номер провадження справи 9/106/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018 Справа № 908/2292/17

м. Запоріжжя

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6)

до відповідача: Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, буд. 12)

про стягнення суми в розмірі 1647,95 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Остапенко В.М., довіреність № 14-66 від 14.04.2017;

від відповідача: Єрьоменко О.Г., довіреність № 2 від 02.01.2018;

СУТЬ СПОРУ:

20.11.2017 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства суми в розмірі 1647,95 грн., з якої: сума 1534,35 грн. - пеня, сума 113,60 - 3% річних.

Ухвалою суду від 21.11.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2292/17, присвоєно номер провадження справи 9/106/17, судове засідання призначено на 19.12.2017.

Згідно із Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" який набрав чинності 15.12.2017, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та викладено його в новій редакції. У зв'язку з чим, у судовому засіданні 19.12.2017 суд відкрив судове засідання та оголосив про подальший розгляд справи за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, який здійснюється зі стадії підготовчого провадження, в рамках загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні оголошувались перерви до 16.01.2018 та 12.02.2018.

Ухвалою суду від 12.02.2017 закрито підготовче провадження у справі №908/2292/17 та призначено справу до розгляду по суті на 26.02.2018.

26.02.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 31.12.2014 між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1590/15-ТЄ-13. У зв'язку із несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий природний газ, позивач нарахував відповідачу пеню за неналежне виконання умов договору у розмірі 1 534,35 грн. і 3% річних у розмірі 113,60 грн. Позивач підтримує позов та на підставі ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу України просить суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2004 порушено провадження у справі про банкрутство відповідача, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який діяв з 16.06.2004 по 17.12.2015 до прийняття господарським судом Запорізької області ухвали у справі №21/124-19/42/19-21/34/09-5009/2589/12 про затвердження звіту керуючого санацією та припинення провадження у справі. Отже, мораторій діяв у період з січня по грудень 2015, саме за цей період позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені та 3% річних, що суперечить положенням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Оскільки, відповідно до цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовується інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

У своїй відповіді на відзив, позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній на момент припинення провадження у справі про банкрутство відповідача) дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Тоді як позивач звернувся з позовом до суду у даній справі № 908/2292/17 у листопаді 2017, тобто коли вже була відсутня дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

31.12.2014 між Публічним акціонерним товариством НАК "Нафтогаз України" (продавець, позивач у справі) та Орендним виробничим управлінням житлово-комунального господарства (покупець, відповідач у справі) укладено договір № 1590/15-ТЕ-13 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п.1.2.).

Продавець передає покупцеві з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. газ обсягом до 1435 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів (п. 2.1.)

Відповідно до п.3.1.2. договору, покупець до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки.

Корегування планових обсягів газу оформляється покупцем у вигляді заявки (п.3.1.3.).

Згідно з пунктом 3.3. договору, приймання-передача газу, переданого продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/візлів обліку газу покупця.

У пункті 3.4. договору зазначено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві відписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовані відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1000 куб. м газу становить 5 900,00 грн. без урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20% .

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6384,70 грн. крім того ПДВ - 20% - 1276,94 грн., всього з ПДВ - 7661,64 грн.

Згідно з п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення з відповідача суми пені та 3% річних, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, що стало підставою для нарахування позивачем суми 1534,35 грн. пені та суми 113,60 грн. - 3% річних.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов вказаного договору, позивач у період з січня 2015 року по грудень 2015 року поставив відповідачу, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму у розмірі 1078185,34 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 в обсязі 25,536 тис.куб.м. на суму 195647,64 грн., від 28.02.2015 в обсязі 21,896 тис.куб.м. на суму 162399,12 грн., від 31.03.2015 в обсязі 18,938 тис.куб.м. на суму 214636,46 грн., від 30.04.2015 в обсязі 5,628 тис.куб.м. на суму 54030,15 грн., від 31.10.2015 в обсязі 11,755 тис.куб.м. на суму 104682,03 грн., від 30.11.2015 в обсязі 17,705 тис.куб.м. на суму 154843,40 грн., від 31.12.2015 в обсязі 21,934 тис.куб.м. на суму 191946,54 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками обох підприємств, копії яких містяться в матеріалах справи.

З довідки про операції по Орендному виробничому управлінню житлово-комунального господарства, м. Вільнянськ, за період з 01.12.2014 по 30.09.2016 за підписом головного бухгалтера ПАТ "НАК Нафтогаз України" Буртан Т.П. вбачається, що відповідач погодившись з обсягом та вартістю поставленого газу, сплатив грошові кошти у повному обсязі у розмірі 1078185,34 грн. за отриманий природний газ, однак з порушенням строку встановленого у п. 6.1. договору.

Вказана оплата відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У зв'язку із порушенням відповідачем строків оплати отриманого природного газу, позивачем, на підставі п. 7.2. договору, нараховано пеню за загальний період з 17.02.2015 по 17.03.2015 в розмірі 1534,35 грн.

Із змісту п. 7.2. договору слідує, що у разі невиконання покупцем п. 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2004 порушено провадження у справі №21/124 про банкрутство - Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.12.2015 у справі № 21/124-19/42/09-21/34/09-5009/2589/12 затверджено звіт керуючого санацією, процедуру санації Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства та повноваження керуючого санацією Василенко Н.А. припинено, провадження у справі припинено.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, враховуючи, що мораторій на задоволення вимог кредиторів діяв з 16.06.2004 по 17.12.2015, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно нарахована пеня за період з 17.02.2015 по 17.03.2015, тобто в період дії мораторію. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 1534,35 грн. пені задоволенню не підлягає.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 113,60 грн., нарахованих за загальний період з 17.02.2015 по 17.03.2015.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та встановлено, що він є вірним, і тому 3% річних в розмірі 113,60 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Доводи відповідача, викладені у відзиві щодо безпідставності нарахування 3 % річних спростовуються наступним.

Як вже зазначалось, відповідно до положень частини ч. 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, в цілому позовні вимоги задовольняються частково.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Ціолковського, буд. 12, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ) суму 113 (сто тринадцять) грн. 60 коп. - 3% річних, суму 110 (сто десять) грн. 29 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Суддя О.С. Боєва

Повне рішення складено та підписано 05.03.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.