ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" лютого 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1689/17

Господарський суд Одеської області у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Волкова Р.В., судді Гута С.Ф., при секретарі судового засідання Курко Д.В., розглянувши у судовому засіданні по суті справу №916/1689/17

за позовом Прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України;

до відповідача: ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект";

про витребування майна з чужого незаконного володіння

за участю представників сторін:

Від прокурора: Бондаревський О.М. за посвідченням;

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідача ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" в якому просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" на користь Держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.07.2017р. порушено провадження у справі №916/1689/17 та справу призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.10.2017р. справу №916/1689/17 призначено до колегіального розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2017р. справу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Малярчук І.А., судді Волкова Р.В. та справу призначено до розгляду.

У звязку з перебуванням судді Малярчук І.А. у відрядженні з 09.11.2017р. по 10.11.2017р. включно, згідно повторного автоматичного розподілу справ Господарського суду Одеської області від 09.11.2017р. на підставі розпорядження керівника апарату суду №934 від 09.11.2017р. справу №916/1689/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Волкова Р.В., судді Гута С.Ф.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.11.2017р. справу прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Волкова Р.В., судді Гута С.Ф.

В судовому засіданні від 09.11.2017р. було оголошено перерву по 30.11.2017р. о 12:30.

В судовому засіданні від 30.11.2017р. було оголошено перерву по 19.12.2017р., однак у зв'язку із перебуванням головуючого судді Степанової Л.В. на лікарняному з 19.12.2017р. засідання суду не відбулося.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений у новій редакції.

При цьому, згідно з пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.12.2017р. ухвалено справу №916/1689/17 розглядати по суті відповідно до ст. 201 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 11.01.2018р. було розглянуто заяву прокурора про забезпечення позову про що винесено ухвалу про повернення заяви прокурора про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.01.2018р. відкладено розгляд справи на 05.02.2018р. о 12:30.

03.08.2017р. за вх.суду№17063/17 прокурор надав до суду письмові пояснення та докази направлення позивачу повідомлення про звернення прокуратури з позовом до суду.

03.08.2017р. за вх.суду№2-4147/17 прокурор звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову в якій просить накласти арешт на 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101, право власності на яке зареєстроване за Проектно-вишукувальним інститутом "Укркурортпроект".

14.09.2017р. за вх.суду№19921/17 прокурор звернувся до суду з клопотанням про залучення доказів сплати судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

14.09.2017р. за вх.суду№19860/17 прокурор надав до суду письмові пояснення.

09.11.2017р. за вх.суду№23875/17 прокурор надав письмові пояснення.

11.01.2018р. за вх.суду№600/18 звернувся до суду з клопотанням про залучення документів до матеріалів справи.

Позивач в своїх поясненнях від 01.09.2017р. №10-25-16898 (вх.суду№19263/17 від 07.09.2017р.) підтримує заяву прокурора про вжиття заходів забезпечення позову.

09.08.2017р. за вх.суду№17328/17 та 07.09.2017р. за вх.суду№19263/17, 13.10.2017р. за вх.суду№21187/17, 03.11.2017р. за вх.суду№23434/17 позивач надав до суду письмові пояснення.

31.01.2018р. за вх.суду№2-598/18 прокурор звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2018р. було повернуто заяву прокурора про забезпечення позову.

Прокурор та позивач підтримують позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 05.09.2017р. за вх.суду№19112/17.

03.08.2017р. за вх.суду№2-4150/17 відповідач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів.

11.01.2018р. за вх.суду№2-172/18 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення клопотання про витребування доказів без розгляду.

03.08.2017р. за вх.суду№2-4146 відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

05.09.2017р. за вх.суду№19111/17 відповідач надав до суду заперечення на заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

13.09.2017р. за вх.суду№19694/17 відповідач надав до суду додаткові письмові пояснення.

17.10.2017р. за вх.суду№22118/17 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення документів.

09.11.2017р. за вх.суду№23880/17 відповідач надав до суду письмові пояснення до відзиву.

24.11.2017р. за вх.суду№25046/17 відповідач надав до суду письмові пояснення до відзиву.

30.11.2017р. за вх.суду№25591/17 відповідач звернувся до суду з клопотанням про залучення документів до матеріалів справи.

Відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі у звязку із пропуском строків позовної давності для звернення з даним позовом до суду про що подано відповідну заяву до суду.

В судовому засіданні від 05.02.2018р. було оголошено про перерву в судовому засіданні по 12.02.2018р.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як зазначає прокурор, 13.03.2014р. реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, з якого вбачається, що на підставі ухвал Господарського суду Одеської області від 09.06.2008р. та 06.02.2009р. у справі №20/59-08-999 ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" набуло право власності на нежитлове приміщення загальною площею 1996,2кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

01.04.2015р., на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" здійснило відчуження на користь ОСОБА_4 39/100 частки вказаного нежитлового приміщення. 01.04.2015р. за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 39/100 частки нежитлового приміщення.

Прокурор вказує, що в червні 2015р. прокуратурою Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" та ОСОБА_4 подано позовну заяву до Приморського районного суду м. Одеси про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 22.06.2016р. позовні вимоги прокуратури задоволено у повному обсязі. Зазначене рішення було залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ відповідно до ухвали від 22.09.2016р. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 12.04.2017р. провадження в частині позовних вимог прокуратури до ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" закрито у звязку з порушенням вимог ст.16 ЦПК України. В зазначеній постанові Верховний Суд України зазначив, що прокуратурою позов заявлено з дотриманням позовної давності з огляду на час, коли зацікавленим особам стало відомо про порушення своїх прав. Разом з цим судом зазначено, що позовні вимоги прокуратури до юридичної особи ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" віднесено до юрисдикції господарських судів.

Прокурор, посилаючись на правові позиції Верховного Суду України щодо належності майна профспілок до державної власності, стверджує, що на теперішній час порушуються інтереси держави в особі Фонду державного майна України, оскільки спірний обєкт нерухомості є державною власністю, а тому не міг бути переданий Федерацією професійних спілок України будь кому без згоди уповноваженого органу державної влади Фонду державного майна України оскільки Фонд державного майна України не приймав рішень та не надавав дозволів на відчуження нерухомого майна, а останнє вибуло з його володіння не з його волі у звязку з чим власник майна, а саме Фонд державного майна України має право на витребування майна з володіння теперішнього власника - ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект".

Крім того, прокурор зазначає, що Верховний Суд України під час розгляду справи №916/2129/15 дійшов висновку, що положення законодавства про позовну давність до позовних вимог про витребування майна у порядку ст.388 Цивільного кодексу України не застосовується, так право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника.

Враховуючи викладене, прокурор просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" на користь Держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

Позивач ФДМУ позовні вимоги підтримує у повному обсязі та зазначає, що мирова угода по справі №20/59-08-999 була укладена з порушенням Постанови Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2007р. якою затверджено порядок відчуження обєктів державної власності. Мирова угода була укладена без погодження ФДМУ, а тому дізнатися про вибуття нежитлових приміщень з державної власності Фонд не міг. Крім того Фонд не був учасником судового процесу по справі №20/59-08-999.

Позивач стверджує, що про обставини вибуття з державної власності спірного обєкту нерухомості прокуратурі стало відомо лише 17.04.2015р. після звернення ГО "Правозахисне товариство "Співдружність", а Фонд дізнався про всі обставини з позовної заяви прокуратури у справі №522/11951/15-ц червень 2015р.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги прокурора у повному обсязі та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" на користь Держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що згідно статуту Проектно-вишукувального інституту "Укркурортпроект" Укркурортпроект є підприємством громадської організації федерації незалежних профспілок України в особі Ради федерації, яке самостійно здійснює свою діяльність на принципах повного господарського розрахунку, самофінансування. Посилаючись на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.02.2007р. та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22.11.2007р. по справі №30/276-06-8252А, відповідач вказує, що спірні приміщення знаходилися на балансі Укркурортпроект. Який є підприємством Федерації професійних спілок, а їх передача у комунальну власність без згоди Укркурортпроект є порушенням його майнового права.

Відповідач стверджує, що спірне майно не знаходилося в державній власності, а відтак застосування до відносин, повязаних з їх передачею до майна територіальної громади є помилковим, Укрпрофоздоровниця не могла передати в комунальну власність оскільки не була ані їх власником, ані балансоутримувачем, натомість Укркурортпроект є окремою юридичною особою, щ не входить до складу ЗАТ "Укрпрофоздоровниця". Аналіз статуту Проектно-вишукувального інституту "Укркурортпроект" свідчить про належність будівель інституту Центральним органам Професійних спілок СРСР, правонаступниками яких є Федерація у звязку з чим відповідач вважає помилковим посилання прокурора та позивача на приналежність спірного майна до державної власності. Отже оскільки спірне майно не є таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, оскільки Фонд державного майна України ніколи не був його власником, відсутні підстави, передбачені ст.388 Цивільного кодексу України для витребування з володіння відповідача спірного нерухомого майна.

Крім того відповідач посилається на пропущений прокурором строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі ФДМУ.

Відповідач, посилаючись на постанови Вищого господарського суду України та постанови Верховного Суду України зазначає, що ФДМУ мав дізнатися про ймовірність порушення свого права власності, оскільки згідно постанови Верховної Ради України №2268-ХІІ від 10.04.1992р. та №3943-ХІІ від 04.02.1994р. постановлено, що до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР передати тимчасово ФДМУ майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та обєктів, що перебували у віданні центральних органів та організацій та зобовязано ФДМУ прийняти майно цих підприємств, установ та обєктів до 01.05.1992р. Крім того ФДМУ мав дізнатися про порушення свого права із судових рішень по справам №16/509-05-11699, №30/276-06-8252А, №20/59-08-999, які розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є відкритим.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі та застосувати позовну давність.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 318 Цивільного кодексу України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Згідно ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 28.12.1979 року №661 прийнято в експлуатацію 9-ти поверховий будинок за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, з промисловими приміщеннями Проектного інституту "Укркурортпроект", які з того же року знаходяться на його балансі.

18.11.1990р. між Всезагальною Конфедерацією Профспілок СРСР та Федерацією незалежних профспілок України було укладено договір про закріплення прав по володінню, користуванню та розпорядженню профспілковим майном.

Однак згідно з Постановою Президії Секретаріату Всесоюзної центральної ради профспілок "Про структуру Союзного проектного інституту "Союзкурортпроект" Центральної ради по управлінню курортами професійних спілок" від 19.08.1966 року №21 "Союзкурортпроект" належав до відання Центральної ради професійних спілок з управління курортами.

Постановою Верховної Ради Української РСР "Про захист суверенних прав власності Української РСР" від 29.11.1990р. №506 введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форм власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Статтею 1 Закону України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України" від 10.09.1991р. встановлено, що майно юридичних осіб союзного підпорядкування є державною власністю.

Постановою Верховної Ради України "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташовані на території України" №2268-ХІІ від 10.04.1992р. передбачено, що майно розташованих на території республіки підприємства, установи та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР, тимчасово передано до Фонду державного майна України, який здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Постановою Верховної Ради України №3943-ХІІ від 04.02.1994р. встановлено, що у зв'язку з тим, що до цього часу правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР законодавчо не визначено та з метою його збереження в інтересах громадян України Верховна Рада України постановила встановити, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Таким чином, майно, яким користується Федерація професійних спілок України та її структурні підрозділи і підприємства є державною власністю і не може відчужуватися без згоди власника Фонду державного майна України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 року у справі № 3-173гс14.

У постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 року (справа № 3-166гс14) також зазначено, що питання щодо суб'єктів права власності майна на законодавчому рівні не врегульовано, майно колишніх профспілкових організацій на теперішній час залишається державною власністю, а тому правові підстави для розпорядження Федерацією профспілок України майном загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР (продажу, передачі до статутних фондів господарських товариств, відчуження у будь-який інший спосіб) відсутні.

Внаслідок передачі майнових комплексів у відання Української республіканської Ради профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у подальшому Федерація професійних спілок України, форма їх власності не змінюється, і передане майно залишається у власності держави.

Таким чином, аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку, що спірне майно, передане до ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект", є державною власністю і не може відчужуватися без згоди власника Фонду державного майна України.

Щодо посилань відповідача на мирову угоду, затверджену та мирову угоду, затверджену ухвалою Господарського суду Одеської області від Господарського суду Одеської області від 09.06.2008р. з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.02.2009р. у справі №20/59-08-999 суд зазначає наступне.

В матеріалах справи відсутні відомості, що Фонд державного майна України надавав дозволу на відчуження чи в іншій спосіб зміну форми власності майна, яке є предметом спору.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України саме власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном.

Таким чином, Фонд державного майна України має право на витребування спірного майна з володіння нинішніх власників - ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект"

Право власності дійсного власника у такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Враховуючи викладене, посилання відповідача на наявність не скасованої ухвали господарського суду Одеської області від 09.06.2008 року про затвердження мирової угоди між Федерацією профспілок України та ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект", на підставі якої спірне майно вибуло з державної власності, не є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.

Суд зазначає, що посиланням відповідача на ухвалу про затвердження мирової угоди вже була надана оцінка при розгляді справи Апеляційним судом Одеської області при прийнятті 22.06.2016р. рішення по справі №522/11951/15-ц (провадження 22-ц/785/3709/16) за позовом прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" та ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Зазначене рішення було залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ відповідно до ухвали від 22.09.2016р.

Крім того відповідно до постанови Верховного Суду України від 12.04.2017р. по справі №522/11951/15-ц (провадження 22-ц/785/3709/16) провадження в частині позовних вимог прокуратури до ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" закрито у звязку з порушенням вимог ст.16 ЦПК України з посиланням на те, що спір в частині витребування майна від ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" відноситься до юрисдикції господарських судів.

Щодо заяви відповідача щодо застосування строків позовної давності слід зазначити наступне.

Постановою Верховної Ради України "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташовані на території України" №2268-ХІІ від 10.04.1992р. передбачено, що майно розташованих на території республіки підприємства, установи та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР, тимчасово передано до Фонду державного майна України, який здійснює державну політику у сфері приватизації державного майна та виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Постановою Верховної Ради України №3943-ХІІ від 04.02.1994р. встановлено, що у зв'язку з тим, що до цього часу правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР законодавчо не визначено та з метою його збереження в інтересах громадян України Верховна Рада України постановила встановити, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю.

Незважаючи на викладене та всупереч своєму обов'язку з управління державним майном, станом на час подання прокурором позову ФДМУ не вжив заходів, спрямованих на повернення спірного майна державі.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як субєктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав та законних інтересів.

Позивачу ФДМУ було відомо про державне майно ще у 1992р. коли Фонду державного майна України було передано майно розташованих на території республіки підприємства, установи та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього СРСР.

Враховуючи викладене, строк позовної давності пропущений, однак слід зазначити наступне.

Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України). А тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку статті 388 ЦК України не застосовуються.

Верховний Суд України під час розгляду справи №916/2129/15 дійшов висновку, що положення законодавства про позовну давність до позовних вимог про витребування майна у порядку ст.388 Цивільного кодексу України не застосовується, так право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника.

Приймаючи до уваги, що спірне майно належить до державної власності, позовна давність до позовних вимог про витребування майна у порядку ст.388 Цивільного кодексу України не застосовується та те, що Верховним судом України вже було прийнято рішення стосовно спірного майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідача ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" на користь Держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до відповідача ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" на користь Держави в особі Фонду державного майна України 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101 задовольнити у повному обсязі.

2. Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 39-41, ) на користь Держави в особі Фонду державного майна України (01601, м. Київ, вул. Кутузова, 18/9, ) 61/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 1996,2кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 3, приміщення 101.

3. Стягнути з ОСОБА_1 Федерації професійних спілок України "Проектно-вишукувальний інститут "Укркурортпроект" (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 39-41, ) на користь Прокуратури Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) 72817/сімдесят дві тисячі вісімсот сімнадцять/грн. 48коп. судового збору.

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 20 лютого 2018р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л.В. Степанова

Суддя Р.В. Волков

Суддя С.Ф. Гут