один календарний місяць. Кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів.

Відповідно до п. 3.2. договору, нарахування за надані послуги в мережах іноземних операторів під час використання послуги міжнародного роумінгу здійснюється згідно з тарифами іноземних операторів та з урахуванням послуг оператора із забезпечення міжнародного роумінгу. У випадку користування послугою міжнародного роумінгу оператор залишає за собою право включати до поточного розрахункового періоду послуги отримані у попередні розрахункові періоди.

Згідно з п. 3.3. договору, розрахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України, або поповнює рахунок свого мобільного номеру за допомогою карток оплати. За наявності авансу рахунки повинні сплаченими в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому випадку до моменту фактичного використання авансу.

Відповідно до п. 3.5. договору, кількість та вартість послуг, наданих абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників, належних операторові технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Строк даного договору складає один рік з моменту набуття ним чинності, якщо інше не передбачене пов'язаними з цим договором угодами або документами. Якщо за 30 днів до закінчення строку даного договору жодна із сторін письмово не заявить про намір розірвати договір, то він вважається продовженим (пролонгований) ще на один календарний рік на таких самих умовах. Така пролонгація строку даного договору можлива без обмеження терміну (п.п. 5.1 - 5.3 договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Таким чином, підписавши договір та здійснюючи фактичне користування телекомунікаційними послугами оператора, у тому числі послугами міжнародного роумінгу абонент погодився з умовами договору та Умовами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконував належним чином та протягом липня - жовтня 2014 року надав відповідачу телекомунікаційні послуги та виставив рахунки на оплату на загальну суму 165867,87 грн., що підтверджується відповідними щомісячними рахунками, податковими накладними та довідковою інформацією про надані послуги.

Так, відповідно до рахунків відповідачу нараховані:

- № від 31.07.2014 за розрахунковий період з 01.07.2014 по 31.07.2014 з урахуванням податків, знижок та наявної оплати - 26261,63 грн. (в тому числі послуги міжнародного роумінгу - 22616,20 грн.);

- № від 31.08.2014 за розрахунковий період з 01.08.2014 по 31.08.2014 - 139542,48 грн. (з яких послуги надані в мережах іноземного роумінг - партнерів 116285,40 грн. та сума ПДВ 23257,08 грн.);

- № від 30.09.2014 за розрахунковий період з 01.09.2014 по 30.09.2014 - 31,88 грн.

- № від 31.10.2014 за розрахунковий період з 01.10.2014 по 31.10.2014 - 31,88 грн.

20.08.2014 TOB "Агро-Інвест" звернулось до ПрАТ "МТС Україна" із заявою про надання деталізованої розшифровки нарахованої до сплати суми 22562,90 грн. за надані послуги в мережах іноземних роумінг-партнерів за період з 01.07.2014 по 31.07.2014.

Листом від 01.09.2014 ПрАТ "МТС Україна" надало TOB "Агро-Інвест" інформацію, в якій зазначило, що користуючись послугами у роумінгу, абонент використовує мережу роумінг - партнера ПрАТ "МТС Україна" (в даному випадку Mobile TeleSystems/MTS та Russia, MegaFon), тому оплата здійснюється відповідно до домовленості між роумінг - партнером та ПрАТ "МТС Україна". В результаті аналізу процесу обслуговування мобільного номера НОМЕР_1 у липні 2014 було зафіксовані сесії користування послугою «Мобільний GPRS - Інтернет» та телефонією спільною вартістю 97273,23 грн. (без ПДВ та ПФ), про що надало додаток №1 з інформацією щодо подій за вищевказаним номером телефону. Крім того, у даному листі ПрАТ "МТС Україна" вказувало, що на дату підготовки відповіді станом на 01.09.2014 за особовим рахунком TOB "Агро-Інвест" обліковується заборгованість у розмірі 174525,49 грн.

TOB "Агро-Інвест" направило ПАТ "МТС Україна" заяву-претензію від 26.08.2014, в якій зазначалось, що 22.08.2014 за заявою уповноваженої особи за довіреністю Мальцевої Г.Ю. підприємством отримано у Центрі обслуговування абонентів в м. Харкові довідкову інформацію про надані послуги ТОВ "Агро-Інвест" за період з 01.07.2014 по 31.07.2014. Як свідчать дані вказаної довідкової інформації вартість послуг поза пакетом за період формування звіту складає вже 139011,84 грн. без ПДВ, при цьому послуги, надані в мережах іноземних роумінг-партнерів, з 26.07.2014 по 31.07.2014 складають приблизно 138901,60 грн. без ПДВ і збору в ПФ. TOB "Агро-Інвест" не визнавало рахунок ПрАТ "МТС Україна" та прохало провести службову перевірку із зазначеного питання і переглянути надісланий рахунок, оскільки вищезазначені послуги не замовлялись підприємством.

05.09.2014 ПрАТ "МТС Україна" надало TOB "Агро-Інвест" відповідь на заяву-претензію від 26.08.2014, в якій вказувало на те, що абонентом за межами України за допомогою сервісу "Мобільний GPRS-Інтернет" було прийнято/передано інформацію об'ємом 1346,83 Мб, загальною вартістю 138405,04 грн., протарифіковано 3 вхідних дзвінки на загальну суму 41,68 грн., було здійснено 14 вихідних дзвінків, загальна вартість яких склала 454,88 грн. Вказана інформація вказана без ПДВ і збору в ПФ. Станом на 05.09.2014 сума заборгованості складала 165804,11 разом з ПДВ та ПФ.

25.09.2014 TOB "Агро-Інвест" направило ПрАТ "МТС Україна" заяву-претензію від 25.09.2014, в якій зазначало, що заборгованість, яку пред'являло до сплати МТС, в сумі 138405,04 грн. без ПДВ за послуги мобільного GSM-GPRS Інтернет ТОВ "Агро-Інвест" є необґрунтованою та прохало перевірити фінансову інформацію.

20.01.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію, в якій зазначав, що заборгованість ТОВ "Агро-Інвест" станом на 20.01.2016 складає 165867,87 грн. та просив терміново погасити вказану прострочену заборгованість.

Проте, відповідач залишив вищезазначену претензію без відповіді та без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

28.11.2017 прийнято оскаржуване рішення.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

У відповідності зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційна послуга (послуга) - продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій; рухомий (мобільний) зв'язок - електрозв'язок із застосуванням радіотехнологій, під час якого кінцеве обладнання хоча б одного із споживачів може вільно переміщатися в межах усіх пунктів закінчення телекомунікаційної мережі, зберігаючи єдиний унікальний ідентифікаційний номер мобільної станції.

Згідно ст. 33 Закону України "Про телекомунікації" споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Статтею 63 Закону України "Про телекомунікації" передбачені умови надання телекомунікаційних послуг: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про телекомунікації" розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неналежного виконання відповідачем умов договору та відсутності доказів сплати суми заборгованості у розмірі 165867,87 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що він не замовляв послуги "Мобільний GPRS-Інтернет", а тільки ті послуги, про які зазначено в умовах договору, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями договору, а саме: п. 1.2 та п. 2.2.1 передбачено, що загальні умови надання послуг у повному обсязі визначаються Умовами користування мережами мобільного зв'язку оператора, які є невід'ємною частиною цього договору. Оператор зобов'язаний надавати абоненту послуги відповідно до цього договору, Умов користування та тарифів оператора.

Відповідно до п. 6.1.12. Умов, оператор не зобов'язаний оприлюднювати інформацію про тарифи та покриття іноземних роумінг-партнерів, наявність і якість послуг та не несе відповідальності за достовірність такої інформації у разі її оприлюднення, а також не несе відповідальності у разі зміни тарифів, послуг та покриття іноземних роумінг-партнерів.

Згідно п. 7.2. Умов фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом. Вартість наданих послуг залежить від відповідного тарифу та обсягу наданих послуг (п. 7.3 Умов).

Відповідно до п.7.6. Умов чинні тарифи іноземних роумінг-партнерів знаходяться поза сферою відповідальності оператора.

Згідно з п.7.8. Умов кількість та вартість послуг, наданих абоненту в розрахунковому періоді, визначаються відповідно до показників належних оператору технічних засобів виміру тривалості, обсягу та вартості послуг, а також відповідно до інформації, наданої роумінг-операторами.

Враховуючи, що фактичне використання абонентом послуг міжнародного роумінгу, в тому числі мобільного Інтернету за кордоном підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі рахунками за спірний період та довідковою інформацією про надані послуги, відповідач мав оплати їх, відповідно до умов спірного договору.

Разом з цим, відповідач звернувся до суду першої інстанції з заявою про застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК).

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Положеннями ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як вже зазначалось п. 3.3. договору сторони передбачили, що розрахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України, або поповнює рахунок свого мобільного номеру за допомогою карток оплати. За наявності авансу рахунки повинні сплаченими в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому випадку до моменту фактичного використання авансу.

Згідно матеріалів справи заборгованість в розмірі 165867,87 грн. виникла у відповідача на підставі 4-х рахунків за період з липня по жовтень 2014 року.

Так, відповідно до рахунків:

- № від 31.07.2014, відповідачу нараховано за розрахунковий період з 01.07.2014 по 31.07.2014 з урахуванням податків, знижок та наявної оплати - 26261,63 грн. (в тому числі послуги міжнародного роумінгу 22616,20 грн.). Враховуючи умови договору, вказаний рахунок мав бути сплачений відповідачем до 15.08.2014, а відтак перебіг строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за рахунком № від 31.07.2014 починається з 16.08.2014 та спливає 16.08.2017;

- № від 31.08.2014, відповідачу нараховано за розрахунковий період з 01.08.2014 по 31.08.2014 - 139542,48 грн. (з яких послуги надані в мережах іноземного роумінг - партнерів 116285,40 грн. та сума ПДВ 23257,08 грн.). Враховуючи умови договору, вказаний рахунок мав бути сплачений відповідачем до 15.09.2014, а відтак перебіг строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за рахунком № від 31.08.2014 починається з 16.09.2014 та спливає 18.09.2017 (оскільки 16.09.2017 був вихідним днем);

- № від 30.09.2014, відповідачу нараховано за розрахунковий період з 01.09.2014 по 30.09.2014 - 31,88 грн. Враховуючи умови договору, вказаний рахунок мав бути сплачений відповідачем до 15.10.2014, а відтак перебіг строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за рахунком № від 30.09.2014 починається з 16.10.2014 та спливає 17.10.2017 (оскільки 16.10.2017 був вихідним днем);

- № від 31.10.2014, відповідачу нараховано за розрахунковий період з 01.10.2014 по 31.10.2014 - 31,88 грн. Враховуючи умови договору, вказаний рахунок мав бути сплачений відповідачем до 15.11.2014, а відтак перебіг строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за рахунком № від 31.10.2014 починається з 16.11.2014 та спливає 16.11.2017.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилився з визначенням дат початку перебігу позовної давності за вказаними рахунками, проте вказана помилка не вплинула на прийняття остаточного рішення у справі.

Враховуючи те, що позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Харківської області 29.09.2017, колегія суддів вважає, що до вимог про стягнення заборгованості за рахунками № від 31.08.2014 та № від 31.07.2014 на загальну суму 165804,11 грн. сплила позовна давність, про застосування якої заявлено відповідачем.

Щодо тверджень позивача про те, що перебіг позовної давності переривався, оскільки відповідачем були здійснені дії, які свідчать про визнання боргу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Колегія суддів зазначає, що правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому слід мати на увазі таке.

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Посилання заявника апеляційної скарги на заяву-претензію відповідача від 25.09.2014 як визнання заборгованості, є безпідставними, оскільки у вказаній заяві TOB "Агро-Інвест" не заперечувало щодо наданих послуг за спірний період вартістю 596,80 грн. без ПДВ та ПФ, в тому числі послуги міжнародного роумінгу (телефонія) в сумі 496,56 грн. Всього безспірна сума складала 727,11 грн. Однак враховуючи, що станом на 31.07.2014 у підприємства обліковувалась переплата у сумі 1000,00 грн., ТОВ "Агро-Інвест" вважало, що безспірна заборгованість є погашеною. В свою чергу залишок заборгованості, яку пред'являло до сплати МТС, в сумі 138405,04 грн. без ПДВ за послуги мобільного GSM-GPRS Інтернет ТОВ "Агро-Інвест" вважало необґрунтованою.

За таких обставин, заява TOB "Агро-Інвест" від 25.09.2014р. не може бути доказом вчинення відповідачем дій, які свідчить про визнання ним заборгованості за договором.

Також є безпідставним посилання ПрАТ "ВФ Україна" на часткове визнання відповідачем суми заборгованості у розмір 27399,07 грн., оскільки вказана сума (різниця) складає лише суму податків нарахованих на вартість послуг.

Посилання позивача на те, що про непогодження відповідача з частиною заборгованістю за рахунком № від 31.08.2014 він дізнався лише 30.09.2014, а тому на його думку строк позовної давності не пропущено, є необґрунтованими, враховуючи умови договору щодо строків сплати за рахунками.

Колегія суддів зазначає, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Зважаючи на вищевикладені обставини, приписи закону і на те, що позивачем не доведено поважності причин пропущення позовної давності, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за рахунками № від 31.08.2014 та № від 31.07.2014 на загальну суму 165804,11 грн.

Разом з цим, що стосується вимог про стягнення заборгованості за рахунками № від 30.09.2014 та № від 31.10.2014 на загальну суму 63,76 грн., враховуючи неналежне виконання відповідачем вимог договору та те, що вказані вимоги заявлені позивачем в межах строку позовної давності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо стягнення заборгованості у розмірі 63,76 грн.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №922/3359/17 - без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №922/3359/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачений статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 03.03.18

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.