КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2018 р. Справа№ 910/15115/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 21.02.2018;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство № 5"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 (повний текст рішення складено - 27.11.2017)

у справі № 910/15115/17 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство № 5"

до 1) Державної організації (установа, заклад) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" Костенка Ігоря Івановича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1, 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Уманьміськбуд"

про визнання недійсними електронних торгів, проведених 18.08.2017 та оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2017-08-07-000147-с,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство №5" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної організації (установа, заклад) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - позивач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича (надалі - відповідач 2) про визнання недійсними електронних торгів, проведених 18.08.2017 та оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2017-08-07-000147-с.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент подання позову він є користувачем виробничої бази, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, буд. 4, загальною площею 4 098,40 кв.м. позивачу стало відомо, що 18.08.2017 було проведено електронні торги щодо продажу даної виробничої бази. Відповідно до протоколу електронних торгів № UA-EA-2017-08-07-000147-c було проведено електронні торги за лотом № Q8288b10641 та визначено переможця електронних торгів - ТОВ «Уманьміськбуд». Позивач вважає, що під час ініціювання та проведення електронних торгів № UA-EA-2017-08-07-000147-c було допущено порушення законодавства, зокрема статей 3, 5, 12 ЗУ «Про публічні закупівлі», Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 № 388, Порядку реалізації майна неплатоспроможних банків шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом ДП «СЕТАМ» від 22.01.2016 № 9 зі змінами, внесеними наказом ДП «СЕТАМ» від 07.06.2016 № 47.

У зв'язку з чим позивач просив суд визнати недійсними електронні торги № UA-EA-2017-08-07-000147-c з продажу активів (майна) ПАТ «КБ «Хрещатик», а саме лоту № Q8288b10641: виробнича база загальною площею 4 098,40 кв.м., що складається з: виробничого корпусу (літ. А, А) площею 2 871,70 кв.м., виробничої бази (літ. В) площею 410,50 кв.м., кисневої станції (літ. Е) загальною площею 244,80 кв.м., прохідної бази (літ. Ж) загальною площею 23,60 кв.м., закритого складу (літ. Г) площею 406,40 кв.м., складу балонів (літ. Д) площею 38,20 кв.м., блоку складських приміщень (літ. З, Л) загальною площею 103,20 кв.м. та розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова 4, що були проведені 18.08.2017 року та оформлені протоколом електронних торгів № UA-EA-2-17-08-07-000147-c.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство № 5" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2017.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було допущено неповне з'ясування всіх обставин справи, що мають значення у справі, порушено норми матеріального та процесуального права. Так, за доводами апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що станом на 29.03.2016 ПАТ «КБ «Хрещатик» не був власником спірного об'єкту нерухомого майна, що підтверджується рішеннями в адміністративній справі № 826/22242/15. Окрім цього, судом першої інстанції не було враховано, що при проведенні торгів було допущено ряд порушень, наслідками яких такі торги мають бути визнані недійсними. А тому позивач просив апеляційну скаргу у даній справі задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство № 5" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі № 910/15115/17 було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Справа розглядалась різними складами суду.

У зв'язку з перебуванням 14.12.2017 судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, та відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.12.2017 для розгляду апеляційної скарги у даній справі було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М., вказана судова колегія ухвалою від 14.12.2017 прийняла апеляційну скаргу у даній справі до свого провадження та розпочала її розгляд спочатку.

Розгляд справи відкладався, зокрема, ухвалою від 22.01.2018 - на 05.02.2018.

Разом з цим, станом на 05.02.2018 головуючий суддя - Коротун О.М. знаходилася на лікарняному, у зв'язку з чим, призначене на 05.02.2018 судове засідання не відбулося.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 було продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство № 5" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі № 910/15115/17 та призначено до розгляду на 21.02.2018.

В судовому засіданні 21.02.2018 представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового про задоволення позову повністю.

Представники відповідачів в судовому засіданні 21.02.2018 проти задоволення апеляційної скарги у даній справі заперечили, просили залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні 21.02.2018 проти задоволення апеляційної скарги у даній справі також заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників усіх учасників апеляційного провадження, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.04.2012 у справі № 22/472 задоволено вимогу ПАТ «КБ «Хрещатик» стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за іпотечним договором № 40-47/2-06-з/1 від 09.11.2006, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бастен», а саме: виробничу базу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, буд. 4, загальною площею 4 098,40 кв.м.

Реєстрація права власності на виробничу базу відбулась в межах виконавчого провадження № 36421105, відкритого Державною виконавчою службою України на виконання вищезазначеного рішення суду.

Протоколом № 5 від 26.08.2014 ПАТ «КБ «Хрещатик» визнано покупцем предмета іпотеки - виробничої бази, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, буд. 4, загальною площею 4 098,40 кв.м.

На підставі протоколу № 5 від 26.08.2014 відділом примусового виконання рішень ДВС в особі головного державного виконавця Бойко О.М. було видано акт № 141/1 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.09.2014.

Місцевий господарський суд правомірно зазначив, що даний акт державного виконавця став підставою для реєстрації права власності на нерухоме майна та видачі свідоцтва про право власності.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26986201 від 18.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим Олександром Олександровичем було внесено запис про право власності №7044054 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 15889145 від 18.09.2014, яким проведено державну реєстрацію права власності публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» на об'єкт нерухомості - виробничу базу, за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, 4, загальною площею 4 098,40 кв.м.

Разом з цим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.08.2016 у справі № К/800/10604/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року, на яку посилається апелянт в обґрунтування відсутності права власності у ПАТ «КБ «Хрещатик» на виробничу базу, та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року залишено без змін.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року у справі №862/22242/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року, позов задоволено частково: скасовано рішення нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. про державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі, а саме: виробничу базу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, буд. 4, загальною площею 4 098,40 кв.м., за ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», в іншій частині позовних вимог відмовлено.

У вищезазначеній постанові зазначено, що наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону щодо майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо цього майна до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

А також, в частині щодо визнання зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві поновити запис про державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Пасдорсервіс» (правонаступник товариство з обмеженою відповідальністю «Бастен») на нежитлові будівлі, а саме, виробничу базу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, буд. 4, загальною площею 4 098,40 кв.м. відмовлено.

Крім того, Вищий адміністративний суд України у своїй ухвалі від 16.08.2016 у справі № К/800/10604/16 зазначив, що реєстрація арешту є актом обмеження прав власника, а не актом офіційного визнання прав чи вимог інших осіб на майно.

Таким чином, Вищим адміністративним судом України було встановлено, що реєстрація права власності на спірне нерухоме майно була проведено державним реєстратором за наявності обтяження цього майна.

Відповідно до ч. 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені в рішеннях у справі № 862/22242/15 на підставі ч. 3 ст. 35 ГПК України (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції) та ч. 4 ст. 75 ГПК України (в редакції, чинній на момент апеляційного перегляду рішення суду) мають преюдиційне значення, а тому повторного доведення не потребують.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Разом з цим, в подальшому, 18.08.2017 організатором відкритих торгів - ТОВ «ІТ Контракт» було здійснено реалізацію нерухомого майна - виробничої бази, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, буд. 4, загальною площею 4 098,40 кв.м. шляхом продажу на відкритих торгах (аукціоні) - протокол електронних торгів № UA-EA-2017-08-07-000147-c.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 05.09.2017 право власності ПАТ «КБ «Хрещатик» було скасовано на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/22242/15 від 15.02.2016. Відомості про скасування вніс Євко В.В., службовець Державного підприємства «СЕТАМ».

Також, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (сформованого 05.09.2017) вбачається, що 05.09.2017 державний реєстратором: Євко Володимиром Володимировичем, Державне підприємство «СЕТАМ» було зареєстровано права власності ПАТ «КБ «Хрещатик» на виробничу базу загальною площею 4 098,40 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, будинок 4. Підстава виникнення права власності: свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1143, виданий 18.09.2014, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергеєв О.О.

11.09.2017 відповідно до протоколу електронних торгів № UA-EA-2017-08-07-000147-c від 18.08.2017 між ПАТ «КБ «Хрещатик» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Уманьміськбуд» укладено договір купівлі-продажу майна в тому числі виробничої бази загальною площею 4 098,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, буд. 4. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Швецем Р.О.

Щодо доводів апелянта про порушення при проведенні електронних торгів принципу добросовісної конкуренції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.4. постанови «Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цим пунктом, може проводитись в електронній формі (на електронних майданчиках).

Для проведення відкритих торгів на підставі договору може залучатися організатор торгів - юридична особа, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор торгів не повинен мати конфлікт інтересів з банком, майно якого продається. Порядок залучення організатора торгів визначається нормативно-правовими актами Фонду.

Разом з цим, обґрунтованими є посилання апелянта на те, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасниками переможця електронних торгів, що відбулись 18.08.2017 - Товариства з обмеженою відповідальністю «УМАНЬМІСЬКБУД» (Умань) є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань іншим учасником електронних торгів є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ЛІГА» (Умань), засновниками та учасниками якого є ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9. Підписантом та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ЛІГА» (Умань) є Кисіль Ірина Петрівна.

В цій частині, зокрема, щодо часткового співпадіння переліку учасників та засновників у вказаних юридичних особах, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта з посиланням на п. 6.10 Порядку реалізації майна неплатоспроможних банків шляхом проведення електронних торгів, що в даному випадку електронні торги мають вважатися такими, що не відбулись, оскільки, до участі в електронних торгах було допущено лише одного учасника. Зважаючи на те, що до участі у вказаних електронних торгах (результати яких було оформлено протоколом електронних торгів № UA-EA-2017-08-07-000147-c), було допущено 2 учасника.

Разом з цим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку по відсутність порушено права позивача у даній справі, суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 1 ГПК України (в редакції, чинній на момент звернення з позовом у даній справі та ухвалення судом першої інстанції рішення) установлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. (Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду України у справі № -254гс16 від 25 травня 2016 року та у справі № 911/2208/16 від 27.02.2017).

На підставі пп. г, п. 3 ч. 1 ст. 282 ГПК України, суд апеляційної інстанції повинен встановити чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду. Так, на виконання вказаного пункту, суд апеляційної інстанції зазначає, що права позивача, як орендаря, жодним чином порушені не були (доказів протилежного ані до суду першої, ані суду апеляційної інстанції позивачем надано не було). Більше того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач навіть не брав участі в торгах, результати яких оскаржує у даній справі. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту жодним чином не забезпечить порушених, на думку апелянта, прав. А тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову у даній справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що факт користування виробничою базою підтверджується наданою позивачем копією договору оренди нежитлових приміщень № 1/ОП-04-09/17 від 24.04.2017, відповідно до якого, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство № 5» (орендар) та Приватним підприємством «Вір» було укладено вказаний договір та акт №1 приймання-передачі до договору оренди нежитлових приміщень № 1/ОП-04-09/17 від 24.04.2017.

Відповідно до п. 2.1 вищезазначеного договору орендодавець передає, а орендар приймає приміщення у користування за плату на певний строк.

Згідно з п. 3.1 вказаного договору під приміщенням в цьому договорі розуміються нежитлові приміщення, розташовані на території виробничої бази загальною площею 4 098,40 кв.м. за адресою м. Київ, вул. Академіка Бутлерова, буд. 4, яка складається з виробничого корпусу (літ. А, А) площею 2 871,70 кв.м., виробничої бази (літ. В) площею 410,50 кв.м., кисневої станції (літ. Е) загальною площею 244,80 кв.м., прохідної бази (літ. Ж) загальною площею 23,60 кв.м., закритого складу (літ. Г) площею 406,40 кв.м., складу балонів (літ. Д) площею 38,20 кв.м., блоку складських приміщень (літ. З, Л) загальною площею 103,20 кв.м. та належить орендодавцю на праві користування та розпорядження.

Пунктом 25.7 договору встановлює, що при переході права власності на приміщення до будь-якої іншої особи або при реорганізації орендодавця цей договір зберігає чинність.

Згідно з ч.1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приймає доводи відповідача 2, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що в матеріалах справи відсутні докази порушення права позивача на користування спірним приміщенням.

При цьому суд апеляційної інстанції, ані зі змісту позовної заяви, ані зі змісту апеляційної скарги не вбачає в чому на думку позивача полягає порушення його прав та законних інтересів. В цій частині обґрунтованими та такими, що приймаються судом апеляційної інстанції є доводи третьої особи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу від 14.12.2017.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 ГПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення постанови у даній справі) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність порушеного права позивача у даній справі як в розумінні ст. 1 ГПК України (в редакції, чинній на момент звернення з позовом та ухвалення рішення судом першої інстанції), так і в розумінні ст. 4 ГПК України (в редакції, чинній на момент перегляду рішення суду в апеляційному порядку).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 ГПК України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство № 5" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі № 910/15115/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 у справі № 910/15115/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/15115/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст.ст. 286 - 291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.02.2018.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк