РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.02.2018Справа № 910/20421/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІТОН БУДПРОЕКТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ГРУП"

про стягнення 3 611 277,79 грн.

за участю представників:

від позивача: Харченко Р.І. (довіреність)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АВІТОН БУДПРОЕКТ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ГРУП" (відповідач) 3611277,79 грн., з яких: 2449510,12 грн. - основний борг, 72 452,00 грн. - 3% річних, 732 196,12 грн. - штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 357119,55 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов'язань за договором підряду № 02/11 від 02.11.2015 в частині оплати за виконані позивачем роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2017 порушено провадження по справі № 910/20421/17 та призначено її розгляд на 12.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2017 розгляд справи №910/20421/17 відкладено на 18.01.2018.

15.01.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивачем зазначено, що заявлена до стягнення сума штрафу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є пенею.

Враховуючи те, що матеріально-правова вимога, обраний спосіб захисту порушеного права, обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, викладені у позові, залишились незмінними, суд зазначає, що розгляд справи здійснюється згідно заявлених позивачем вимог з урахуванням наведених вище пояснень.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно із п. 8 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2018, приймаючи до уваги ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, судом вирішено здійснювати розгляд справи № 910/20421/17 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 08.02.2018.

В судове засідання 08.02.2018 представники позивача та відповідача не з'явились, про розгляд справи були повідомленні належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/20421/17 до судового розгляду по суті на 22.02.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2018 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений ухвалою суду від 08.02.2018, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 22.02.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІТОН БУДПРОЕКТ" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ГРУП" (підрядник) укладено договір підряду №02/11 (далі - договір), відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи, а саме здійснює комплекс будівельно-монтажних робіт з прокладання зовнішньої інженерної мережі водопроводу на об'єкті: "Будівництво житлового будинку з об'єктами по вул. Трутенка, 3 у Голосіївському районі м. Києва" у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації (п.п.1.1., 1.2.).

Згідно із п. 1.3. договору, строки виконання робіт: початок робіт - листопад 2015р. Закінчення робіт - грудень 2015р.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що договірна ціна визначається сторонами відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві, чинного законодавства України, розрахунку договірної ціни (додаток №1 до договору) та становить - 5 499 972,00 грн.

У відповідності до пп. 3.3.1. п. 3.1. договору, підрядник зобов'язаний виконати роботи у встановлені п. 1.3. цього договору строки у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації, згідно з будівельними нормами та правилами, включаючи можливі роботи, які чітко не вказані в технічній характеристиці, але необхідні для прокладання зовнішніх інженерних мереж і нормальної їх експлуатації.

За змістом п. 4.1. договору, замовник призначає свого представника для ведення технічного нагляду й здійснення контролю за ходом будівництва. Приймання виконаних будівельно-монтажних робіт здійснюється за Актом виконаних робіт ф. КБ-2в з оформленням Довідки ф. КБ-3 після підтвердження про якісне виконання робіт представником з технічного нагляду замовника. Представник замовника також робить перевірку відповідності використаних підрядником матеріалів, виробів, конструкцій, передбачених проектною документацією й умовами договору. Представник замовника має право безперешкодного доступу до усіх видів робіт у будь-який час, протягом усього періоду будівництва.

Відповідно до пп. 3.4.7. п. 3.4. договору на відповідача покладено обов'язок здійснювати розрахунки за виконані роботи шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника.

В пункті 5.1. договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником виконаних робіт на підставі документів по обліку в капітальному будівництві (форма КБ-2в, КБ-3). Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті і визначається в межах вартості робіт, передбачених договірною ціною, із урахуванням виконаних обсягів робіт та з урахуванням пунктів 3.4.7. та 5.3. договору. Акти виконаних робіт ф. КБ-2в та довідки ф. КБ-3 підрядник зобов'язаний надавати замовнику на розгляд не пізніше 26 числа звітного місяця. Замовник перевіряє надані підрядником Акти виконаних робіт ф. КБ-2в та підписує.

Пунктами 5.2., 5.3. договору передбачено, що замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 50% вартості договірної ціни зазначеної у п. 2.1. договору протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання даного договору. Розрахунки за виконані роботи здійснюються за фактом їх виконання протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання Акту виконаних робіт ф.КБ-2в та Довідки ф.КБ-3.

Відповідно до п. 6.5. договору, за несвоєчасну оплату виконаних робіт відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно із пунктом 5.2. договору, відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти у сумі 2 500 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №209 від 18.11.2015, №212 від 19.11.2015, №368 від 24.11.2015, №25 від 29.12.2017.

На виконання умов договору підряду позивач виконав роботи на загальну суму 5 449 510,12 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання будівельних робіт від 31.12.2015, від 31.03.2016, від 31.05.2016 та від 30.12.2016 та копіями довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми № КБ-3).

В подальшому 27.12.2016 відповідач здійснив часткову оплату по договору за виконані позивачем роботи у сумі 500000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №248 від 27.12.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, оплату прийнятих робіт в повному обсязі не здійснив, внаслідок чого заборгованість відповідача за договором становить 2 449 510,12 грн. грн.

З урахуванням наведеного, у зв'язку із наявністю заборгованості за договором у розмірі 2 449 510,12 грн. та простроченням виконання грошового зобов'язання, позивач за нарахував пеню у сумі 732 196,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 357119,55 грн. та 3% річних у розмірі 72 452,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Відповідно до актів приймання будівельних робіт від 31.12.2015, від 31.03.2016, від 31.05.2016 та від 30.12.2016 та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми № КБ-3) позивачем передано, а відповідачем прийнято виконані на підставі договору підряду № 02/11 від 02.11.2015 будівельні роботи на загальну суму 5 449 510,12 грн.

Відповідач підписав вказані акти та прийняв виконані позивачем роботи без заперечень та зауважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктами 5.2., 5.3. договору сторони погодили, що відповідач перераховує позивачу аванс у розмірі 50% вартості договірної ціни зазначеної у п. 2.1. договору протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання даного договору. Розрахунки за виконані роботи здійснюються за фактом їх виконання протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання Акту виконаних робіт ф.КБ-2в та Довідки ф.КБ-3.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки, відповідач у визначені договором строки не здійснив повної оплати за виконані роботи, заборгованість відповідача за договором у сумі 2449510,12 грн. підтверджена матеріалами справи, то суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення 2449510,12 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у сумі 732 196,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 357119,55 грн. та 3% річних у розмірі 72 452,00 грн.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за виконані позивачем роботи передбачена у п. 6.5. договору, відповідно до якого за несвоєчасну оплату виконаних робіт відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем за періоди з 05.04.2016 по 05.06.2016 на суму 1825955,60 грн. заборгованості, з 05.06.2016 по 27.12.2016 на суму 1891287,20 грн. заборгованості, з 27.12.2016 по 05.01.2017 на суму 1391287,20 грн. заборгованості та з 05.01.2017 по 05.06.2017 на суму 2449510,12 грн. заборгованості.

З урахуванням встановлених договором строків оплати, оскільки часткову оплату здійснено позивачем 27.12.2016 та приймаючи до уваги п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат слід здійснювати за періоди з 08.04.2016 по 05.06.2016 на суму 1825955,60 грн. заборгованості, з 08.06.2016 по 27.12.2016 на суму 1891287,20 грн. заборгованості, з 28.12.2016 по 05.01.2017 на суму 1391287,20 грн. заборгованості та з 11.01.2017 по 05.06.2017 на суму 2449510,12 грн. заборгованості.

Здійснивши перерахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 70833,92 грн., сума пені у розмірі 712429,94 грн., та інфляційні нарахування у розмірі 348381,51 грн., у зв'язку із чим вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд задовольняє частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІТОН БУДПРОЕКТ".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАС ГРУП" (03061, м. Київ, ПРОСПЕКТ ВІДРАДНИЙ, будинок 103; ідентифікаційний код 38282261) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВІТОН БУДПРОЕКТ" (03148, м. Київ, вулиця ГНАТА ЮРИ, будинок 9, кімната 414; ідентифікаційний код 35122255) основну суму боргу у розмірі 2449510,12 грн., 3% річних у розмірі 70833,92 грн., пеню у розмірі 712429,94 грн. інфляційні нарахування у розмірі 348381,51 грн. та судовий збір у сумі 53717,34 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 02.03.2018.

Суддя С.О. Турчин