РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2018Справа № 910/20423/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Рижонкова С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Сіті Буд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колпро»

про стягнення 432000,96 грн.,

за участі представників:

від позивача - Мельничук А.В.(представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Сіті Буд» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колпро» про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 432000,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті домовленостей з відповідачем щодо укладення договору, позивачем було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Колпро» попередню оплату за товарно-матеріальні цінності згідно договору №071216 від 07.12.2016 в розмірі 282000,96 грн. на підставі платіжного доручення №231 від 07.12.2016 та попередню оплату за бетон згідно рахунку-фактури №125 від 26.12.2016 в розмірі 150000 грн., згідно з платіжним дорученням №368 від 26.12.2016. Проте за твердженнями позивача, договір №071216 від 07.12.2016 між сторонами укладено не було. Відповідач жодних товарно-матеріальних цінностей, за які позивачем було здійснено попередню оплату, не поставив, у зв'язку з чим, позивач стверджує, що грошові кошти в розмірі 432000,96 грн. наразі зберігаються у відповідача без достатньої правової підстави. Внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів в сумі 432000,96 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі вказавши, що дійсно між сторонами велись переговори щодо укладення договору №071216 від 07.12.2016, на виконання умов якого позивачем було здійснено попередню оплату, проте такого договору між сторонами укладено не було. Крім того, відповідач до теперішнього часу не повернув позивачеві суму сплачених грошових коштів, та не поставив позивачеві товар, за який останнім вносилась попередня оплата.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, відзиву на позов протягом усього часу розгляду справи не направив, хоча про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.12.2016 та 26.12.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай Сіті Буд» (далі - позивач), на підставі платіжних доручень № 231 від 07.12.2016 на суму 282000,96 грн. та №368 від 26.12.2016 на суму 150000 грн., здійснив оплату за товарно-матеріальні цінності згідно договору №071216 від 07.12.2016 та бетон згідно рахунку-фактури №125 від 26.12.2016 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колпро» в загальному розмірі 432000,96 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями зазначених платіжних доручень.

Вказані платежі було проведено банком 07.12.2016 та 26.12.2016 відповідно, що підтверджується відповідними відтисками штемпелю ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на зазначених платіжних дорученнях.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до приписів ст.181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 2 ст.631 Цивільного кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Частинами 1 та 2 ст. 642 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Разом із цим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження укладення між позивачем та відповідачем договору №071216 від 07.12.2016, як у спрощений спосіб із погодженням таким чином всіх істотних умов, притаманних даному виду договору, так і в письмовій формі.

Факт сплати позивачем на користь відповідача грошової суми в розмірі 432000,96 грн. підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований

Доказів передачі відповідачем певних товарно-матеріальних цінностей на вказану суму, сторонами не надано.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України закріплено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як вбачається з наданої позивачем довідки №5 від 04.01.2018 про залишкову суму боргу відповідача, вбачається, що станом на 04.01.2018 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 432000,96 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 432000,96 грн. безпідставно набутих коштів є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колпро» (03187, м. Київ, вул. А. Заболотного, 48-А; ідентифікаційний код 40464884) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Сіті Буд» (04655, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 4-А; ідентифікаційний код 40404483) грошові кошти в розмірі 432000 (чотириста тридцять дві тисячі) грн. 96 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 6480 (шість тисяч чотириста вісімдесят) грн. 01 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 27.02.2018

Суддя Я.В. Маринченко