КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 910/23018/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

секретар судового засідання: Майданевич Г.А.
за участю представників учасників процесу:
від позивача: адвокат Соколов А.О. від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод»
на ухвалуГосподарського суду міста Києва
від22.12.2017
суддя Головіна К.І.
за позовомпозовом публічного акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод", м. Дніпро
допублічного акціонерного товариства "БТА Банк", м. Київ
простягнення 1 198 571,20 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський Машинобудівний Завод" (надалі-ПАТ «ДМЗ»/позивач) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "БТА Банк" (надалі- ПАТ "БТА Банк" /відповідач) про стягнення 1 198 571,20 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі № 910/23018/17 (суддя Головіна К.І., м. Київ) повернуто без розгляду позовну заяву ПАТ "ДМЗ" до ПАТ "БТА Банк" про стягнення 1 198 571,20 грн. на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі № 910/23018/17, ПАТ "ДМЗ " (скаржник) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до господарського суду міста Києва по суті заявлених позовних вимог, а також стягнути з ПАТ "БТА Банк" на користь ПАТ "ДМЗ" витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Апеляційна скарга ПАТ "ДМЗ " мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та норм матеріального права, зокрема, статті 224 Господарського кодексу України та статі 636 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 відновлено ПАТ "ДМЗ" пропущений процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі № 910/23018/17; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено її до розгляду на 20.02.2018.

У судовому засіданні адвокат відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених в ній підстав.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України), відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності відповідача.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши думку адвоката позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуваний судовий акт суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Підпунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз'яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось позивачем, останній звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПАТ «БТА Банк» про стягнення 1 198 571,20 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі № 910/23018/17 повернуто без розгляду позовну заяву «ДМЗ» на підставі п. 2 ч. 5 ст. 173 ГПК України.

Повертаючи позовну заяву на підставі п. 2 ч. 5 ст. 173 ГПК та України місцевий господарський суд виходив з підстав порушення позивачем правил об'єднання позовних вимог, оскільки сумісний їх розгляд буде перешкоджати з'ясуванню прав та взаємовідносин сторін, оскільки ТОВ «ДМЗ» було заявлено позовні вимоги, які виникають з 8 окремих підстав (договорів купівлі-продажу № 682 від 19.07.2013 № 168 від 14.05.2013, № 448 від 19.06.2013, № 500 від 13.04.2011, № 3927 від 18.06.2013 та рішень судів від 24.10.2013 у справі № 904/6737/13, від 29.10.2013 у справі № 904/6899/13, від 23.10.2013 у справі № 904/6733/13).

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Об'єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз'єднання позовних вимог. Про об'єднання справ в одне провадження, роз'єднання позовних вимог, про відмову в об'єднанні справ в одне провадження, роз'єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу. Справи, що перебувають у провадженні господарського суду, в разі об'єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі. Якщо провадження у справах було відкрито в один день, справи, в разі об'єднання їх в одне провадження, передаються на розгляд судді, який першим прийняв рішення про їх об'єднання. Справи, об'єднані в одне провадження, роз'єднанню не підлягають.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Дозволяється об'єднувати вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги або є однорідними.

Отже, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Суддя має право повернути позовну заяву, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу ( п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України).

Як вбачається з оригіналу позовної заяви ПАТ «ДМЗ», яка була додана скаржником до апеляційної скарги та встановлено судовою колегією апеляційного господарського суду, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків у сумі 1 198 571,20 грн.

Наявність таких збитків позивач пов'язує з тим, останнім було оплачено земельний податок за земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти нерухомості відповідача набуті ним (відповідачем) за 5 договорами купівлі-продажу № 682 від 19.07.2013 № 168 від 14.05.2013 № 448 від 19.06.2013 № 500 від 13.04.2011 № 3927 від 18.06.2013 та 3 рішеннями судів від 24.10.2013 у справі № 904/6737/13, від 29.10.2013 у справі № 904/6899/13, від 23.10.2013 у справі № 904/6733/13.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ПАТ «ДМЗ» не порушено вимоги ст. 173 ГПК України при зверненні до суду із даним позовом.

Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом не зазначено, чим саме розгляд заявлених вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Разом з тим, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що суд першої інстанції не позбавлений можливості роз'єднати позовні вимоги, оскільки таке роз'єднання передбачено положеннями ст. 173 ГПК України.

Відтак, позивачем при зверненні з позовною заявою не порушено правила об'єднання позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовну заяву ПАТ «ДМЗ» було подано з дотриманням вимог чинного законодавства, а висновок місцевого господарського щодо наявності підстав для повернення позовної заяви без розгляду є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково повернув позову заяву без розгляду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 173 ГПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі № 910/23018/17 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали було неповно з'ясовані обставини справи, а тому ухвала суду першої інстанції від 22.12.2017 у справі № 910/23018/17 підлягає скасуванню, з направленням справи до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Крім того, розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, слід здійснити суду першої інстанції при ухваленні рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 173, 174, 240, 255, 267-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі № 910/23018/17 скасувати.

3. Справу № 910/23018/17 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва по суті.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 22.02.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв