ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р. Справа № 914/2376/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

за участю секретаря судового засідання Кобзар О.

з участю представників:

від позивача - Кохан О.І. представник на підставі довіреності № 2901/вих-81 від 23.01.2018р.

від відповідача - Сокальський Д.А. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № б/н від 02.02.2018р. (вх.№ 01-05/553/18 від 08.02.2018р.)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.01.2018р. (час проголошення об 12 год. 36 хв. в м.Львові, суддя - Синчук М.М., повний текст ухвали складено 19.01.2018р.)

у справі № 914/2376/16

за позовом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача фізичної особи-підприємця Гулки О.Я., м.Львів

про стягнення заборгованості та зобов»язання звільнити займану земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.01.2018р. у справі № 914/2376/16 (суддя Синчук М.М.) відмовлено в задоволенні скарги Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на дії Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо розгляду та повернення виконавчого документа - наказу господарського суду Львівської області від 13.12.2016р. № 042363 без прийняття до виконання, визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії з відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області від 13.12.2016р. № 042363, який виданий на виконання рішення господарського суду Львівської області від 28.11.2016р.

Ухвала суду мотивована тим, що як вбачається із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, позивач просив суд зобов'язати фізичну особу-підприємця Гулку Ореста Ярославовича звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса (транспортна розв'язку) площею 598,00 кв.м., кадастрового номеру земельної ділянки не вказано. Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року у справі №914/2376/16 було зобов'язано фізичну особу-підприємця Гулку Ореста Ярославовича звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса (транспортна розв'язку) площею 598,00 кв.м. та видано відповідний наказ Господарського суду Львівської області від 13.12.2016 року.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 року рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016р. в справі за номером 914/2376/16 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Станом на день розгляду скарги судом, рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року у справі №914/2376/16 є чинним, заяв від сторін та інших осіб про внесення змін та доповнень, роз'яснень до суду не надходило.

Не погоджуючись з даною ухвалою позивач - Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу на дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.11.2017р. № 25-вих-703 посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали скаржник вважає те, що організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регулюють Правила паркування транспортних засобів, затверджені Постановою КМУ від 03.12.2009р. № 1342. Дані Правила поширюються на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, а також на суб»єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Спеціально обладнані майданчики для паркування - це майданчики для паркування, розміщені поза мажеми проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху. Як зазначає скаржник, в рішенні місцевого господарського суду від 29.11.2016р. чітко зазначено, що предметом договору є майданчик для паркування, а відтак не потрібно зазначати кадастровий номер земельної ділянки. Окрім того, скаржник вважає, що ним обрано вірний спосіб захисту, посилаючись на відповідну судову практику.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2018р. справу № 914/2376/16 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І., Желіку М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № б/н від 02.02.2018р. (вх.№ 01-05/553/18 від 08.02.2018р.) у справі № 914/2376/16 та призначено розгляд справи на 27.02.2018р.

У відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В ході судового засідання представникам учасників справи права і обов"язки, передбачені ст.42 ГПК України роз"яснені.

Відводів складу суду та секретаря судового засідання в порядку ст.ст.35,37 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Представник позивача (апелянта) в судове засідання 27.02.2018р. з»явився, вимоги апеляційної скарги підтримав.

В судове засідання представник відповідача з»явився, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вимоги апеляційної скарги заперечив. Також подав клопотання про закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга, на його думку, підписана особою, яка не має права її підписувати.

Розглянувши подане клопотання та проаналізувавши довіреність на представника апелянта, додану до апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку відмовити у його задоволенні, оскільки особа, яка підписала апеляційну скаргу від імені позивача, наділена достатніми повноваженнями на вчинення таких дій.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 27.02.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходилась справа № 914/2376/16 за позовом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, м.Львів до фізичної особи-підприємця Гулки О.Я., м.Львів про стягнення заборгованості та зобов»язання звільнити займану земельну ділянку.

До Господарського суду Львівської області звернувся Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради зі скаргою на дії Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо розгляду та повернення виконавчого документа - наказу господарського суду Львівської області від 13.12.2016 р. №042363, без прийняття до виконання, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії з відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області від 13.12.2016 р. №042363, який виданий на виконання рішення господарського суд Львівської області від 28.11.2016 р. у справі №914/2376/16.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року у справі №914/2376/16 зобов'язано фізичну особу-підприємця Гулку Ореста Ярославовича звільнити земельну ділянку спеціальну визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса (транспортна розв'язку) площею 598,00 кв.м.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 13.12.2016 року, про що був виданий наказ №042363 про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 року рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016р. в справі за номером 914/2376/16 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 16 серпня 2017 року у справі №914/2376/16 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Гулки О.Я. залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 у справі Господарського суду Львівської області №914/2376/16, залишено без змін.

03.07.2017 року Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради звернувся до Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області із заявою №25-вих-2169 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу від 13.12.2016 р. До вищезазначеної заяви додатково було додано світлокопія договору від 01.04.2011 року №132 "Про використання земельної ділянки спеціально зазначеної для забезпечення паркування транспортних засобів" та рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016р. у справі №914/2376/16.

Листом від 18.07.2017 року №22454 Сихівським відділом державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області було надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, мотивуючи тим, що відсутня дата народження боржника у заяві про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають вдмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Як встановлено судом, позивач - Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради звернувся до відповідача: Фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича. Таким чином, посилання державного виконавця на відсутність дати народження боржника - Фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича у виконавчому документі є безпідставним, оскільки позов пред'явлено не до фізичної особи, а до фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України (в редакції чинній на час звернення скаржника до суду зі скаргою) скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно ст. 340 ГПК України (чинної редакції) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 341 ГПК України (чинної редакції) скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами скарги, листом від 18.07.2017 року №22454 Сихівським відділом державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області було надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, однак скаржник звернувся до суду 20.11.2017 р., тобто із пропущенням десятиденного строку, встановленого Кодексом.

Листом від 31.10.2017 року №36373 Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області було надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстав, що у виконавчому документі відсутня адреса земельної ділянки та відповідно до п.6 частини четвертої ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, з підстав, що у виконавчому документі відсутня адреса земельної ділянки яку необхідно звільнити боржнику.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, позивач просив суд зобов'язати фізичну особу-підприємця Гулку Ореста Ярославовича звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса (транспортна розв'язку) площею 598,00 кв.м., кадастрового номеру земельної ділянки не вказано.

Згідно ст. 83 ГПК України (в редакції чинній на час звернення скаржника до суду із скаргою) господарський суд, приймаючи рішення, має право: виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони;

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України (чинної редакції) при ухвалені рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року у справі №914/2376/16 було зобов'язано фізичну особу-підприємця Гулку Ореста Ярославовича звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса (транспортна розв'язку) площею 598,00 кв.м. та видано відповідний наказ Господарського суду Львівської області від 13.12.2016 року.

Станом на день розгляду скарги судом, рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року у справі №914/2376/16 є чинним, заяв від сторін та інших осіб про внесення змін та доповнень, роз'яснень до суду не надходило.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Крім того, згідно ст. 343 ГПК України (чинної редакції) за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Всупереч зазначеному, скаржник просив місцевий господарський суд зобов'язати Сихівський відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.12.2016 року №042363, який виданий на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року, яке набрало законної сили 13.12.2016 року у справі № 914/2376/16, що не відповідає способам захисту встановленим ст. 343 ГПК України.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 15.01.2018 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали Господарського суду Львівської області від 15.01.2018 року у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 271, 275, 276, 281, 282, 283, 284, 285 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № б/н від 02.02.2018р. (вх.№ 01-05/553/18 від 08.02.2018р.) - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.01.2018р. у справі № 914/2376/16 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 03 березня 2018р.

Головуючий суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.

суддя Желік М.Б.