ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Справа № 915/38/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Фролова В.Д., розглянувши матеріали справи №915/38/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЛІФТ (54020, м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2; адреса для листування: а/с 100, м. Миколаїв, 54020), код 39904132

до відповідача: Комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток (54006, м. Миколаїв, вул. М.Василевського, 55 А), код 34437926

про: стягнення 77528 грн. 45 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЛІФТ (далі позивач, виконавець) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток (далі відповідач, замовник) про стягнення заборгованості в розмірі 77528 грн. 45 коп. за надані в період з 01.07.2016 року по 31.12.2017 року послуги з повного технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем звязку за договором №128 від 01.07.2016 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи №915/38/18 між суддями від 17.01.2018 головуючим суддею призначено ОСОБА_1

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного).

В клопотанні №17 від 16.01.2018, що надійшло до суду разом з позовною заявою позивач просить суд розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 5 статті 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено та визначено справу №915/38/18 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.5 статті 252 ГПК України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до його 22.01.2018 представник відповідача отримав ухвалу суду від 18.01.2018.

Відповідач вимоги ухвали суду від 18.01.2018 не виконав, відзив на позовну заяву не надав, позов не оспорив, клопотання про відкладення розгляд справи не надав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичної оцінки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належним чином обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

01 липня 2016 року між сторонами було укладено договір №128 на надання послуг з повного технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем звязку (надалі-договір) яким передбачено, що позивач зобовязується протягом дії договору надати відповідачу послуги з повного технічного обслуговування (ТО) ліфтів та диспетчерських систем звязку (ДСЗ) на обєктах відповідача згідно Додатку №1, а відповідач прийняти надані послуги та оплатити ці послуги згідно умов договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.п.1.1.1 1.1.3 договору повне технічне обслуговування ліфтів включає регламентні роботи (РР), місячний ремонт (МР), квартирний ремонт (КР). Технічне обслуговування ДСз включає комплекс робіт, який забезпечує працездатність та безперебійну роботу диспетчерського обладнання. Незаплановані зупинки ліфтів , що виникають протягом доби, усуваються ліфтовою аварійною службою (ЛАС) або іншим персоналом позивача.

Відповідно до п. 4.1 договору ціна по договору визначається на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 339 від 13.05.2015 року Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого вартість технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем звязку становить: 0,3589 грн. при умові відсутності диспетчерського контролю, 0,4538 грн. при умові наявності диспетчерського контролю (з урахуванням ПДВ) за 1 кв.м. загальної площі квартир житлових будинків без урахування перших поверхів на день підписання договору.

Розрахунок вартості послуг з технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем зв'язку викладено в додатку № 5 до зазначеного договору. При розрахунку ціни ТО обладнання враховуються корегувальні коефіцієнти на кількість поверхів, вантажопідйомності ліфта та типу системи керування (наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 09.11.2006 № 369 «Про затвердження Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації») (п.п.4.2, 4.3 договору).

У зв'язку з прийняттям Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради «Про встановлення побудинкових тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м. Миколаєві » від 13.02.2017 №138, яким введено в дію Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради «Про впорядкування оплати за послуги з технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації по м. Миколаєву» від 22.07.2016 №683 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду №1 від 1 березня 2017 року. Цією Додатковою угодою внесено зміни до п.4.1 договору, а саме викладено даний пункт в новій редакції: вартість технічного обслуговування ліфтів становить: 0,56 грн. при умові відсутності диспетчерського контролю, 0,65 грн. при умові наявності диспетчерського контролю (з урахуванням ПДВ) за 1 м2 загальної площі квартир житлових будинків без урахування перших поверхів на день підписання договору. Також внесено зміни у додаток №5 до договору.

Відповідно до п.5.3. договору відповідач зобов'язується перерахувати кошти за ТО та ДСЗ до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуг здійснюється відповідачем після надання та підписання Сторонами актів виконаних робіт, які підтверджують фактичне надання Послуг Замовнику.

Відповідно до п.п.8.1, 8.2 договору він набирає чинності з 01 липня 2016 року і діє до 30 червня 2017 року, а в частині розрахунків - до повного виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором. Якщо за два місяці до закінчення терміну дії договору ні одна зі сторін не заявить про припинення його дії, то договір вважається продовженим ще на один рік.

Позивачем за період з 01 липня 2016 року по 31 грудня 2017 року (включно), на виконання умов Договору №128 від 01.07.2016 року, було надано послуги по технічному обслуговуванню ліфтів та диспетчерських систем, а відповідачем перевірено та прийнято без зауважень виконані роботи по технічному обслуговуванню ліфтів на загальну суму 77 528,45 грн., що підтверджується складеними та підписаними актами прийому виконаних робіт по технічному обслуговування ліфтів, а саме: акт прийому виконаних робіт за липень 2016 р. на суму 3256,02 грн., акт прийому виконаних робіт за серпень 2016р. на суму 3271,45 грн., акт прийому виконаних робіт за вересень 2016р. на суму 3271,45 грн., акт прийому виконаних робіт за жовтень 2016р. на суму 3271,45 грн., акт прийому виконаних робіт за листопад 2016р. на суму 2528,84 грн., акт прийому виконаних робіт за грудень 2016р. на суму 2896,87 грн., акт прийому виконаних робіт №128/1 від 31.01.2017р. на суму 2961,04 грн., акт прийому виконаних робіт №128/2 від 28.02.2017р. на суму 3284,76 грн., акт прийому виконаних робіт №128/3 від 31.03.2017р. на суму 5168,81 грн., акт прийому виконаних робіт №128/4 від 30.04.2017р. на суму 5222,47 грн., акт прийому виконаних робіт №128/5 від 31.05.2017р. на суму 5325,17 грн., акт прийому виконаних робіт №128/6 від 30.06.2017р. на суму 5358,00 грн., акт прийому виконаних робіт №128/7 від 30.07.2017р. на суму 5346,12 грн., акт прийому виконаних робіт №128/8 від 31.08.2017р. на суму 5873,90 грн., акт прийому виконаних робіт №128/9 від 30.09.2017р. на суму 5922,50 грн., акт прийому виконаних робіт №128/10 від 31.10.2017р. на суму 4644,22 грн., акт прийому виконаних робіт №128/11 від 30.11.2017р. на суму 4962,69 грн., акт прийому виконаних робіт №128/12 від 31.12.2017р. на суму 4962,69 грн. (а.с.19-36).

Однак відповідач своїх договірних зобовязань не виконав, оплату наданих позивачем послуг не здійснив.

Позивач, у звязку з невиконанням відповідачем договірних зобовязань, направив йому претензію №549 від 07.12.2017 року, в якій просив погасити заборгованість та повідомив, що в разі непогашення заборгованості буде змушений звернутись до суду для стягнення заборгованості (а.с.18).

Листом від 10.01.2018 позивачем направлено на адресу відповідача акт звірки взаєморозрахунків за період з 03.01.2017 по 31.12.2017, який підписаний сторонами та скріплений печатками їх підприємств без зауважень (а.с. 37).

Доказів погашення відповідачем заборгованості сторонами не надано.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1,2 ст.193 ГК України cуб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, вимога Позивача про стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 77528 грн. 45 коп. за надані в період з 01.07.2016 року по 31.12.2017 року послуги з повного технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем звязку за договором №128 від 01.07.2016 року є обґрунтованою, матеріалами справи підтвердженою, відповідачем не заперечена, а тому підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ч.1 ст. 74 ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач своїм правом не скористався.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 86 ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню повністю, судові витрати, згідно ст.129 ГПК (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017), слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 252, 256 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Спеціалізоване комунальне підприємство Гуртожиток (54006, м. Миколаїв, вул. М.Василевського, 55 А, код 34437926) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЛІФТ (54020, м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2, код 39904132) заборгованість в розмірі 77528 (сімдесят сім тисяч пятсот двадцять вісім) грн. 45 коп. за надані в період з 01.07.2016 року по 31.12.2017 року послуги з повного технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем звязку за договором №128 від 01.07.2016 року, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його винесення (ст.256 ГПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.2 ст.241 ГПК України).

Суддя В.Д. Фролов