донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

12.02.2018 року справа №905/2369/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: За участю представників сторін: від апелянта від боржника ліквідаторМартюхіна Н.О. Будко Н.В., Сгара Е.В. не з'явились; не з'явились; не з'явились;
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, м. Київ
на постанову Господарського суду Донецької області
від20.11.2017 року
у справі№ 905/2369/17 (суддя І.К. Чорненька)
за заявою боржника ліквідаторТовариства з обмеженою відповідальністю "Етіконцепт", м. Краматорськ Донецької області голова ліквідаційної комісії Щербак О.В., м. Харків
пробанкрутство

В С Т А Н О В И В:

Постановою Господарського суду Донецької області від 20.11.2017 року у справі №905/2369/17 Товариство з обмеженою відповідальністю "Етіконцепт" (далі за текстом - ТОВ "Етіконцепт") визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії Щербак О.В., інше.

Не погодившись з постановою прийнятою господарським судом першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі за текстом - Головне управління ДФС у м. Києві), яке просить скасувати постанову Господарського суду Донецької області від 20.11.2017 року у справі №905/2369/17 та припинити провадження у справі про банкрутство ТОВ "Етіконцепт".

У поданій апеляційній скарзі Головне управління ДФС у м. Києві, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для визнання боржника банкрутом з огляду на те, що під час звернення до суду із заявою про визнання банкрутом, боржником не було дотримано порядку досудової ліквідації юридичної особи в порядку, встановленому ст.ст. 110 та 111 Цивільного кодексу України, посилаючись на неналежне та неповне проведення інвентаризації майнових активів боржника. Апелянт наголошує на тому, що боржником в порушення вимог ч. 7 та 10 ст. 111 Цивільного кодексу України, до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не було додано доказів повідомлення контролюючого органу про припинення діяльності ТОВ "Етіконцепт", а також не надано первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку, що унеможливлює проведення контролюючим органом перевірки та визначення наявності або відсутності заборгованості боржника зі сплати податків та зборів.

В обґрунтування підстав для звернення з апеляційною скаргою в порядку ст. 91 ГПК України, Головне управоління ДФС у м. Києві посилається на законодавчо визначений статус контролюючого фіскального органу, а також неможливість проведення податкової перевірки боржника внаслідок визнання його банкрутом

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2017 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів, яку визначено у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), судді Будко Н.В., Сгара Е.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 року, з урахуванням ухвали від 14.12.2017 року про виправлення технічної описки, апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.01.2018 року.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-19 були внесені зміни та викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, п. 9 Перехідних положень якого передбачає, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, зазначена справа розглядається апеляційним судом за правилами, викладеними у ГПК України, в редакції, яка набула чинності 15.12.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, які надійшли через канцелярію суду 26.12.2017 року від ТОВ "Етіконцепт", ліквідатор просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, постанову господарського суду залишити без змін, як таку, що відповідає чинному законодавству. Зазначає, що судом першої інстанції були належним чином досліджені усі відповідні докази проведення ліквідаційної процедури, в т.ч. направлення на адресу ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проміжного ліквідаційного балансу та повідомлення про припинення юридичної особи за формою 8-ОПП. Крім того, на думку ліквідатора, оскільки апелянт не є кредитором ТОВ "Етіконцепт" у розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", то його права не порушуються оскаржуваною постановою.

У зв'язку із перебуванням судді-члена колегії Будко Н.В. у відпустці на дату розгляду справи, на підставі ст. 32 ГПК України та за наявності строків розгляду апеляційної скарги автоматизований розподіл справи не призначався, судове засідання 31.01.2018 року не проводилося.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 05.02.2018 року призначено розгляд апеляційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві на 12.02.2018 року.

Уповноважені представники апелянта, боржника та ліквідатор у судове засідання 12.02.2018 року не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористались.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, у зв'язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається із витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ТОВ "Етіконцепт" зареєстровано за адресою: 84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Румянцева, 24, код ЄДР підприємств та організацій України - 37560525.

24.07.2017 року учасником (засновником) ТОВ "Етіконцепт" - Щербак О.В., прийнято рішення, зафіксоване протоколом загальних зборів №10 (а.с. 9, т. 1), про ліквідацію підприємства, призначення головою ліквідаційної комісії Щербак О.В., визначено строк для пред'явлення кредиторами своїх вимог - 2 місяці з моменту оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців рішення про припинення діяльності товариства; уповноваженою особою за внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призначено ОСОБА_5

В ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.07.2017 року було внесено запис про припинення юридичної особи ТОВ "Етіконцепт", строк на заявлення кредиторських вимог встановлено до 25.09.2017 року (а.с. 13, т. 1).

Про ліквідацію ТОВ "Етіконцепт" головою ліквідаційної комісії боржника були повідомлені за останнім (основним) місцем реєстрації юридичної особи: ДПІ у м. Краматорськ ГУ ДФС у Донецькій області, Краматорський міський центр зайнятості, Краматорська міська виконавча дирекція ФСС з тимчасової втрати працездатності, УПФУ у м. Краматорськ, що підтверджується поштовим реєстром відправлення рекомендованих листів від 13.09.2017 року (а.с. 17, т. 1).

Окрім того, ліквідатором ТОВ "Етіконцепт" повідомлено про припинення діяльності підприємства за попереднім (в м. Києві) місцезнаходженням боржника, а саме: ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, Оболонський районний центр зайнятості м. Київ, Святошинський відділ виконавчої дирекції ФСС України, УПФУ в Оболонському районі м. Києва, про що свідчить поштовий реєстр відправлення рекомендованих листів від 14.09.2017 року (а.с. 24, т. 1).

В передбачений законом строк із претензією про стягнення заборгованості за договором постачання №01/09 від 01.09.2016 року до боржника звернулось ТОВ "Дарт Проект", м. Київ ().

За результатами розгляду поданих документів до боржника головою ліквідаційної комісії визнані вимоги на загальну суму 150320,00 грн.

Докази звернення інших кредиторів в матеріалах справи відсутні.

На виконання вимог ч. 1 ст. 111 Цивільного кодексу України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторів, головою ліквідаційної комісії складений проміжний ліквідаційний баланс станом на 06.10.2017 року (а.с. 35-36, т. 1), який затверджений загальними зборами учасників ТОВ "Етіконцепт" відповідно до протоколу №11 від 06.10.2017 року (а.с. 45, т. 1).

За результатами проведеної інвентаризації 06.10.2017 року головою ліквідаційної комісії встановлена наявність грошових коштів у розмірі - 600,00 грн. у касі товариства (а.с. 38, т. 1), інші активи у нього відсутні, про що свідчить відповідний проміжний ліквідаційний баланс від 06.10.2017 року.

Головою ліквідаційної комісії станом на 06.10.2017 року складено перелік кредиторів ТОВ "Етіконцепт" (а.с. 37, т. 1), який містить одного кредитора ТОВ "Дарт Проект" із зазначенням визнаних вимог у розмірі 150320,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.10.2017 року прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду, підготовче засідання суду призначене на 06.11.2017 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.11.2017 року порушено провадження у справі №905/2369/17 про банкрутство ТОВ "Етіконцепт" на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, судове засідання для вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом призначено на 20.11.2017 року.

Як вже зазначалось, постановою Господарського суду Донецької області від 20.11.2017 року у справі №905/2369/17 визнано боржника ТОВ "Етіконцепт" - банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено голову ліквідаційної комісії Щербак О.В.

07.12.2017 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про визнання боржника банкрутом (№47697) (а.с. 77, т. 1).

Приймаючи постанову про визнання ТОВ "Етіконцепт" банкрутом та відкриваючи ліквідаційну процедуру місцевий господарський суд виходив з того, що вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якої прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, а саме, загальна сума кредиторських вимог ТОВ "Етіконцепт" становить 150320,00грн., за результатами проведеної інвентаризації майна боржника встановлено відсутність у ТОВ "Етіконцепт" основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів на поточному рахунку у банківській установі, а лише виявлено 600,00 грн. в касі підприємства та відсутність дебіторської заборгованість, що свідчить про неплатоспроможність боржника. Також, судом першої інстанції в ході розгляду даної справи було встановлено дотримання боржником всіх передумов в досудовій процедурі ліквідації ТОВ "Етіконцепт" для звернення з відповідною заявою до суду, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про наявність підстав для порушення провадження у даній справі про банкрутство в порядку норм ст. 95 Закону про банкрутство та пізніше - про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у даній справі.

Проте, дослідивши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі з урахуванням меж перегляду справи в апеляційній інстанції визначених у ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачені особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

Згідно з ч. 1 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Відповідне правило передбачено ч. 3 ст. 110 Цивільного кодексу України, яка містить загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Отже, спрощена процедура банкрутства, яка передбачена ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора (ліквідаційної комісії) із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а докази на підтвердження всіх цих передумов для порушення провадження в порядку цієї статті подаються саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Рішення про недостатність майнових активів боржника для задоволення вимог кредиторів приймається власником підприємства за результатами складання проміжного ліквідаційного балансу, а складанню проміжного ліквідаційного балансу, в свою чергу, повинно передувати виконання головою ліквідаційної комісії вимог визначених в п. 1 - 8 ст. 111 Цивільного кодексу України, при цьому, виконання вказаних вимог цивільного законодавства в обов'язковому порядку повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 32 ГПК України (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови).

Незалежно від процедури банкрутства боржника при прийнятті постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді повинен бути доведений факт неоплатності боржника, як того вимагає ст. 205 Господарського кодексу України, відповідно до положень ч. 4 якої суб'єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Також, відповідно до приписів абз. 3 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

В силу принципу диспозитивності, викладеного у ст. 33 ГПК України ( в редакції, яка була чинна до 15.12.2017р.), збирання доказів у справі не є обов'язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень.

Статтею ст. 36 ГПК України (в редакції, яка була чинна до 15.12.2017р.) передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - ТОВ "Етіконцетп" з 22.03.2011 року знаходиться на обліку в ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області.

Відповідно даних про реєстраційні дії, юридичну особу - ТОВ "Етіконцепт" було зареєстровано 18.03.2011 року та здійснювало свою діяльність в м. Києві, а в подальшому були внесені зміни до установчих документів юридичної особи, зокрема, 28.07.2016 року - зміна місцезнаходження. Попереднє місцезнаходження боржника змінено на адресу: 04211, м. Київ, Оболонська набережна, буд. 7, корп. 3.

04.04.2017 року ТОВ "Етіконцетп" змінило юридичну адресу з м. Київ на адресу: 84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Румянцева, 24, а також відбулись зміни у складі засновників.

24.07.2017 року, тобто через три місяці після перереєстрації боржника до м. Краматорськ, загальними зборами учасників ТОВ "Етіконцепт" в особі учасника Щербак О.В. (100% голосів), було прийнято рішення про припинення діяльності юридичної особи шляхом її ліквідації у добровільному порядку та призначення голови ліквідаційної комісії.

З матеріалів справ вбачається, що головою ліквідаційної комісії Щербак О.В. про припинення діяльності ТОВ "Етіконцепт" повідомлені органи доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування як за попереднім у м. Києві, так і останнім місцем реєстрації юридичної особи в м. Краматорськ Донецької області.

Проте, у матеріалах справи відсутні відповіді з вищезазначених державних установ щодо відсутності чи наявності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових платежів.

Головою ліквідаційної комісії не надано доказів проведення звірки розрахунків по платежам в бюджет, в тому числі відомостей та виписок з електронного кабінету платників податків та обов'язкових платежів, які підтверджують відсутність таких зобов'язань.

За відсутності вказаних відповідей вищезазначених державних установ та фіскальних органів щодо наявності чи відсутності заборгованості неможливо дійти до об'єктивного та достовірного висновку про правильність внесення головою ліквідаційної комісії відповідних відомостей в проміжний ліквідаційний баланс від 06.10.2017 року.

До того ж, будь-яка фінансова звітність боржника за попередній звітній період в матеріалах справи відсутня та головою ліквідаційної комісії не надавалась, у зв'язку з чим не вбачається за можливе порівяти або встановити зміни, зокрема, зменшення чи збільшення, рух активів та пасивів за попередній звітній період.

Частиною 3 ст. 111 Цивільного кодексу України встановлено, що під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

Згідно з п. 11.16 Порядку обліку платників податків та зборів затвердженого наказом Міністерства Фінансів України № 1588 від 09.12.2011 (в редакції наказу Міністерства фінансів України № 462 від 22.04.2014 року "Про внесення змін до Порядку обліку платників податків та зборів" належним доказом наявності відкритих/закритих рахунків у боржника є Довідка ДПІ по розрахункових рахунках боржника в банківських установах, розміру залишку коштів та їх закриття.

Судова колегія зауважує, що до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство при зверненні до суд головою ліквідаційної комісії надано Довідку ДПІ №10/05-15/08-01-13 від 02.10.2017 року по відкритим рахунках ТОВ "Етіконцепт" під час здійснення досудової ліквідації Товариства, яка свідчить про наявність п'яти відкритих рахунків у банківських установах, що свідчить про невиконання головою ліквідаційної комісії вимог ч. 3 ст. 111 ЦК України.

При цьому ліквідатором не встановлювалась наявність чи відсутність на них грошових коштів, які підлягають включенню до ліквідаційної маси, а місцевий господарський суд, в порушення вимог ст. 43 ГПК України (в редакції, яка була чинна до 15.12.2017р.) на зазначену обставину не звернув уваги.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

Пунктом 5 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014 року (надалі Положення про інвентаризацію) встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

За змістом п. 1 Розділу ІІ Положення про інвентаризацію передбачено, що для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об'єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

Відповідно до інвентаризаційних описів основних засобів, товарно-матеріальних цінностей (виробничих запасів та готових продуктів), від 06.10.2017 року, у нижньому правому куті, міститься підпис члена комісії ОСОБА_6

Проте, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо повноважень ОСОБА_6, який є членом цієї комісії. Відомості щодо наявності статусу представника апарату управління підприємства (бухгалтерії) та взагалі, докази ким саме цей член комісії являється, як того вимагає Розділ ІІ Положення про інвентаризацію, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не може вважати, що ліквідатором було належним чином створено інвентаризаційну комісію, яка до того ж була проведена без участі матеріально відповідальної особи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_6 здійснював ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах, тощо.

Отже, в порушення вищевказаних вимог інвентаризація майна ТОВ "Етіконцепт" була проведена ліквідатором одноособово, без належного створення інвентаризаційної комісії та без участі матеріально відповідальної особи.

Матеріали справи не містять доказів проведення інвентаризації всього майна боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, а також відсутні відомості проведення аудиторської перевірки та аудиторський висновок щодо фінансового стану боржника.

Згідно Статуту ТОВ "Етіконцепт" статутний капітал товариства становить 32891,00 грн. Ліквідатором, в свою чергу, не надано доказів використання зазначеного статутного капіталу для під час здійснення фінансово-господарської діяльності, а оскільки будь-які інші документи фінансової звітності за попередній звітній період в матеріалах справи відсутні у суду апеляційної інстанції відсутня можливість проаналізувати такі дані.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів належного проведення головою ліквідаційної комісії боржника інвентаризації майна боржника у відповідності до Положення про інвентаризацію, що свідчить про недотримання ліквідатором приписів ч. 4 ст. 111 Цивільного кодексу України.

Судовою колегією апеляційної інстанції, з метою повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, досліджено інформацію, наявну в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо боржника - ТОВ "Етіконцепт" (ідентифікаційний код 37560525) та встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18.08.2016 року у справі 263/10030/16-к, в кримінальному провадженні №0000018, задоволено клопотання старшого слідчого 2-го ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області про арешт майна ТОВ "Етіконцепт" - ячмінь 3-го класу українського походження у кількості 5528,04 т. Ухвала набрала законної сии та доказів зняття такого арешту на даний час відсутні.

При цьому, існування зазначеного активу взагалі не досліджувалось головою ліквідаційної комісії та не було документально відображено в процедурі добровільної ліквідації.

Враховуючи відсутність доказів належного проведення інвентаризації всіх активів та зобов'язань боржника, належних доказів вчинення дій щодо отримання відповідей з державних установ щодо відсутності чи наявності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів, колегія суддів приходить до висновку, що проміжний ліквідаційний баланс ТОВ "Етіконцепт", складений з неповним встановленням всіх активів та пасивів боржника.

Частиною 10 ст. 111 Цивільного кодексу передбачено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) до моменту затвердження ліквідаційного балансу складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Проте, доказів виконання головою ліквідаційної комісії такого обов'язку, а саме подання органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітності протягом 2017 року ліквідатором не надано, що не може свідчити про надання доказів на виконання його обов'язку передбаченого ч. 7 ст. 111 Цивільного кодексу України, обов'язковість надання якого визначена ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

До заяви про порушення справи про банкрутство всупереч наведеної правової норми, взагалі не було додано доказів складання та подання органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітності за останній звітний період.

В матеріалах справи також відсутні докази направлення до контролюючих органів первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, наведене свідчить про недотримання головою ліквідаційної комісії приписів ч. 7 та 10 ст. 111 Цивільного кодексу України щодо добровільної ліквідації боржника та позбавлення органів державної податкової служби та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування можливості проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування та права заявити свої претензії боржнику (за їх наявності) в досудовій процедурі ліквідації боржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ліквідатором не було вчинено усіх обов'язкових дій, передбачених законом при ліквідації підприємства, а місцевий господарський суд порушуючи провадження у справі про банкрутство ТОВ "Етіконцепт" та визнаючи боржника банкрутом формально підійшов до викладених у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство обставин, не давши їм належної правової оцінки та не дослідивши їх, що призвело до передчасного висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання боржника банкрутом, оскільки вказані передумови були відсутні.

Частиною 1 ст. 111 Цивільного кодексу України визначено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

У проміжному ліквідаційному балансі ТОВ "Етіконцепт" зазначено про відсутність у боржника дебіторської заборгованості.

Водночас, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи боржника, згідно вимог ст.ст. 8, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в підтвердження факту відсутності дебіторської заборгованості.

Отже, місцевим господарським судом не перевірено та не встановлено, чи вживалися головою ліквідаційної комісії (ліквідатором) заходи щодо виявлення та стягнення дебіторської заборгованості боржника та якими належними та допустимими доказами це підтверджується.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка має універсальний характер, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат.

Нормами Закону про банкрутство встановлено додаткову вимогу щодо заяви боржника у разі ініціювання ним провадження у справі про власне банкрутство (у т.ч. за ст. 95 Закону про банкрутство) - обов'язкову наявність у такого заявника майна, достатнього для покриття судових витрат, пов'язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі, судового збору, сплаченого кредиторами тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, в порушення названих норм, ліквідатором ТОВ "Етіконцепт" при зверненні із заявою про порушення провадження у даній справі не надано доказів наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, пов'язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство.

При цьому, судом першої інстанції було встановлено наявність кредиторської заборгованості ТОВ "Етіконцепт" у розмірі 150320,00 грн. та наявність грошових коштів у касі Товариства в сумі 600,00 грн.

При цьому, враховуючий встановлений ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строк ліквідаційної процедури та розмір оплати послуг ліквідатора відповідно до ст. 115 Закону, наявність 600,00 грн. як активів ТОВ "Етіконцепт" очевидно виключає можливість покриття боржником судових витрат у даній справі про банкрутство та можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство в силу імперативних приписів ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство.

Як вбачається із проміжного ліквідаційного балансу станом на 06.10.2017 року всі грошові кошти в касі та на рахунках (залишок грошових коштів), виявлялись були проінвентаризовані, виявлені, встановлена остаточно кредиторська та дебіторська заборгованість боржника. Тобто, остаточно головою ліквідаційної комісії були зафіксовані та відображені наявні активи та пасиви боржника.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що при звернення до Господарського суду Донецької області із заявою про порушення справи про банкрутство було сплачено судовий збір у сумі 16000,00 грн., про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення (квитанція) (а.с. 7, т. 1), з визначенням платника: ОСОБА_5

З наведеного слідує, що голова ліквідаційної комісії складаючи ліквідаційний баланс 06.10.2017 року, з визначенням активу 600,00 грн. сплатив (через свого представника) вже 09.10.2017 року грошові кошти в сумі 16000,00 грн., у якості судового збору, від імені ОСОБА_5 за відсутності відображення вказаної суми в інвентаризаційному описі та в проміжному ліквідаційному балансі при звернення до суду першої інстанції в порядку процедури добровільної ліквідації за рішенням власника.

Доказів отримання боржником наявних грошових коштів в сумі 16000,00 грн. станом на 09.10.2017 року, документального оформлення та обліку вказаної суми матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що внесені грошові кошти в касу, для сплати судового збору за подання заяви про порушення справи про банкрутство, в розмірі 16000,00 грн., взагалі не відображені в обліку та в проміжному ліквідаційному балансі боржника. Рух цих коштів відбувався поза межами процедури ліквідації, що суперечить положенням п. 8 - 10 ст. 111 Цивільного кодексу України.

В матеріалах справи міститься довіреність від 06.10.2017 року, відповідно до якої, ОСОБА_5 уповноважена головою ліквідаційної комісії сплачувати судовий збір.

Проте, судова колегія виходить з того, що положеннями ч. 4 ст. 11 вищевказаного Закону не передбачено можливості сплати таких витрат сторонніми особами за довіреністю, виданою засновником боржника, а лише чітко визначено обов'язковість наявності майна (грошових коштів) саме у боржника, тобто у юридичної особи яка ліквідується.

Отже, судом першої інстанції належним чином не було перевірено дотримання заявником всіх передбачених Законом про банкрутство дій, що передують зверненню до суду із заявою про визнання боржника банкрутом на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про безпідставне порушення судом першої інстанції провадження у даній справі про банкрутство.

Судова колегія також вважає за необхідне відзначити, що ліквідатором боржника, що ліквідується власником, може бути голова ліквідаційної комісії або арбітражний керуючий, який призначається в порядку, встановленому Законом для призначення розпорядника майна, тобто кандидатура арбітражного керуючого на призначення ліквідатором визначається судом за допомогою автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство (ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство).

Призначення голови ліквідаційної комісії ліквідатором боржника, що ліквідується власником, здійснюється господарським судом у виняткових випадках (в залежності від конкретних обставин справи), оскільки голова ліквідаційної комісії (ліквідатор) підпадає під ознаки заінтересованої особи стосовно боржника і, відповідно до ч. 6 ст. 95 Закону про банкрутство, несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів.

Таким чином, законодавством про банкрутство не передбачено винятків щодо вчинення суддею електронного запиту щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого на призначення ліквідатором підприємства-боржника, зокрема, в порядку ст. 95 Закону про банкрутство (правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 06.02.2018 року при розгляді справи №908/433/17).

Отже, місцевий господарський суд, призначаючи ліквідатором у даній справі Щербак О.В., який виконував обов`язки ліквідатора ТОВ "Етіконцепт" досудовій процедурі ліквідації та є єдиним власником банкрута, також не дотримався приписів ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо визначення кандидатури ліквідатора із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Щодо права Головного управління ДФС у м. Києві на апеляційне оскарження постанови Господарського суду Донецькій області від 20.11.2017 року у справі №905/2369/17, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 254 ГПК України визначено, що учасники справи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

При цьому, колегія суддів враховує, що вищевказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Відкриття ліквідаційної процедури відповідно до ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" має наслідком завершення підприємницької діяльності боржника, що унеможливлює виникнення нових податкових зобов'язань.

Законодавством визначено умови, за наявності яких особа набуває правового статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а також допускає участь у справі про банкрутство інших, крім кредиторів, осіб, чиї інтереси можуть порушуватися в ході здійснення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 7 ст. 111 Цивільного кодексу України, для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку.

До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Статтею 78 Податкового Кодексу України, передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, відповідно до п.п. 78.1.7 документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Порядком обліку платників податків і зборів (затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011р.) встановлено, що взяттю на облік або реєстрації в органах державної податкової служби підлягають усі платники податків.

Взяття на облік в органах державної податкової служби юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

У відповідності до п. 1.4. вказаного Порядку, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

Якщо відповідно до законодавства в платника податків, крім обов'язків щодо подання податкових декларацій (розрахунків, звітів) та/або нарахування, утримання або сплати (перерахування) податків, зборів на території адміністративно-територіальної одиниці за своїм місцезнаходженням, виникають такі обов'язки на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, то такий платник податків зобов'язаний стати на облік за таким неосновним місцем обліку у відповідному контролюючому органі (п. 7.1. Порядку)

У контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обов'язки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів (пункт 7.3. Порядку).

Згідно з пунктами 11.1, 11.5. та 11.9 Порядку, платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).

У зв'язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей):

- заяви за формою №8-ОПП від платника податків, поданої згідно з п. 11.2-11.4 цього розділу;

- відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи;

- відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про припинення (закриття) відокремленого підрозділу;

- судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків.

У разі отримання документів згідно з п.п. 11.1-11.4 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи, припинення (закриття) постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, контролюючим органом приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими п.п. 11.11 та 11.12 цього розділу) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

З вищенаведених приписів вбачається обов'язок платника податків стати на облік у відповідних контролюючих органах як за основним так і за неосновним місцями обліку, а також, в разі припинення юридичної особи та порушення провадження у справі про банкрутство, повідомити контролюючий орган з метою прийняття ним рішення про проведення (не проведення) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

Так, з 01.01.2017 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, що визначають розмежування повноважень контролюючих органів, відповідно до яких державні податкові інспекції не мають повноважень щодо адміністрування податків, зборів, платежів, у т.ч. проведення перевірок та звірок платників податків; контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів; повноважень здійснювати погашення податкового боргу, стягувати своєчасно ненараховані та/або несплачені суми єдиного внеску та інших платежів.

Вказані повноваження з 01.01.2017 року належать виключно обласним та центральним органам Державної фіскальної служби України.

Нові засади розподілу повноважень також відображені у листі ДФС України від 17.01.2017 року за №1005/7/99-99-14-03-03-17 "Про організацію перевірок у 2017 році", що розміщений на офіційному веб-сайті ДФС України.

Таким чином, з 01.01.2017 року податкові інспекції місцевого рівня, втратили усі контролюючі функції, крім сервісних, визначених у ст. 193 Податкового кодексу України, та всі функції передбачені Податковим законодавством покладено на орган фіскальної служби обласного та центрального рівня - у даній справі Головне управління ДФС у м. Києві.

Матеріали справи не містять доказів забезпечення головою ліквідаційної комісії своєчасного надання органам доходів і зборів первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку ТОВ "Етіконцепт" на виконання ч. 7 ст. 111 Цивільного кодексу України.

Процедура банкрутства в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є спеціальною, в розумінні цього закону, встановлює певні передумови порушення такого провадження, а виконання і дотримання цих передумов законодавцем передбачає взаємодію боржника (в особі ліквідатора, ліквідаційної комісії) з контролюючими органами, зокрема податковими.

Відповідно до п.п. 37.3., 37.3.1. Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання є, зокрема, ліквідація юридичної особи.

Тобто, зважаючи на відсутність доказів забезпечення своєчасного надання головою ліквідаційної комісії до контролюючого органу (у даній справі Головне управління ДФС у м. Києві) первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення податкової перевірки, ліквідація ТОВ "Етіконцепт" у даній справі про банкруство позбавить Головне управління ДФС у м. Києві права та можливості реалізувати свій обов'язок, як контролюючого органу (в силу змін до Податкового кодексу України, чинних з 01.01.2017 року), на проведення такої перевірки, на визначення наявності або відсутності податкових зобов'язань та заборгованості перед Державним бюджетом України.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла до висновку, що зважаючи на особливості процедури банкрутства в даному випадку (в порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), правовий статус фіскальної служби, як контролюючого органу, передбачений нормами цивільного та податкового законодавства (із змінами від 01.01.2017 року в частині розподілу функціональних повноважень), зміну місця реєстрації юридичної особи - боржника (з м. Київ до м. Краматорськ), враховуючи доводи апеляційної скарги стосовно знаходження боржника, як платника податку, за неосновним місцем обліку в ДПІ Оболонського району ГУ ДФС у м. Києві до кінця звітнього пероду (2017 року) та докази, надані апелянтом на підтвердження своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає, що Головне управління ДФС у м. Києві, як особа, яка має правовий статус контролюючого органу хоча і не набула статусу кредитора у справі про банкрутство, але оскаржувана постанова стосується її прав, інтересів та обов'язків.

При цьому, колегія суддів враховує, що неподання ліквідаційною комісією в процедурі досудової ліквідації боржника контролюючому органу первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення перевірки наявності у боржника заборгованості зі сплати податкових платежів порушує право органу ДФС на проведення перевірки боржника як платника податків.

Аналогічного висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 31.01.2018 року у справі №911/2510/17.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, керуючись принципами розумності, справедливості та законності, з урахуванням вимог цивільного та господарського законодавства, а також Закону про банкрутство, у зв'язку із передчасністю та безпідставністю порушення провадження у справі про банкрутство, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві підлягає задоволенню, постанова Господарського суду Донецької області від 20.11.2017 року у справі №905/2369/17 - скасуванню, а провадження у справі №905/2369/17 про банкрутство ТОВ "Етіконцепт" підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 231, 269, 270, 275, 277, 278, 282 - 284 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, м. Київ на постанову Господарського суду Донецької області від 20.11.2017 року у справі №905/2369/17 - задовольнити.

Постанову Господарського суду Донецької області від 20.11.2017 року у справі №905/2369/17 - скасувати.

Провадження у справі №905/2369/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Етіконцепт", м. Краматорськ Донецької області - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Дану постанову направити державному реєстратору - Управлінню реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Б.Хмельницького, 8) за місцем знаходження боржника для внесення до Єдиного державного реєстру відповідного запису про судове рішення про закриття провадження у справі про банкрутство та відновлення стану юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Етіконцепт" () в Єдиному державному реєстрі.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді Н.В. Будко

Е.В. Сгара

(У судовому засіданні 12.02.2018 року було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 20.02.18 року).