Суд
УХВАЛА

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/13098/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва

на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Агрикова О.В., Кропивна Л.В., Чорногуз М.Г.

від 18.07.2017

за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 1 101 767,22 грн.,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2017 року позивач звернувся через Київський апеляційний господарський суд до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі №910/13098/16.

На підставі підпунктів 4, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 зазначена касаційна скарга разом зі справою № 910/13098/16 передана до Касаційного господарського суду.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, викладено його у новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017.

Підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки, касаційна скарга позивача подана до внесення Законом України №2147-VIII від 03.10.2017 змін до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності з 15.12.2017, то подання зазначеної касаційної скарги повинно було відповідати вимогам Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

При зверненні з касаційною скаргою позивач не дотримав вимог розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Згідно з частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) до скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент подання касаційної скарги) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, яка діяла на момент подачі касаційної скарги) ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання касаційної скарги позивача складав 19 831,81 грн. а саме 16 526,51 грн. * 120 %, де 16 526,51 грн. - розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, 120% - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Проте позивач до касаційної скарги не додав доказів сплати судового збору у встановленому розмірі. Так, до касаційної скарги позивачем у якості доказів сплати судового збору додано платіжне доручення № 498 від 27.07.2017 на суму 2 895,75 грн. Тобто судовий збір сплачений у розмірі меншому ніж встановлено законодавством (на момент подання касаційної скарги). Сума недоплаченого судового збору становить 16 936,06 грн. (19 831,81 грн. - 2 895,75 грн.).

Водночас скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати частини недоплаченого судового збору у розмірі 16 936,06 грн. до завершення розгляду справи у зв'язку із знаходженням підприємства у важкому фінансовому стані.

До клопотання позивачем надано копію ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про порушення провадження у справі № 910/18051/16 про банкрутство Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва. Проте позивачем не надано доказів наявності обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах на день подання касаційної скарги, зокрема, доказів відсутності коштів у визначеному розмірі на рахунках ,відкритих у банківських установах тощо.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на момент звернення з касаційною скаргою) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Беручи до уваги наведене, враховуючи принцип рівності перед законом і судом усіх учасників судового процесу, Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника касаційної скарги про відстрочення сплати частини недоплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, оскільки касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли на момент її подання, вона підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Керуючись статтями 174, 234, 292 та підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), статтею 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва у задоволенні клопотання про відстрочення сплати частини недоплаченого судового збору.

2. Касаційну скаргу Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 у справі № 910/13098/16 залишити без руху.

3. Надати Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення цієї ухвали.

4. Роз'яснити Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк така скарга вважається неподаною і підлягає поверненню заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Г. Вронська