ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 911/2930/17

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши матеріали скарги ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS на дії державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області та зобов'язання державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області вчинення певних дій у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до 1) приватного акціонерного товариства "Київ ОСОБА_1 Україна";

2) дочірнього підприємства "АТЛАНТИК ФАРМЗ";

3) товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Фармз ІІ";

4) ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS,

про стягнення 8 381 075,64 грн.,

за участю представників:

стягувача: ОСОБА_2 (довіреність №02-36/2705 від 20.11.2017 року);

боржників: 1) ОСОБА_1 (довіреність від 15.02.2018 року);

2) ОСОБА_1 (довіреність від 15.02.2018 року);

3) не з'явився;

4) ОСОБА_1 (довіреність від 15.02.2018 року);

державної виконавчої служби: не з'явився,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Господарського суду Київської області від 05.10.2017 року порушено провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до приватного акціонерного товариства "Київ ОСОБА_1 Україна", дочірнього підприємства "АТЛАНТИК ФАРМЗ", товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Фармз ІІ", ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS про солідарне стягнення заборгованості по несплачених процентах згідно з умовами додаткового договору №1 про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору про здійснення кредитування №06.301-72/168 від 24.07.2013 року та згідно з умовами додаткового договору №2 про надання невідновлювальної кредитної лінії в рамках Генерального договору про здійснення кредитування №06.301-72/168 від 24.07.2013 року всього 328 083,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2017 року становили 8 381 075,64 гривень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.10.2017 року, з метою забезпечення позову, накладено арешт на грошові кошти приватного акціонерного товариства "Київ ОСОБА_1 Україна", дочірнього підприємства "АТЛАНТИК ФАРМЗ", товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Фармз ІІ", ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS, що знаходяться в банківських установах на рахунках, що будуть виявлені державною виконавчою службою в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, в межах ціни позову - 328 083,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2017 року становили 8 381 075,64 гривень.

09 січня 2018 року на адресу Господарського суду Київської області ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS (далі боржник 4) направило скаргу від 29.12.2017 року на дії державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області щодо відкриття виконавчого провадження №55349035.

Ухвалою суду від 09.01.2017 року скаргу призначено до розгляду на 17 січня 2018 року.

17 січня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник боржника 4 подала письмові пояснення щодо скарги від 16.01.2018 року, долучені до матеріалів справи.

17 січня 2018 року в засіданні представник боржника 4 вищевказану скаргу підтримала, вважала її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Представник стягувача у засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Представник Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області у засідання не з'явився, вимог ухвали від 09.01.2018 року не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року розгляд скарги відкладено на 07 лютого 2018 року.

31 січня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник стягувача подала клопотання про відкладення розгляду скарги, у звязку з її участю в іншому судовому засіданні, на підтвердження чого надала копію ухвали суду.

31 січня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник боржника 4 подала клопотання про відкладення розгляду скарги, у звязку з її участю в іншому судовому засіданні, на підтвердження чого надала копії документів.

05 лютого 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник стягувача подала письмові пояснення щодо скарги, які були прийняті до розгляду судом.

06 лютого 2018 року на електронну адресу Господарського суду Київської області представник Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області направив клопотання, просив суд надіслати йому копію скарги для ознайомлення, а також відкласти розгляд скарги для надання можливості ознайомлення з матеріалами справи.

07 лютого 2018 року представники стягувача, боржників та Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області у засідання не з'явились, представник Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області вимог ухвали суду від 17.01.2018 року не виконав.

Ухвалою суду від 07.02.2018 року задоволено клопотання стягувача та боржників 1, 2, 4 про відкладення розгляду скарги. У задоволенні клопотання Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області судом відмовлено.

Ухвалою суду від 07.02.2018 року розгляд скарги відкладено на 28 лютого 2018 року.

27 лютого 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник боржників 1, 2, 4 подала відповідь на пояснення позивача.

28 лютого 2018 року на адресу Господарського суду Київської області представник Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області надіслав документи на виконання вимог ухвал суду.

28 лютого 2018 року в засіданні представник боржника 4 просила скаргу на дії державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області та зобов'язання державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області вчинення певних дій задоволити.

Представник стягувача проти задоволення скарги заперечувала.

Представники боржника 3 та Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області у засідання не з'явились.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників стягувача та боржника 4, дійшов наступних висновків.

З метою забезпечення позову, до Господарського суду Київської області звернулось публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" із заявою про накладення арешту на грошові кошти приватного акціонерного товариства "Київ ОСОБА_1 Україна", дочірнього підприємства "АТЛАНТИК ФАРМЗ", товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Фармз ІІ", ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS, що знаходяться в банківських установах на рахунках, що будуть виявлені державною виконавчою службою в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, в межах ціни позову - 328 083,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2017 року становили 8 381 075,64 гривень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.10.2017 року (далі ухвала суду) накладено арешт на грошові кошти приватного акціонерного товариства "Київ ОСОБА_1 Україна", дочірнього підприємства "АТЛАНТИК ФАРМЗ", товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Фармз ІІ", ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS в межах заявленого позову.

На виконання ухвали суду державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження №55349035 від 08.12.2017 року, про що винесено постанову.

09 січня 2018 року ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS (далі боржник 4) звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області.

Боржник 4 просив суд визнати протиправною і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №55349035 від 08.12.2017 року, вважав, що ухвала суду не відповідає вимогам до виконавчого документа, закріпленим п. п. 1, 6 ч. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження, оскільки боржник 4 не є резидентом України.

Також, просив суд зобов'язати державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області ОСОБА_3 усунути порушення прав боржника 4 шляхом повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 03.10.2017 року) (далі - Закон України "Про виконавче провадження"), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Звертаючись до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, боржник 4 послався на порушення державним виконавцем вимог п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" щодо повернення стягувачу виконавчого документа органом державної виконавчої служби, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доводи представника боржника 4 спростовуються, у звязку з наступним.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначається назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

Так, вищезазначене положення стосується саме органу та посадової особи, які наділені повноваженнями видавати виконавчі документи.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, правом видавати накази на виконання рішень суду наділений саме суд, а не суддя.

Відтак, посилання боржника 4 на те, що в ухвалі суду не зазначено імені та по батькові особи, яка видала виконавчий документ, є безпідставними.

Крім цього, у скарзі на ухвалу суду представник боржника 4 послалась на те, що ухвала не відповідає вимогам до виконавчого документа, закріпленим п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в ухвалі суду не вказана дата набрання ухвалою законної сили.

Доводи представника боржника 4 спростовуються, у звязку з наступним.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначається дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 року).

В ухвалі суду зазначено, що ухвала набирає законної сили з дня її винесення судом і відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом зі строком предявлення до виконання протягом трьох років.

Відтак, доводи боржника 4 про те, що ухвала суду не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", також є безпідставними.

Представник боржника 4 вважала, що ухвала суду не відповідає вимогам до виконавчого документа, закріпленим ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в ухвалі суду не зазначено накладення арешту на грошові кошти боржників солідарно або в певних частинах.

Доводи представника боржника 4 спростовуються, у звязку з наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 03.08.2017 року), якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання має бути проведено в різних місцях чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька наказів, у яких зазначаються один відповідач та один позивач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Так, вимоги ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" кореспондуються із вимогами ч. 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, при солідарному зобовязанні суд має право не видавати окремого виконавчого документа для конкретного боржника.

Ухвалою суду від 27.10.2017 року встановлено, що обовязок боржників є солідарним, тому суд не вбачає порушень державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, доводи боржника 4 про те, що ухвала суду не відповідає вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", є необґрунтованими.

Крім цього, у скарзі на ухвалу суду представник боржника 4 послалась на те, що ухвала суду не відповідає вимогам до виконавчого документа, закріпленим ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки боржник 4 не є резидентом України, на території України не зареєстрований, діяльність свою не проводить і майном не володіє, у звязку з чим, на думку представника боржника 4, державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження №55349035 від 08.12.2017 року.

Доводи представника боржника 4 спростовуються, у звязку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України "Про виконавче провадження", під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, боржнику 4 належить майно, яке знаходиться на території України, а саме 100 відсотків корпоративних прав дочірнього підприємства "АТЛАНТИК ФАРМЗ" та 100 відсотків корпоративних прав приватного акціонерного товариства "Київ ОСОБА_1 Україна", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, копія якого долучена до матеріалів справи, а також даними Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України.

Стягувачем було подано заяву про відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна боржника 4.

Відтак, доводи боржника 4 про те, що ухвала суду не відповідає вимогам ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так, суд дійшов висновку про те, що скарга ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS на дії державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області та зобов'язання державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області вчинення певних дій, задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 3, п, п. 1, 6 ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 4, ч. 1 ст. 24, п. 1 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 Закону України "Про виконавче провадження", ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 327, ст. 339, ч. ч. 1, 3 ст. 343, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. відмовити у задоволенні скарги ATLANTIC AGRO HOLDINGS ApS на дії державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області та зобов'язання державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області вчинення певних дій;

2. направити копії цієї ухвали стягувачу, боржникам та Миронівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 05.03.2018 року.

Суддя С. Грабець