ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" лютого 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2598/17

За позовом: Одеської митниці Державної фіскальної служби України (вул. Гайдара, б. 21-А, м. Одеса, Одеська область, 65078, код ЄДРПОУ - 39441717)

До відповідача: Приватного підприємства "Аванта Люкс" (вул. Авдєєва-Чорноморського, б. 2-б, м. Одеса, Одеська область, 65000, код ЄДРПОУ - 32623145)

про стягнення 154 241 грн. 00 коп.

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з ОСОБА_1

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - на підставі довіреності № 22/5/15-70-10 від 12.01.18 р.;

Від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Позивач, Одеська митниця Державної фіскальної служби України (далі- Одеська митниця ДФС) , звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Аванта Люкс» (далі ПП «Аванта Люкс») про стягнення збитків у розмірі 154 241 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 27.10.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено до розгляду.

15 грудня 2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017 р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017 р., господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ. Малозначними справами, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (160 000 грн.).

Ухвалою суду від 09.01.2018р. справу № 916/2598/17 прийнято до розгляду за правилами ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017 р., в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою. Але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою «адресат вибув». Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, суд встановив:

09 лютого 2010р. між Південною митницею (правонаступником якого є Одеська митниця ДФС) (Поклажодавець) та ПП «Аванта Люкс» (Зберігач) був укладений Договір зберігання № 9. Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на зберігання предмети, вилучені по протоколах про порушення митних правил, конфісковані за рішенням суду, прийняті на зберігання та інші предмети, що підлягають передачі у власність держави на склад, який відповідає умовам зберігання зазначеного товару в асортименті, кількості та вартості. Код державної класифікації послуг 63.12.1 «Послуги складів і пакгаузів».

Даний Договір починає діяти з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін. Строк дії Договору складає 1 (один) рік і визначається періодом з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. Якщо за 20 (двадцять) діб до закінчення строку дії договору ні одна з сторін не заявить про свій намір припинити дію договору то він вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (пункти 7.1, 7.2 Договору).

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. Поклажодавець зобовязаний розмістити в скорочені терміни на складі Зберігача предмети з обовязковим складанням про це Акту приймання-передачі, який підписується матеріально-відповідальною особою зберігача і уповноваженими представниками Поклажодавця.

Згідно із підпунктами 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 пункту 2.2 Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. Поклажодавець має право вимагати у будь-який час (та у будь-якій кількості) повністю або частково предмети, які знаходяться на складі у Зберігача на зберіганні; проводити інвентаризацію предметів, які знаходяться на зберіганні; вимагати від Зберігача відшкодування збитків у разі виявлення пошкодження, псування або втрати предметів з його вини.

Підпунктами 2.3.2, 2.3.9 пункту 2.3 Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. передбачено, що Зберігач зобовязаний прийняти предмети на зберігання за Актом приймання-передачі. У разі проведення Поклажодавцем інвентаризації предметів, що знаходяться на зберіганні, забезпечити безперешкодний доступ до них відповідній комісії.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. Зберігач несе відповідальність за забезпечення схоронності предметів з дати передання предметів на зберігання і до моменту їх повернення Поклажодавцю у встановленому законодавством порядку. У випадку порушення зобовязання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в України законодавством.

Позивач у справі зазначає, що на виконання умов Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. Південна митниця передала на зберігання до ПП «Аванта Люкс» товари, в тому числі і органічні та синтетичні хімічні речовини та суміші: хімічні речовини для суднового двигуна «АСС-9» -2 банки у кількості 40 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «AIR Cooler Cleaner» -1 банка у кількості 20 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «OIGR» -2 банки у кількості 40 кг; абсолютний етиловий спирт у кількості 1 678 кг; ацетон у кількості 150 кг; складний Ефір н-проціпілацета у кількості 169 кг; розчинник органічний целюлозний у кількості 149кг; розчинник рапідни у кількості 358 кг; клей для шпалер «Супер-СНС» - «Tutkal» у поліетиленових мішках у кількості 250 кг.

Як зазначає позивач, що під час проведення інвентаризації відповідно до наказу Одеської митниці ДФС від 31.10.2016р. № 157-аг (зі змінами), інвентаризаційною комісією Одеської митниці ДФС виявлено нестачу товарів, переданих на відповідальне зберігання ПП «Аванта Люкс», а саме: органічні та синтетичні хімічні речовини та суміші: хімічні речовини для суднового двигуна «АСС-9» -2 банки у кількості 40 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «AIR Cooler Cleaner» -1 банка у кількості 20 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «OIGR» - 2 банки у кількості 40 кг; абсолютний етиловий спирт у кількості 1 678 кг; ацетон у кількості 150 кг; складний Ефір н-проціпілацета у кількості 169 кг; розчинник органічний целюлозний у кількості 149кг; розчинник рапідни у кількості 358 кг; клей для шпалер «Супер-СНС» - «Tutkal» у поліетиленових мішках у кількості 250 кг.

Позивач також зазначає, що за результатами роботи інвентаризаційної комісії Одеської митниці ДФС складений Інвентаризаційний опис, Протокол інвентаризаційної комісії від 12.12.2016р., які підтверджують факт нестачі товару, переданого на зберігання митницею до ПП «Аванта Люкс».

19 червня 2017 року, з метою визначення розміру збитків , позивачем укладено Договір № 72/2017 про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна з Товариством з обмеженою відповідальністю «Актив Інвестментс». Інформацію щодо втраченого майна від нестачі, яке було передано на відповідальне зберігання (найменування, одинці виміру, кількість тощо) було наведено у Додатку 1 до цього договору.

Позивач зазначає, що відповідно до Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна: органічних та синтетичних хімічних речовин та сумішей: хімічних речовин для суднового двигуна «АСС-9» -2 банки у кількості 40 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «AIR Cooler Cleaner» -1 банка у кількості 20 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «OIGR» -2 банки у кількості 40 кг; абсолютний етиловий спирт у кількості 1 678 кг; ацетон у кількості 150 кг; складний Ефір н-проціпілацета у кількості 169 кг; розчинник органічний целюлозний у кількості 149 кг; розчинник рапідни у кількості 358 кг; клей для шпалер «Супер-СНС» - «Tutkal» у поліетиленових мішках у кількості 250 кг, складеного ТОВ «Актив Інвестментс», ринкова вартість втраченого від нестачі майна складає 153 041 грн. 00 коп.

Отже, як зазначає позивач, загальний розмір збитків, які спричинені втратою переданого на зберігання майна становить 154 241 грн. 00 коп. (153 041 грн. 00 коп. - ринкова вартість втраченого майна + 1 200 грн. 00 - витрати Одеської митниці ДФС на оплату послуг з проведення незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі товару = 154 241 грн. 00 коп.).

Крім того, позивач зазначає, що 22.08.2017р. він направив на адресу ПП «Аванта Люкс» претензію про відшкодування збитків, завданих нестачею майна, переданого на зберігання на суму 154 241 грн. 00 коп. Проте, збитки ПП «Аванта Люкс» відшкодовані не були.

З урахуванням зазначеного, враховуючи невідшкодування відповідачем втраченого нестачею товару, позивач вважає, що з ПП «Аванта Люкс» збитки в розмірі 154 241 грн. 00 коп. мають бути відшкодовані у судовому порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення статті 936 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Позивач зазначає, що відповідно до частини першої статті 937 Цивільного кодексу України письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Крім того, позивач зазначив, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач також зазначає, що згідно із частиною першою статті 942 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Крім того, позивач зазначив, що згідно статей 944, 949 Цивільного кодексу України зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі. Зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Позивач зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 938, статті 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до частин першої та другої статті 936, частини першої статті 942 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця (частина перша статті 949, частини перша та друга статті 950 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідно до зазначених норм, наявність вини в діях професійного зберігача не входить до умов його відповідальності за втрату (нестачу) або пошкодження речі, яку передано на зберігання. А відтак, вказана відповідальність професійного зберігача настає без вини, а доведення її наявності чи відсутності не входить до предмету доказування про розгляді спорів про відшкодування вартості втраченої або пошкодженої речі.

Пунктом першим частини першої статті 951 Цивільного кодексу України передбачено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання (частини перша та третя статті 937 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 09 лютого 2010р. між Південною митницею (правонаступником якої є Одеська митниця ДФС) (Поклажодавець) та ПП «Аванта Люкс» (Зберігач) був укладений Договір зберігання № 9. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на зберігання предмети, вилучені по протоколах про порушення митних правил, конфісковані за рішенням суду, прийняті на зберігання та інші предмети, що підлягають передачі у власність держави на склад, який відповідає умовам зберігання зазначеного товару в асортименті, кількості та вартості. Код державної класифікації послуг 63.12.1 «Послуги складів і пакгаузів».

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. Поклажодавець зобовязаний розмістити в скорочені терміни на складі Зберігача предмети з обовязковим складанням про це Акту приймання-передачі, який підписується матеріально-відповідальною особою зберігача і уповноваженими представниками Поклажодавця.

Згідно із підпунктами 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 пункту 2.2 Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. Поклажодавець може вимагати у будь-який час (та у будь-якій кількості) повністю або частково предмети, які знаходяться на складі у Зберігача на зберіганні; проводити інвентаризацію предметів, які знаходяться на зберіганні; вимагати від Зберігача відшкодування збитків у разі виявлення пошкодження, псування або втрати предметів з його вини.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. Зберігач несе відповідальність за забезпечення схоронності предметів з дати передання предметів на зберігання і до моменту їх повернення Поклажодавцю у встановленому законодавством порядку. У випадку порушення зобовязання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в України законодавством.

Як випливає з матеріалів справи, Південна митниця (правонаступником якої є позивач) на виконання умов Договору зберігання № 9 від 09.02.2010р. передала на зберігання до ПП «Аванта Люкс» товари, в тому числі і органічні та синтетичні хімічні речовини та суміші: хімічні речовини для суднового двигуна «АСС-9» -2 банки у кількості 40 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «AIR Cooler Cleaner» -1 банка у кількості 20 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «OIGR» -2 банки у кількості 40 кг; абсолютний етиловий спирт у кількості 1 678 кг; ацетон у кількості 150 кг; складний Ефір н-проціпілацета у кількості 169 кг; розчинник органічний целюлозний у кількості 149кг; розчинник рапідни у кількості 358 кг; клей для шпалер «Супер-СНС» - «Tutkal» у поліетиленових мішках у кількості 250 кг, що підтверджується Інвентаризаційним описом матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання, який підписаний посадовою особою ПП «Аванта Люкс» .

За матеріалами справи, під час проведення інвентаризації відповідно до наказу Одеської митниці ДФС від 31.10.2016р. № 157-аг (зі змінами), інвентаризаційною комісією Одеської митниці ДФС виявлено нестачу товарів, переданих на відповідальне зберігання ПП «Аванта Люкс», а саме: органічні та синтетичні хімічні речовини та суміші: хімічні речовини для суднового двигуна «АСС-9» -2 банки у кількості 40 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «AIR Cooler Cleaner» -1 банка у кількості 20 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «OIGR»- 2 банки у кількості 40 кг; абсолютний етиловий спирт у кількості 1 678 кг; ацетон у кількості 150 кг; складний Ефір н-проціпілацета у кількості 169 кг; розчинник органічний целюлозний у кількості 149кг; розчинник рапідни у кількості 358 кг; клей для шпалер «Супер-СНС» - «Tutkal» у поліетиленових мішках у кількості 250 кг, що підтверджується Інвентаризаційним описом та Протоколом інвентаризаційної комісії від 12.12.2016р.

Судом встановлено, що 19 червня 2017 року , з метою визначення розміру збитків позивачем укладено Договір № 72/2017 про надання послуг з проведення незалежної оцінки майна з Товариством з обмеженою відповідальністю «Актив Інвестментс». Інформацію щодо втраченого майна від нестачі, яке було передано на відповідальне зберігання (найменування, одинці виміру, кількість тощо) було наведено у Додатку 1 до цього договору. За проведення незалежної оцінки майна за вказаним договором позивачем було сплачено 1 200 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 18.07.2017 року № 1339 .

Згідно Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, а саме: органічних та синтетичних хімічних речовин та сумішей: хімічних речовин для суднового двигуна «АСС-9» -2 банки у кількості 40 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «AIR Cooler Cleaner»- 1 банка у кількості 20 кг; хімічні речовини для суднового двигуна «OIGR» -2 банки у кількості 40 кг; абсолютний етиловий спирт у кількості 1 678 кг; ацетон у кількості 150 кг; складний Ефір н-проціпілацета у кількості 169 кг; розчинник органічний целюлозний у кількості 149кг; розчинник рапідни у кількості 358 кг; клей для шпалер «Супер-СНС» - «Tutkal» у поліетиленових мішках у кількості 250 кг, складеного ТОВ «Актив Інвестментс» , ринкова вартість втраченого від нестачі майна складає 153 041 грн. 00 коп.

Отже, загальний розмір збитків, які спричинені втратою переданого на зберігання майна становить 154 241 грн. 00 коп. (153 041 грн. 00 коп. - ринкова вартість втраченого майна + 1 200 грн. 00 - витрати Одеської митниці ДФС на оплату послуг з проведення незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі товару = 154 241 грн. 00 коп.).

Докази відшкодування збитків, повязаних із нестачею майна переданого на зберігання позивачем до ПП «Аванта Люкс», в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, на думку суду, правомірною є вимога позивача щодо стягнення з відповідача збитків за Договором зберігання № 9 від 09.02.2010 р. у розмірі 154 241 грн. 00 коп., з яких 153 041 грн. 00 коп. основна сума збитків, 1 200 грн. 00 коп. - оплата послуг з проведення незалежної оцінки ринкової вартості втраченого від нестачі майна, а позовна заява Одеської митниці ДФС є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Одеської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Аванта Люкс" (вул. Авдєєва-Чорноморського, б. 2-б, м. Одеса, Одеська область, 65000, код ЄДРПОУ - 32623145) на користь Одеської митниці Державної фіскальної служби України (вул. Гайдара, б. 21-А, м. Одеса, Одеська область, 65078, код ЄДРПОУ - 39441717) збитки у сумі 154 241 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 600 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 лютого 2018 р.

Суддя Н.В. Рога