РІШЕННЯ

20 лютого 2018 року Справа № 913/934/17

Провадження №26/913/934/17

Суддя господарського суду Луганської області Масловський С.В., розглянувши матеріали позовної заяви №10989вих17 від 27.11.2017

за позовом керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури (місцезнаходження: 93400, м. Сєвєродонецье, Луганська область, вул. 8-го Березня 2) в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 10)

до відповідача -1 Фізичної особи - підприємця Поліна Віталія Євгеновича (місцезнаходження: АДРЕСА_1

до відповідача - 2 Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Луганській області (місцезнаходження: 93404, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, бульвар Дружби народів, 32 а)

третя особа Державний навчальний заклад "Сєвєродонецьке вище професійне училище" (місцезнаходження: 93400, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., пр. Центральний, 17)

про визнання недійсними договору та зобов'язання звільнити приміщення

Секретар судового засідання: Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від органу прокуратури: Полякова С.О, прокурор за посвідченням.

від позивача: представник не прибув;

від відповідача-1: представник не прибув;

від відповідача-2: Льовін В.А., головний спеціаліст сектору правового забезпечення, за довіреністю №4 від 18.01.2018;

від третьої особи: представник не прибув.

В судовому засіданні 20.02.2018 судом у відповідності до статті 233 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.11.2017 керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України з позовом до відповідача - 1 Фізичної особи - підприємця Поліна Віталія Євгеновича, до відповідача -2 Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Луганській області, третя особа Державний навчальний заклад "Сєвєродонецьке вище професійне училище" про визнання недійсними договору оренди державного майна та зобов'язання звільнити приміщення.

Ухвалою господарського суду від 30.11.2017 призначено розгляд в судовому засіданні питання щодо підтвердження підстав представництва керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України на 11.12.2017, ухвалою від 11.12.2017 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 16.01.2018, ухвалою від 16.01.2018 підготовче засідання відкладено на 24.01.2018, ухвалою від 24.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2018.

11.12.2017 від відповідача-2 через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшли письмові пояснення в яких він вважає, що підстави для здійснення представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України в суді відсутні у зв'язку з відсутністю чітко визначених порушень інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України.

02.01.2018 від відповідача -1 через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечує проти позову та зазначає, що: вказане в позові орендоване приміщення навчальним закладом "Сєверодонецьким ВПУ" не використовується за призначенням, що також відображено в листі №94 від 13.02.1017 директора "Сєверодонецького ВПУ", в якому також зазначено, що через невелику кількість учнів та з метою його дбайливого використання, утримання у санітарно - гігєничних нормах доцільно здати в оренду.

09.01.2018 від відповідача - 2 через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову у зв'язку з тим, що: договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №004452/09 від 03.07.2017, було укладено у порядку ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та було погоджено з органом уповноваженим управляти цим майном (Міністерством освіти і науки України) листом №1/11-2846 від 23.03.2017. Також посилається на абзац 22 ч. 2 ст. 4 закону України "Про оренду державного та комунального майна", яким зазначено, що : окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу; додатковим джерелом фінансування ліцею, зокрема, є його доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання (із дозволу Міністерства освіти і науки України). Враховуючи це, відповідач - 2 вважає доводи Сєвєродонецької місцевої прокуратури безпідставними та те, що спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства.

15.01.2018 від Сєвєродонецької місцевої прокуратури через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якому зазначено, що передане в оренду приміщення ліцею відповідно до ч.5 ст. 63 використовується не за призначенням та не пов'язане з освітньою роботою.

22.01.2018 від відповідача - 2 через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що: додатковим джерелом фінансування Державного навчального закладу "Сєвєродонецьке вище професійне училище", є його доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання; заборони передавати в оренду нерухоме майно закладів освіти Закон України "Про оренду державного та комунального майна", Закон України "Про приватизацію державного майна" та Закон України "Про освіту", не встановлюють. Враховуючи це відповідач -2 не вбачає підстав для визнання недійсним договору оренди державного майна №004452/09 від 03.07.2017.

24.01.2018 прокурор в судовому засіданні подав додаткову відповідь на пояснення відповідача -2 в якій зазначає, що: спірне приміщення, яке розташоване за адресою: вул. Маяковського, 8, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, перебуває на балансі Державного навчального закладу "Сєвєродонецьке вище професійне училище" є об'єктом освіти, що фінансується з державного бюджету, й використання якого не за призначенням прямо заборонено законом; заперечує проти твердження відповідача про отримання дозволу від Міністерства освіти і науки України щодо надання в оренду спірного приміщення, так, відповідно до листа Міністерства освіти і науки України№1/11-2846 від 23.03.2017 надано дозвіл на передачу в оренду спірного приміщення за умови врахування пропозицій орендаря щодо орендної плати, яка визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1195 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку у сумі від 2000,00 грн. Разом з тим, згідно листа Державного навчального закладу "Сєвєродонецьке вище професійне училище" від оренди приміщення, яке орендує відповідач -1 орендна плата з 03.07.2017 склала лише 1784,49 грн, що суперечить розміру орендної плати визначеної Міністерством освіти і науки України. Також прокурор зазначив, що відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не може бути об'єктом оренди: об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна". Частиною 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" визначено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства зокрема, об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету, а тому є встановлена законом заборона, щодо передачі зазначеного майна в оренду.

26.01.2018 Сєвєродонецька місцева прокуратура через канцелярію Господарського суду Луганської області подала додаткову відповідь на пояснення відповідача -2, яка повністю дублює думку прокурора в додатковій відповіді, поданій у судовому засіданні 24.01.2018.

В судове засідання 20.02.2018 прибув прокурор та представник відповідача - 2.

Представники позивача, відповідача -1 та третьої особи в підготовче засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату час та місце судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши прокурора та представника відповідача -2, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

Стосовно правомірності звернення з даним позовом до суду керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, суд зазначає наступне:

Згідно з п. 6 частини другої ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України визначають, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Підставою звернення з позовною заявою керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, як органу, уповноваженого державою управляти майном та здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, на думку останнього, є порушення, допущені під час передачі в оренду державного майна, приміщення навчального закладу передані суб'єкту господарювання для здійснення підприємницької діяльності, жодним чином не пов'язаної з навчальним процесом.

Звернення прокурора до суду спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання про передачу в оренду державної власності.

Вимога ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення Міністерства освіти і науки України про намір звернутися до суду за захистом інтересів держави з заявленим позовом виконана, що підтверджується листом №10956ви17 від 24.11.2017 від 24.11.2017.

За таких обставин господарський суд погоджується з твердженням прокурора, про наявність у даному випадку підстав для представництва прокурором інтересів держави у відповідності до ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до листа № 04-06-00390 від 21.02.2017 Міністерство Освіти і Науки України надало дозвіл на передачу в оренду державне майно - частину вбудованого нежитлового приміщення на першому поверсі двоповерхової будівлі навчальної майстерні, площею 150,44 кв.м (інв. 10310003), що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 8 з метою розміщення майстерні по виготовленню меблів, терміном на 1 рік, за умови врахування пропозицій орендаря щодо орендної плати, яка визначається на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 року №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку у сумі від 2000,00 грн і застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

03.07.2017 між відповідачем -2 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області, як орендодавцем, та відповідачем -1 фізичною особою-підприємцем Поліним Віталієм Євгеновичем, як орендарем, укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності за №004452/09, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - частину вбудованого нежитлового приміщення на першому поверсі двоповерхової будівлі навчальної майстерні, площею 150,44 кв.м (інв. 10310003), що розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 8 та перебуває на балансі ДНЗ "Сєвєродонецьке вище професійне училище", вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 28.02.2017 і становить за незалежною оцінкою 158096,00 грн (п. 1.1).

Умовами договору сторони погодили, що майно передається в оренду з метою розміщення майстерні для виготовлення меблів (п.1.2); орендна плата визначена на підставі методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995 року №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку травень складає 2056,27 грн (п.3.1.); цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 03.07.2017 до 02.07.2018 включно (п. 10.1).

07.07.2017 відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна, яке перебуває на балансі ДНЗ "Сєвєродонецьке вище професійне училище" відповідач -2 передав, а відповідач-1 прийняв об'єкт визначений у пункті 1.1. договору.

Листом №601 від 09.10.2017 третя особа повідомила Сєвєродонецьку місцеву прокуратуру, що договір оренди нерухомого майна укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Луганській області, та фізичною особою-підприємцем Поліним Віталієм Євгеновичем було укладено із додержанням ДНЗ "Сєвєродонецьке вище професійне училище" Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод.

Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Приписами ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, в тому числі, є: свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту" матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України "Про освіту", фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Частиною 4 ст. 61 Закону України "Про освіту" унормовано, що додатковими джерелами фінансування є: кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані навчальним закладом, на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання: дотації з місцевих бюджетів; дивіденди від цінних паперів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від

Частиною 2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року за № 796 "Про ствердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" (яка є чинною і не скасована) передбачена можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному заклад

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" (крім пам'яток культурної спадщини, нерухомих об'єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників).

Пунктом "б" ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" встановлено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства, об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей, до яких, зокрема, відноситься об'єкти освіти, крім навчальних закладів, майно яких вноситься до статутного капіталу ПАТ залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Однак, відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди як цілісний майновий комплекс, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

Пунктом 5 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яка кореспондується з п.1. ч.1. ст. 287 Господарського кодексу України, передбачено, що орендодавцем нерухомого майна, що є державною власністю є: Фонд державного майна України, його регіональні відділення.

Згідно ст. 10 Закону "Про оренду державного та комунального майна", істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін (строк), на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна. За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном.

Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавець протягом п'яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном (у випадках, передбачених цим Законом, - органом Антимонопольного комітету України), а в разі якщо заява про оренду майна не потребує узгодження (щодо оренди окремого індивідуально визначеного майна, крім нерухомого), протягом 15 днів після дати її реєстрації розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника. Протягом 10 робочих днів після розміщенняоголошення орендодавець приймає заяви про оренду відповідного майна. Протягом трьох робочих днів після закінчення строку приймання заяв орендодавець своїм наказом ухвалює рішення за результатами вивчення попиту на об'єкт оренди. У разі якщо подано лише одну заяву, конкурс на право оренди не проводиться і договір оренди укладається із заявником. У разі надходження двох і більше заяв орендодавець оголошує конкурс на право оренди.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" порядок проведення конкурсу визначається: Кабінетом Міністрів України - для об'єктів, що перебувають у державній власності; органами, визначеними Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності. У разі визначення орендаря на конкурсних засадах орендодавець надсилає копії проекту договору та інших матеріалів відповідним органам, зазначеним у частині другій цієї статті, у п'ятиденний термін після дати затвердження результатів конкурсу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Процедуру проведення конкурсу на право оренди державного майна, зокрема цілісних майнових комплексів державних підприємств, установ, організацій, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), нерухомого майна (будівель, споруд, нежитлових приміщень) та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває у державній власності, визначає Порядок проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 № 906 (надалі - Порядок).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що на виконання приписів ч. 3 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідач -2 погодив порядок та отримав дозвіл на укладення договору оренди з органом уповноваженим управляти майном (Міністерство Освіти і Науки України), що підтверджується листом № 04-06-00390 від 21.02.2017.

03.07.2017 між відповідачем -2 регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Луганській області, як орендодавцем, та відповідачем -1 фізичною особою підприємцем Поліним Віталієм Євгеновичем, було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №004452/09.

На виконання умов договору відповідач -2 передав, а відповідач - 1 прийняв нерухоме майно площею 150,44 кв.м, що підтверджується актом приймання-передачі від 03.07.2017.

Твердження прокурора про те, що договір оренди нерухомого майна не відповідає приписам ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", судом до уваги не приймаються, адже частиною 4 Закону України "Про освіту", в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів, встановлена можливість залучати у тому числі доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання, а відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", окреме індивідуально визначене майно із складу цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, забороненого до оренди як цілісного майнового комплексу, може бути об'єктом оренди (без права приватизації та суборенди), якщо воно не заборонене до оренди законами України, не задіяне у процесі основного виробництва та за висновком органу, уповноваженого управляти цим майном, його оренда не порушить цілісності майнового комплексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавець протягом п'яти днів після погодження умов договору оренди з органом, уповноваженим управляти відповідним майном розміщує в офіційних друкованих засобах масової інформації та на веб-сайтах орендодавців оголошення про намір передати майно в оренду або відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника. Протягом 10 робочих днів після розміщення оголошення орендодавець приймає заяви про оренду відповідного майна, однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміщення відповідачем -2 оголошення про намір передати майно в оренду.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин відповідачами не було доведено дотримання порядку укладання договору оренди державного майна №004452/09 від 03.07.2017, а саме не виконано умови ч. 4 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та не розміщено оголошення про намір передати майно в оренду та, як наслідок відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та листа № 04-06-00390 від 21.02.2017 Міністерство Освіти і Науки України не було проведено конкурсу на право оренди державного майна, а тому вимоги прокурора про визнання недійсними договору оренди державного майна та зобов'язання звільнити приміщення є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що судовий збір за подання позовної заяви було внесено в більшому розмірі (3971,44 грн) ніж встановлено законом (3200,00 грн).

Таким чином, існує переплата судового збору за подання позовної заяви в сумі 771 грн 44 коп, яка може бути повернута Прокуратурі Луганської області, як платнику судового збору, за ухвалою суду в разі подання відповідного клопотання.

Судові витрати покладаються на відповідача -1 та відповідача -2 відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №004452/09 від 03.07.2017, укладений між Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Луганській області та Фізичною особою - підприємцем Поліним Віталієм Євгеновичем.

3. Зобов'язати Фізичну особу - підприємця Поліна Віталія Євгеновича (код ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_2 негайно, після набрання рішенням законної сили звільнити приміщення будівлі загальною площею 150,44 кв м, вартістю 158096 грн, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 8 та повернути його балансоутримувачу - Державному навчальному закладу "Сєвєродонецьке вище професійне училище" (, місцезнаходження: 93404, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, проспект Центральний, будинок 17) за актом приймання - передачі.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Поліна Віталія Євгеновича (код ІПІІ НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_2 на користь Прокуратури Луганської області, (, місцезнаходження: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Б.Ліщини, 27), р/р 0839 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, витрати на судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

5. Стягнути з Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Луганській області (, місцезнаходження: 93404, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, бульвар Дружби народів, 32 а) на користь Прокуратури Луганської області, (, місцезнаходження: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Б.Ліщини, 27), р/р 0839 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, витрати на судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

4. Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 ГПК України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2018

Суддя С.В. Масловський