Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/9111/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» ),

представник позивача - Лясковський В.В.,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт» (далі - ТОВ «Столичний комфорт»),

представник відповідача - Тирук О.М.,

розглянув касаційну скаргу ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал»

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017

у складі колегії суддів: Чорної Л.В. (головуючий), Отрюха Б.В., Тищенко О.В.,

у справі за позовом ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ТОВ «Столичний комфорт»

про стягнення 382 734, 29 грн.

В С Т А Н О В И В:

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

1. 13.09.2007 між ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» (постачальник) та ТОВ «Столичний комфорт» (абонент) укладено Договір № 07681/5-08 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва, приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва.

2. Відповідно до п. 2.2.1 Договору від 13.09.2007 № 07681/5-08 постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. У разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

3. Відповідно до п. 7.1 Договору від 13.09.2007 № 07681/5-08 цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення. Суду першої інстанції, під час розгляду справи, не було надано доказів розірвання/припинення Договору від 13.09.2007 № 07681/5-08.

4. На виконання договору позивачем були присвоєні відповідачу наступні коди: код 8-1166, код 10-1607 та код 9-1552 для здійснення розрахунків за холодну воду та відповідний об'єм стоків, - та здійснювалося надання відповідних послуг (постачання холодної води та водовідведення) протягом 2007-2017 років.

5. Одночасно на підставі того ж договору абоненту було відкрито інші рахунки (коди) для обліку послуг по постачанню гарячої води та їх водовідведення, заборгованість по яких не є предметом розгляду у даній справі. Натомість суд першої інстанції досліджував у своєму рішенні це питання з огляду на посилання сторін щодо коректності відображення у платіжних документах по оплаті постачання холодної води та її відведення відповідних кодів, які насправді були присвоєні послугам по постачанню гарячої поди та її відведення.

6. 06.06.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» з вимогами до ТОВ «Столичний комфорт» про стягнення 382 734 грн 29 коп., яка включає в себе суму основного боргу 277 920, 79 грн, пеню, штраф, 3% річних та відшкодування інфляційних втрат.

Обґрунтування позову (позиції позивача та відповідача у суді першої інстанції)

7. Позивач стверджував у позовній заяві, що сума основного боргу утворилася за період надання послуг з 01.04.2014 по 01.02.2017, пеня розрахована за період з 01.04.2016 по 29.03.2017, інфляційні збитки нараховані за період 06.05.2014 по 29.03.2017.

8. Відповідач посилався на те, що частина боргу виникла з огляду на відсутність відшкодування Управлінням праці та соціального захисту населення Солом'янської РДА м. Києва нарахованих пільг. По частині боргу відповідач не вважав себе зобов'язаним, оскільки він не був кінцевим споживачем поставленої води, а такими споживачами були мешканці конкретних житлових будинків, що знаходяться у зоні обслуговування відповідача, тож договори на водопостачання повинні були бути укладені безпосередньо зі споживачами.

9. Натомість позивач зазначив, що відповідач є безпосереднім споживачем послуг за Договором від 13.09.2007 № 07681/5-08, оскільки використовує поставлену позивачем воду для власних потреб: полив території, прибирання сходових клітин, інше технічне використання води.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

10. Судом першої інстанції встановлено, що всього за період із квітня 2014 року по лютий 2017 року вартість поставленої позивачем холодної води та наданих послуг з водовідведення за вказаний період складає у загальному розмірі 2 157 260 грн 98 коп., що відповідачем не заперечувалося, тож предметом спору була лише повнота оплати наданих послуг.

11. 12.09.2017 рішенням Господарського суду міста Києва позов було задоволено частково та стягнуто з відповідача суму основного боргу у розмірі 243 261 грн 83 коп., пеню у розмірі 28 418 грн 19 коп., штраф за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати у розмірі 13 896 грн 04 коп., 3% річних у розмірі 11 559 грн 24 коп., інфляційні втрати у розмірі 46 541 грн 16 коп. та судовий збір у розмірі 5 155 грн 14 коп.

При визначенні суми боргу судом першої інстанції було взято до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності, норми ЦК України про позовну давність та у зв'язку з цим здійснено власний обрахунок суми боргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

12. 30.11.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ «Столичний комфорт» задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

В основу постанови суду апеляційної інстанції покладено висновок про те, що у розрізі трьох кодів надання послуг (8-1166, 10-1607, 9-1552) разом за період з 01.07.2014 по 01.02.2017 надано послуг на суму 2 157 260, 98 грн. Водночас за той же період відповідач сплатив позивачеві суму 2 293 131, 16 грн, тобто більшу, аніж сума боргу.

13. При цьому, констатувавши суму оплати, суд апеляційної інстанції ухилився від диференціації цієї оплати у залежності від конкретного коду наданої послуги.

14. Разом з тим, у своєму відзиві ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», як і ТОВ «Столичний комфорт» у своїй апеляційній скарзі та поясненнях, зосереджували увагу на питанні кодів надання послуг, що підкреслює важливе значення фактів, що стосуються цього питання для правильного вирішення спору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

15. 14.12.2017 ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017.

16. Скаржник послався на порушення судом апеляційної інстанції статті 43 ГПК України у редакції, що діяла до 15.12.2017. Об'єктивною стороною порушення статті 43 ГПК України судом апеляційної інстанції скаржник вважає надання переваги твердженням ТОВ «Столичний комфорт» саме у частині того, що суд апеляційної інстанції неправомірно ототожнив суму оплати, що її здійснив відповідач на користь позивача за всіма кодами надання послуг з оплатою лише по трьох кодах надання послуг, щодо яких було заявлено позов. Додатково скаржник вказав на порушення судом апеляційної інстанції статті 32 ГПК України у частині того, що судом апеляційної інстанції було безпідставно відхилено докази, надані позивачем: копії актів зняття показань лічильників за позовний період.

Окремо ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» зосередило увагу на незаконності висновків суду апеляційної інстанції, який, аналізуючи призначення платежу за платіжними дорученнями, якими було оплачено за надані відповідачу послуги, самостійно всупереч викладеним у платіжних дорученнях кодам послуг дійшов висновку про те, що фактично оплата була здійснена за іншими кодами, аніж ті, що зазначені у самих платіжних дорученнях. У цьому скаржник вбачає порушення судом апеляційної інстанції положень Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті, затвердженої Постановою правління НБУ від 21.01.2004 № 22, згідно з пунктами 3.1., 3.8. якої саме платник диспозитивно визначає зміст розділу «призначення платежу», а позивач лише зараховує відповідні платежі згідно з зазначеними платником кодами та вираховує суму боргу як різницю між обсягом послуг наданих за конкретним кодом та сумою оплат по конкретному коду, що зазначається абонентом у платіжному дорученні.

Також скаржник посилається на низку постанов Вищого господарського суду України, які підкреслюють неприпустимість зарахування грошових коштів, сплачених за одним кодом послуг у оплату послуг за іншим кодом.

17. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Столичний комфорт», посилаючись на обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, просило залишити касаційну скаргу позивача залишити без задоволення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (позивача по справі)

18. У судовому засіданні представник позивача підтримав наведені в касаційній скарзі доводи.

Б. Доводи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу

19. Представник відповідача наполягав на залишенні без змін постанови суду апеляційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

20.Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право кожного на справедливий суд. Одним із практичних відображень права на справедливий суд є норма статті 43 ГПК України у редакції, що діяла до 15.12.2017, якою встановлено засади оцінки доказів. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

21. Невідповідність дій суду зазначеній вище нормі тягне за собою сумнів у загальній справедливості здійснення правосуддя та підриває авторитет правосуддя у країні.

22. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

23. Суд першої інстанції у своєму рішенні вкрай детально зупинився на питанні сутності наданих послуг (кодів надання послуг), питанні позовної давності, питанні оплат у розрізі конкретних видів послуг.

24. При цьому очевидним є той факт, що суд апеляційної інстанції, скасувавши рішення суду першої інстанції, повинен був привести більш аргументовані доводи, аніж ті, що їх наведено судом першої інстанції у своєму рішенні. Такий висновок випливає з наведеного вище Рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006. Без наведення подібних більш аргументованих доводів, аніж ті, що лягли в основу рішення суду першої інстанції, постанова Київського апеляційного господарського суду має вважатися безпідставною.

25. Аналіз мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції свідчить про те, що суд апеляційної інстанції не знайшов відповіді на аргументи, що їх надало ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» у суді першої та апеляційної інстанцій: суд апеляційної інстанції без наведення мотивів арифметично сумував оплату, що її було здійснено абонентом на користь ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» без врахування кодів наданих послуг, і на цій підставі відмовив позивачеві у позові.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Верховний Суд констатує, що, оскаржувана постанова Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 не містить обґрунтованого мотивування в частині відмови ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» у позові та відповідно підлягає скасуванню.

27. При цьому, маючи широкі повноваження згідно зі статтею 308 ГПК України, зокрема, щодо направлення справи на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд вважає за необхідне постановити судове рішення по суті спору і залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/9111/17 залишити в силі.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк