КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. Справа№ 927/1073/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2017р. (повний текст - 18.12.2017р.)

у справі № 927/1073/17 (суддя Оленич Т.Г.)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНА-АВАНГАРД"

до відповідача-2 ОСОБА_3

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників та скасування реєстраційних записів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНА-АВАНГАРД" та ОСОБА_3 про:

- визнання недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНА-АВАНГАРД" від 25.05.2017р., яке оформлене протоколом №4 від 25.05.2017р.;

- скасування реєстраційного запису №400070, внесеного 25.05.2017р. державним реєстратором Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Бубенець О.В. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну складу підписантів;

- скасування реєстраційного запису №300070, внесеного 25.05.2017р. державним реєстратором Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Бубенець О.В. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію змін до установчих документів.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначав, що збори були скликані учасником Товариства ОСОБА_3 одноосібно на 25.05.2017р., без попереднього повідомлення інших учасників товариства за 30 днів до дня скликання загальних зборів учасників, без зазначення часу, місця проведення зборів та порядку денного, внаслідок чого позивач та інші учасники Товариства ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, не мали змоги бути присутніми на загальних зборах та були позбавлені можливості брати участь у голосуванні на цих зборах.

Крім того, позивач стверджував, що ОСОБА_8 не мав права бути секретарем на зборах та підписувати протокол №4 загальних зборів учасників, оскільки не є ні учасником ТОВ "МЕНА-АВАНГАРД", ні уповноваженою особою, а був лише запрошений на ці збори. Також, на думку позивача, на загальних зборах учасників було прийнято рішення з питання, яке не було включено до порядку денного. Так в порядку денному було питання "Про державну реєстрацію змін та нової редакції Статуту Товариства", натомість загальними зборами з даного питання прийнято рішення: "доручити підписати нову редакцію Статуту голові зборів - ОСОБА_9 та секретарю - ОСОБА_8".

У письмових поясненнях, датованих 11.12.2107р. (а.с. 84-89), позивач додатково зазначав, що зміни до Статуту, що затверджені спірними рішеннями, звужують обсяг належних позивачу прав.

За твердженням позивача, протиправні дії відповідача-1 мали наслідком реєстрацію змін до відомостей про ТОВ "МЕНА-АВАНГАРД", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка була здійснена державним реєстратором Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Бубенець О.В., а тому, позивач просив про скасування таких записів.

Відповідач-1 у відзиві (а.с. 39-40) проти позову заперечував та зазначав, що позивач 06.06.2017р. подав товариству заяву про вихід з товариства, і рішенням загальних зборів учасників від 26.06.2017р. на підставі вказаної заяви було внесено зміни до установчих документів товариства, згідно з якими позивач не є учасником товариства. Таким чином, вважав відповідач-1, на момент звернення до суду з позовом, 28.11.2017р., у позивача були відсутні будь-які права та законні інтереси, що можуть порушуватись рішеннями загальних зборів учасників товариства від 25.05.2017р. Також відповідач-1 вважав, що редакція Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 25.05.2017р., втратила чинність, у зв'язку із затвердженням нової редакції Статуту згідно з рішенням загальних зборів учасників товариства від 26.06.2017р., а тому, на думку відповідача-1, з цих питань взагалі відсутній предмет спору.

Заперечуючи проти доводів позивача, відповідач-1 зазначав, що у зборах взяли участь представники учасника ОСОБА_3, яка володіє часткою у статутному капіталі у розмірі 63,99%, а тому рішення загальних зборів, за яке проголосувала учасник ОСОБА_3, у будь-якому разі вважається прийнятим незалежно від голосування інших учасників товариства. За повідомленням відповідача-1, по всіх рішенням, оформленим протоколом від 25.05.2017р., учасник ОСОБА_3 проголосувала, а тому ці рішення вважаються прийнятими за будь-яких обставин, і позивач ніяким чином не мав змоги вплинути на результати голосування.

Відповідач-2 позов не визнав і вказав, що до 26.06.2017р. позивач був головою ТОВ "МЕНА-АВАНГАРД" і за довіреністю представляв інтереси інших учасників вказаного Товариства: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 До березня 2017р. скликання загальних зборів учасників Товариства та прийняті на них рішення відбувалися шляхом їх узгодження між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Починаючи з березня 2017р. між цими учасниками виник конфлікт, а спілкування між ними звелося до обміну письмовими вимогами про скликання зборів. Вимоги ОСОБА_3 про скликання позачергових зборів, з визначеним нею порядком денним, Голова Товариства ОСОБА_2 ігнорував і самостійно скликав збори на інший день та з іншим порядком денним. Тож, вказував відповідач-2, ОСОБА_3 як учасник товариства з часткою 63,99% статутного капіталу самостійно скликала загальні збори учасників на 25.05.2017р., повідомивши ОСОБА_2 про порядок денний, час і місце проведення цих зборів відповідно до вимог п. 8.16 Статуту товариства, на підтвердження чого надала відправлену позивачу копію нотаріально посвідченої своєї заяви від 15.05.2017р. Участь ОСОБА_2 у зборах, на думку відповідача-2, не могла вплинути або змінити результат голосування за рішення, які запропоновані ОСОБА_3, адже їй належало 63,99% голосів.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2017р. у задоволенні позову відмовлено.

Встановивши відсутність документального підтвердження направлення ініціатором проведення зборів повідомлень іншим учасникам товариства про скликання на 25.05.2017р. загальних зборів із запропонованим на них порядком денним, суд першої інстанції дійшов до висновку, що порядок скликання загальних зборів учасників товариства був дійсно порушеним, суд відхилив доводи відповідача-2 про повідомлення нею учасників товариства про скликання зборів по телефону. Водночас, відмовляючи у позові, місцевий господарський суд висловив правову позицію, згідно з якою право на позов про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить лише тій особі, яка має статус учасника товариства на момент звернення з позовом до суду. Позивач на момент звернення з позовом до суду не був учасником господарського товариства, оскільки вийшов з нього на підставі поданої ним заяви про вихід, тож на момент позову не володів правом на участь в управління товариством, і тому право не підлягає відновленню, шляхом визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, прийнятих до моменту виходу учасника із товариства.

Не погодившись із висновками суду першої інстанції і мотивами, якими суд при цьому керувався, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив рішення суду першої інстанції, як незаконне, скасувати, а його позов - задовольнити.

В обґрунтування скарги, апелянт вказував, що висновок суду першої інстанції суперечить правовим позиціям Вищого господарського суду України, викладеним у постанові Пленуму ВГСУ №4 від 25.02.2016р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин». Так, згідно з п. 1.1 вказаної Постанови, корпоративним спором є спір між юридичною особою і учасником, який вибув. На думку апелянта, навіть якщо учасник вибув з товариства, то вправі оскаржити рішення господарського товариства, прийняті до моменту виходу учасника товариства.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ "МЕНА-АВАНГАРД" вказувало, що з моменту виходу позивача з Товариства, тобто з 06.06.2017р., відбулася трансформація його корпоративних прав у майнові, і відтоді позивач має право на отримання вартості частини майна Товариства. У даному випадку може мати місце корпоративний спір про визнання недійсними рішень юридичної особи, якщо предметом спору є захист інших, зокрема, майнових прав позивача. Позивач, вказувало Товариство, не зміг пояснити суду, які наявні у нього на час звернення до суду, права були порушені оскаржуваними ним рішеннями вищого органу управління. До того ж, представник Товариства, спираючись на п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», звертав увагу на ту обставину, що не всі порушення законодавства, допущені підчас скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення. Законом та статутом Товариства не передбачено форми повідомлення про скликання загальних зборів учасників, а тому доводи скаржника про неналежність усної форми повідомлення не засновані на законі, тим більше, що реальної можливості вплинути на результат зборів, позивач не мав, оскільки іншому учаснику товариства належало 63,99% голосів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 15.02.2018р.

15.02.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно із п. 2.1, 6.5 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНА-АВАНГАРД" (відповідача-1 у справі), в редакції, затвердженій загальними зборами учасників від 14.11.2016р. (протокол №5), ОСОБА_2 (позивач у справі) входив до складу учасників Товариства та мав частку у статутному капіталі Товариства в розмірі 35,24%, що у грошовому виразі становило 1 502 210,00 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 29-34) станом на 25.05.2017р. ОСОБА_2 значився в переліку засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНА-АВАНГАРД" з розміром внеску до статутного фонду - 1 502 210,00 грн.

Як випливає з протоколу №4, 25 травня 2017 року відбулись загальні збори учасників ТОВ "МЕНА-АВАНГАРД", на порядок денний якого були внесені такі питання:

1. Про зміну Виконавчого органу Товариства.

2. Про звільнення та призначення керівника Товариства.

3. Про затвердження Статуту Товариства в новій редакції.

4. Про державну реєстрацію змін та нової редакції Статуту Товариства.

Як вбачається з протоколу №4 від 25.05.2017р., на зборах був присутній представник учасниці ОСОБА_3 (відповідача-2 у справі), яка володіє 63,99% статутного капіталу товариства, ОСОБА_9, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності №301 від 23.05.2017р., та запрошена особа ОСОБА_8

З усіх питань порядку денного зборами прийнятті були рішення, а саме:

по питанню першому: вирішили змінити з одноособового виконавчого органу керівника Товариства на Дирекцію;

по питанню другому: вирішили звільнити з посади директора Товариства ОСОБА_12 з 25 травня 2017 року. Призначити на посаду Генерального директора ОСОБА_8 з 26 травня 2017 року; на посаду Директора з правових питань - ОСОБА_13 з 26 травня 2017 року; на посаду Директора з фінансових питань - ОСОБА_14 з 26 травня 2017 року;

по питанню третьому порядку денного вирішили затвердити Статут Товариства в новій редакції;

по питанню четвертому порядку денного вирішили доручити підписати нову редакцію Статуту Товариства голові зборів - ОСОБА_9 та секретарю зборів - ОСОБА_8 Уповноважити генерального директора Товариства здійснити державну реєстрацію змін та нової редакції Статуту Товариства з правом передоручення.

Здійснення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи - ТОВ "МЕНА-АВАНГАРД" підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Приписами ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" встановлюється, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. В частині 5 цієї ж статті визначається порядок скликання загальних зборів учасників товариства, згідно з яким про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Згідно цієї норми учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, вправі вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників.

Як вбачається із Статуту ТОВ "МЕНА-АВАНГАРД", в редакції від 14.11.2016р., яка діяла станом на 25.05.2017р., у Статуті не уміщено положень щодо способу повідомлення учасників товариства про скликання загальних зборів учасників із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.

Між тим, з наданих позивачем та представником ОСОБА_3 документів переписки між ними, судом апеляційної інстанції встановлено, що при скликанні загальних зборів, обидва учасника намагались дотримуватися письмової форми повідомлення одне одного про скликання ними зборів товариства та про запропоновані на їх розгляд питання порядку денного, тим більше, що головою Товариства був ОСОБА_2 Тому доводи ОСОБА_3 про скликання нею загальних зборів в результаті телефонного повідомлення про це інших учасників, суперечить сталій між ними практиці.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_3, якій належало 63,99% статутного капіталу товариства і яка провела скликані за своєю ініціативою загальні збори учасників Товариства 25.05.2017р., не дотрималася письмової форми повідомлення усіх учасників Товариства.

Як свідчить наявне у справі нотаріальне повідомлення ОСОБА_3 (а.с. 156) останній раз нею було зроблено письмове повідомлення інших учасників товариства про скликання нею загальних зборів учасників на 12-00 26 червня 2017р. у приміщенні Товариства з наступним порядком денним: переобрання голови товариства збільшення статутного капіталу товариства, затвердження розміру часток товариства затвердження порядку внесення додаткових внесків до статутного капталу товариства та статут у новій редакції.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання відповідача-2 на нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_3 від 15.05.2017р. голові товариства ОСОБА_2 в якості доказу належного скликання нею зборів на 25.05.2017р., оскільки зі змісту вказаної заяви цього не вбачається.

Як вірно встановив суд першої інстанції, 06.06.2017р. Товариство, головою якого був позивач, отримало нотаріально засвідчену заяву ОСОБА_2 від 02.06.2017р. про вихід зі складу учасників Товариства та виплату йому у порядку та строки, передбачені законом та ст.ст. 10.7 та 10.13 Статуту, вартість частини майна Товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства.

З моменту отримання Товариством такої заяви ОСОБА_2 вважається особою, яка вибула із складу учасників товариства.

З моментом виходу учасника із Товариства пов'язується і момент припинення корпоративних прав такого учасника. При цьому не вимагається одержання на це згоди інших учасників товариства.

Вказана правова позиція наведена у п. 28 Постанови Пленуму ВСУ України №13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», згідно з якою «при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону про господарські товариства (1576-12) учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними».

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції керувався тим, що у зв'язку із виходом зі складу учасників товариства, позивач не має права на оскарження рішень товариства, прийнятих на час перебування позивача у складі його учасників.

Колегія суддів з такою правовою позицією погодитися не може і вважає, що правом на позов володіє також учасник товариства, який вибув, або був виключений із складу учасників товариства, якщо оскаржене рішення загальних зборів, у яких він не брав участі, або інший корпоративний акт товариства, пов'язані з реалізацією таким учасником прав і законних інтересів, які випливали із членства у складі товариства і є дійсними на момент звернення учасника до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 19 Постанови Пленуму ВСУ України №13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується".

Очевидно, що право на участь в управлінні товариством позивач втратив з моменту виходу із складу учасників, і таке право не може бути відновленим.

Проте, наявні у учасника, який вийшов зі складу товариства, право на отримання дійсної вартості частки у товаристві та прибутку, одержаного у даному році товариством до моменту його виходу, як і повернення майна, переданого учасником товариству тільки у користування, підлягають судовому захисту, шляхом визнання недійсними корпоративних актів, прийнятих на дату виходу учасника, якщо такі акти порушують вказані права учасника, який вибув.

За твердженням позивача, новою редакцію затвердженого загальними зборами від 25.05.2017р. Статуту, відбулося звуження обсягу належних позивачу прав на отримання дійсної частки учасника.

Таке твердження позивача не знаходить свого документального підтвердження, адже із змісту Статуту в редакції, що була прийнята загальними зборами 25.05.2017р., частка позивача в статутному капіталі не змінилась і становила 35,24%, а статутний капітал був визначений у розмірі 4 263 237,00 грн. (пункти 6.5. та 6.4.), що ідентично відомостям попередньої редакції Статуту від 14.11.2016р.

Позивач також стверджував, що з четвертого питання порядку денного прийнято рішення, яке не було включено до порядку денного.

Пунктом 4 порядку денного зборів визначено питання про державну реєстрацію змін та нової редакції Статуту Товариства, по якому прийнято рішення, за яким доручено підписати нову редакцію Статуту Товариства голові зборів ОСОБА_9 та секретарю зборів - ОСОБА_8 та уповноважено Генерального директора Товариства здійснити державну реєстрацію змін і нової редакції Статуту Товариства з правом передоручення.

Відповідно до ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" з питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Участь у зборах 25.05.2017р. прийняв один учасник, якому належало 63,99% голосів, що перевищує законний кворум, тому прийняте рішення про доручення підписати нову редакцію Статуту Товариства голові зборів ОСОБА_9 та секретарю зборів - ОСОБА_8 та про уповноваження Генерального директора Товариства здійснити державну реєстрацію змін і нової редакції Статуту Товариства з правом передоручення не є порушенням приписів ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства".

Підписання протоколу загальних зборів учасників товариства особою, яка не є учасником товариства, але була обрана секретарем зборів, не є підставою для визнання прийнятих на вказаних зборах рішень недійсними.

Представник ОСОБА_3 вказував, що після виходу позивача зі складу учасників товариства попередня редакція Статуту, яка була затверджена зборами учасників товариства 25.05.2017р., втратила чинність, у зв'язку із змінами, які відбулися після виходу позивача і прийняттям учасниками товариства нової редакції Статуту, а тому на думку відповідача-2, скасований акт не може впливати на права та обов'язки позивача на момент звернення з позовом. Відхиляючи такі доводи за неспроможністю, судова колегія виходить з того, що Статут товариства є корпоративним актом, який діє у часі та просторі і регулює корпоративні відносини між учасниками товариства. Він, за змістом частини другої статті 20 ГК України, є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників.

Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Таку правову позицію викладено у п. 11 Постанови Пленуму ВСУ України № 13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

При повторному розгляді спору судом апеляційної інстанції не було встановлено, що оскаржені позивачем рішення загальних зборів товариства, і положення затвердженого ними Статуту на момент подання позивачем позову вплинули на обсяг прав, належних позивачу відносно товариства.

Твердження позивача, що прийнятими на цих загальних зборах зміни до положень Статуту звужені права інших учасників з метою зменшення часток статутного капіталу або взагалі позбавлення таких часток інших учасників товариства, крім ОСОБА_3, судом відхиляються, адже Позивач не надав доказів представництва ним прав та інтересів інших учасників товариства при вирішенні спору, а позов поданий лише в інтересах і на захист прав самого позивача.

Відповідачем у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів товариства є саме товариство, а не його окремі учасники.

Позивачем, у порушення приписів п. 4 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, окремих позовних вимог до відповідача-2 не викладено, тому у задоволенні позову щодо відповідача-2 має бути відмовлено.

З огляду на викладене, вимоги позивача до відповідача-1, разом з вимогою про скасування державної реєстрації змін до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як похідною, приймаючи до уваги приписи ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", - задоволенню не підлягають.

За таких обставин справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2017р. у справі № 927/1073/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.12.2017р. у справі № 927/1073/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/1073/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. Повний текст складено 26.02.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай