Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 916/3249/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс"

у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю - Сорокіна К.О.,

Публічного акціонерного товариства

Акціонерного банку "Порто-Франко" - не з'явився,

Державного реєстратора прав приватного нотаріуса

Одеського міського нотаріального округу

ОСОБА_5 - не з'явився,

Юридичного департаменту Одеської міської ради - не з'явився,

Національного банку України - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Порто-Франко", приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу (державного реєстратора прав) ОСОБА_5

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 (у складі колегії суддів: Мишкіна М.А. (головуючий), Будішевська Л.О., Таран С.В.)

у справі № 916/3249/16

за позовом Виробничо-комерційної фірми "Юна-Сервіс" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Порто-Франко", державного реєстратора прав приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Юридичного департаменту Одеської міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національного банку України,

про скасування рішень, записів та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Виробничо-комерційна фірма "Юна-Сервіс" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ВКФ "Юна-Сервіс") звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Порто-Франко" (далі - ПАТ АБ "Порто-Франко", Банк), третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) ОСОБА_5, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31730495 від 05.10.2016, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_5, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності підвального приміщення площею 62,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, на нового власника - ПАТ АБ "Порто-Франко";

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31728487 від 05.10.2016, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_5, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності нежитлового приміщення магазину загальною площею 522,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, на нового власника - ПАТ АБ "Порто-Франко";

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № НОМЕР_1 про реєстрацію за ПАТ АБ "Порто-Франко" права власності на підвальне приміщення площею 62,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № НОМЕР_2 про реєстрацію за ПАТ АБ "Порто-Франко" права власності на нежитлове приміщення магазину загальною площею 522,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1;

- відновити записи у Державному реєстрі речових прав на майно та у реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо власника ВКФ "Юна-Сервіс" на нежитлове приміщення магазину загальною площею 522,5 кв.м і підвальне приміщення площею 62,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з метою забезпечення кредитного договору від 11.03.2013 № 180/1-13, укладеного між ПАТ АБ "Порто-Франко" і Малим приватним підприємством "Віртус" (далі - МПП "Віртус"), 13.03.2013 між позивачем і ПАТ АБ "Порто-Франко" укладено іпотечний договір, предметом якого є передача в іпотеку Банку зазначеного вище нерухомого майна, що є власністю позивача.

25.11.2016 з інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ВКФ "Юна-Сервіс" стало відомо, що 05.10.2016 приватний нотаріус ОСОБА_5 прийняла оспорювані рішення, за якими підставою переходу права власності на це нерухоме майно до ПАТ АБ "Порто-Франко" зазначено іпотечний договір від 13.03.2013, зареєстрований у реєстрі за № 405.

Позивач вважає, що реєстрацію права власності на спірні об'єкти проведено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки ПАТ АБ "Порто-Франко" прострочило прийняття виконання зобов'язання за кредитним та іпотечним договорами; звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося не у спосіб, передбачений частиною 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку"; відповідач не направляв позивачеві письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Отже, дії приватного нотаріуса ОСОБА_5 вчинено протиправно, з порушенням норм Закону України "Про іпотеку" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.11.2016 до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено приватного нотаріуса ОСОБА_5 і Національний банк України (далі - НБУ).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.03.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що належним відповідачем за заявленими позовними вимогами є приватний нотаріус ОСОБА_5, а оскільки спір з такими вимогами до приватного нотаріуса не підвідомчий господарським судам України, то у задоволенні позову слід відмовити.

На зазначене рішення позивач ВКФ "Юна-Сервіс" подала апеляційну скаргу.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та від 29.06.2017 до участі у справі як інших відповідачів залучено державного реєстратора прав - приватного нотаріуса ОСОБА_5 і Юридичний департамент Одеської міської ради.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 рішення Господарського суду Одеської області від 28.03.2017 скасовано. Позов задоволено частково, а саме:

- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31730495 від 05.10.2016, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_5, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на підвальне приміщення площею 62,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, за ПАТ АБ "Порто-Франко", та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31728487 від 05.10.2016, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_5, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення магазину загальною площею 522,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, за ПАТ АБ "Порто-Франко";

- скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № НОМЕР_1 про реєстрацію за ПАТ АБ "Порто-Франко" права власності на підвальне приміщення площею 62,9 кв. м за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1, та запис про право власності № НОМЕР_2 про реєстрацію за ПАТ АБ "Порто-Франко" права власності на нежитлове приміщення магазину загальною площею 522,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ВКФ "Юна-Сервіс" відмовлено.

Апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення, послався на положення статей 33, 35, 36, 37 Закону України "Про іпотеку", статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 57, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і дійшов висновку, що оспорювані рішення приватного нотаріуса прийнято з порушенням законодавчо визначеної процедури звернення стягнення на предмет іпотеки і порядку вчинення відповідних реєстраційних дій, що призвело до припинення права власності позивача на об'єкти нерухомого майна.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у жовтні 2017 року ПАТ АБ "Порто-Франко" і приватний нотаріус ОСОБА_5 подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просять: ПАТ АБ "Порто-Франко" - скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, а приватний нотаріус ОСОБА_5 - скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до того ж суду.

Касаційну скаргу ПАТ АБ "Порто-Франко" аргументує, зокрема тим, що:

- суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 37 Закону України "Про іпотеку", оскільки зазначені норми передбачають проведення державної реєстрації права власності на підставі укладеного в установленому законом порядку договору і не вимагають внесення державним реєстратором у державний реєстр прав інших відомостей під час звернення стягнення на предмет іпотеки;

- висновок суду стосовно ненаправлення письмової вимоги Банку боржникові за кредитним договором спростовується матеріалами справи, а вимога Банку, направлена майновому поручителю, повністю відповідає положенням статті 35 Закону України "Про іпотеку";

- визначення розміру вимог ПАТ АБ "Порто-Франко" до боржника за кредитним договором на момент переходу до відповідача права власності на майно, положеннями Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не передбачено.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 аргументує касаційну скаргу неналежною оцінкою судом апеляційної інстанції обставин справи щодо обґрунтованості заявлених вимог, зокрема:

- висновок суду про те, що вимогу усунути порушення умов кредитного договору направлено лише іпотекодавцю (позивачеві), відмінному від боржника, і неправомірно не направлено боржникові, не відповідає фактичним обставинам справи та положенням статей 543, 553, 554, 555 Цивільного кодексу України, оскільки позивач як майновий поручитель в силу закону та умов договору іпотеки є солідарним боржником за зобов'язанням перед кредитором, тому вручення письмової вимоги одному із солідарних боржників підтверджує вручення такої вимоги іншому солідарному боржнику. Крім того, матеріалами справи підтверджено направлення відповідної вимоги Банком як боржникові МПП "Віртус", так і майновому поручителю ВКФ "Юна-Сервіс" у порядку і строки, передбачені законом;

- апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що у матеріалах реєстраційної справи відсутні паперові або електронні копії рішень про державну реєстрацію прав, оскільки чинним законодавством України не передбачено формування матеріалів реєстраційної справи за допомогою рішень державного реєстратора прав;

- судом не враховано, що на момент переходу до відповідача права власності на майно розмір вимог банку визначено належним чином, що підтверджується відповідним посиланням у вимозі ПАТ АБ "Порто-Франко", направленій на адресу позивача 26.04.2016, а також звітом про оцінку предмета іпотеки.

ВКФ "Юна-Сервіс" у відзивах на касаційні скарги зазначила, що постанову суду апеляційної інстанції прийнято із додержанням норм матеріального і процесуального права, з наданням належної оцінки поданим сторонами доказів та з урахуванням усіх установлених фактичних обставин справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ВКФ "Юна-Сервіс", дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи, заперечення на касаційні скарги та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 11.03.2013 між ПАТ АБ "Порто-Франко" і МПП "Віртус" (позичальник) укладено кредитний договір № 180/1-13, за умовами якого, з урахуванням додаткової угоди від 13.03.2013 № 1, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 450 000,00 доларів США на строк із 11.03.2013 до 10.03.2014, зі сплатою 14 % річних. Додатковою угодою від 11.03.2014 № 2 строк кредиту визначено з 11.03.2013 по 09.03.2015

13.03.2013 між ПАТ АБ "Порто-Франко" (іпотекодержатель) і ВКФ "Юна-Сервіс" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір (посвідчено нотаріально та зареєстровано у реєстрі за № 405) у забезпечення вимоги іпотекодержателя за кредитним договором від 11.03.2013 № 180/1-13 і додатковою угодою від 13.03.2013 № 1 стосовно повернення боржником МПП "Віртус" суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі.

Предметом іпотеки є нежитлові приміщення магазину загальною площею 522,5 кв. м, та підвальне приміщення загальною площею 62,9 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, і належать іпотекодавцю на праві приватної власності. Заставна вартість предмета іпотеки - 3 373 501,00 грн.

За змістом умов іпотечного договору:

- у випадку невиконання іпотекодавцем (майновим поручителем) зобов'язань за цим договором та/або боржником за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору (підпункт 3.1.4 пункту 3.1);

- відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку" право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання (пункт 5.1);

- звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя; за загальним правилом, встановленим у частині 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушення зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель має право прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (підпункт 5.2.1 пункту 5.1).

У розділі 6 "Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя" іпотечного договору зазначено, що цей пункт (6.1) договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору, шляхом: продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" (підпункт 6.1.1); прийняття предмета іпотеки у власність у порядку, визначеному статтею 37 Закону України "Про іпотеку" (підпункт 6.1.2). Пунктом 6.2 передбачено, що це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

24.06.2015 приватний нотаріус ОСОБА_5 згідно з листом ПАТ АБ "Порто-Франко" від 18.06.2015 № 04/1246 направила на адресу ВКФ "Юна-Сервіс" письмову вимогу ПАТ АБ "Порто-Франко" від 23.06.2015, в якій зазначено, що боржник МПП "Віртус" не виконало умови кредитного договору від 11.03.2013 № 180/1-13, у зв'язку з чим запропоновано позивачеві протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги повернути заборгованість за кредитом у розмірі 400 000,00 доларів США. У разі невиконання цієї вимоги ПАТ АБ "Порто-Франко" відповідно до умов іпотечного договору від 13.03.2013 та статей 37, 38 Закону України "Про іпотеку" ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом, зокрема, набуття права власності і реєстрації права власності на своє ім'я (т. 1, а.с. 89- 91).

У відповідь на цю письмову вимогу ВКФ "Юна-Сервіс" 06.07.2015 направила приватному нотаріусу ОСОБА_5 лист № 22, в якому зазначила, що у зв'язку з наявністю спору у справі № 916/4147/14 за позовом НБУ до ПАТ АБ "Порто-Франко" про звернення стягнення на заставлені майнові права, визнання кредитором, у тому числі за кредитним договором від 11.03.2013 № 180/1-13, ВКФ "Юна-Сервіс" має сумнів у законності вимог ПАТ АБ "Порто-Франко" про погашення саме йому заборгованості за цим кредитним договором, а також, посилаючись на ці обставини, наголосила на неможливості вчинення нотаріусом дій щодо реалізації предмета іпотеки шляхом позасудового врегулювання (т. 1, а.с. 93).

Згідно із відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(т. 1, а.с. 64- 70), 05.10.2016 державним реєстратором - приватним нотаріусом ОСОБА_5 на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2016, індексні номери 31730495, 3172848, проведено державну реєстрацію за ПАТ АБ "Порто-Франко" права власності на нежитлові приміщення магазину, загальною площею 522,5 кв. м, та підвальне приміщення загальною площею 62,9 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1; підставою виникнення права власності зазначено іпотечний договір від 13.03.2013, реєстраційний № 405; записи про право власності № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

ВКФ "Юна-Сервіс" вважає, що державним реєстратором прав - приватним нотаріусом ОСОБА_5 при прийнятті рішень від 05.10.2016 та вчиненні реєстраційних дій порушено вимоги Закону України "Про іпотеку" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 37 цього Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

За змістом статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав, наведений у статті 18 цього Закону, містить у тому числі положення про перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина 2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов'язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Під час розгляду справи апеляційний суд установив відсутність будь-яких доказів направлення письмової вимоги Банка та її отримання боржником - МПП "Віртус", виконання грошових зобов'язань якого забезпечував майновий поручитель - ВКФ "Юна-Сервіс" згідно з іпотечним договором від 13.03.2013.

Апеляційним судом обґрунтовано не прийнято як доказ дотримання зазначеного вище порядку письмову вимогу від 23.06.2015, яку приватний нотаріус ОСОБА_5 направила на адресу позивача 24.06.2015 (більше ніж за рік до вчинення відповідної реєстраційної дії), оскільки таку вимогу всупереч положенням статті 35 Закону України "Про іпотеку" направлено лише майновому поручителю і не направлено боржникові - МПП "Віртус", невиконання зобов'язань яким щодо погашення заборгованості протягом встановленого строку дає підстави іпотекодержателю набути право звернення стягнення на предмет іпотеки та за рахунок його вартості задовольнити свою вимогу, розмір якої визначається на момент фактичного задоволення.

Отже, вимоги Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, положень статті 35 Закону України "Про іпотеку" та підпункту 5.2.1 пункту 5.1 іпотечного договору від 13.03.2013 щодо направлення письмової вимоги про усунення порушення іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, а також надання документа, що підтверджує завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем і боржником такої письмової вимоги ПАТ АБ "Порто-Франко" не виконано.

Крім того, як установлено судом апеляційної інстанції, позивач ВКФ "Юна-Сервіс" у листі від 06.07.2015 № 22 повідомила приватного нотаріуса ОСОБА_5 про наявність спору у справі № 916/4147/14 за позовом НБУ до ПАТ АБ "Порто-Франко" про звернення стягнення на заставлені майнові права, визнання кредитором, у тому числі за кредитним договором від 11.03.2013 № 180/1-13, і про неможливість вчинення нотаріусом дій щодо реалізації предмета іпотеки шляхом позасудового врегулювання, однак зазначені обставини не було враховано відповідачем при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності Банку на об'єкти нерухомого майна.

Отже, державну реєстрацію за Банком права власності на спірні об'єкти нерухомості з огляду на неподання для цього передбачених нормами чинного законодавства документів проведено державним реєстратором - приватним нотаріусом ОСОБА_5 без дотримання положень статей 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому рішення відповідача від 05.10.2016 про реєстрацію права власності є неправомірним.

У сукупності оцінивши надані сторонами докази, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Ураховуючи викладене, при вирішенні цієї справи суд апеляційної інстанцій правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, висновки цього суду про наявність підстав для задоволення позову є обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Посилання у касаційних скаргах на ту обставину, що суд апеляційної інстанції не врахував направлення ПАТ АБ "Порто-Франко" відповідних вимог як боржникові, так і майновому поручителю листами від 26.04.2016 (т. 3, а.с. 103, 107), спростовуються відсутністю доказів подання цих документів державному реєстратору - приватному нотаріусу ОСОБА_5 саме на момент прийняття оспорюваних рішень і вчинення відповідних реєстраційних дій 05.10.2016.

Водночас судом апеляційної інстанції установлено, що у порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у матеріалах реєстраційних справ, копії яких витребувано судом під час розгляду справи, немає копій документів, які подавалися Банком для проведення державної реєстрації.

Натомість відповідачами відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), у редакції, чинній до 15.12.2017, належними та допустимими доказами не було доведено тих обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх заперечень.

Доводи приватного нотаріуса ОСОБА_5, викладені у касаційній скарзі, про те, що направлення вимоги усунути порушення умов кредитного договору лише іпотекодавцю (позивачеві) автоматично вважається відповідним повідомленням і самого боржника, спростовуються як наведеними вище нормами законодавства, що регулює питання звернення стягнення на предмет іпотеки, та умовами іпотечного договору, так і визначеним законом порядком прийняття рішень державним реєстратором та вчинення реєстраційних дій.

Разом із тим суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що станом на 05.10.2016, а саме на момент звернення стягнення на предмет іпотеки згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом прийняття предмета іпотеки у власність не було визначено розміру вимог Банку на момент переходу права власності, оскільки із наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити вартість предмета іпотеки та заборгованість МПП "Віртус", що погашається за рахунок вартості предмета іпотеки.

Посилання у касаційній скарзі приватного нотаріуса ОСОБА_5 на неврахування апеляційним судом звіту про оцінку майна від 18.04.2016 (мету оцінки у якому визначено - для надання в суд), не може бути взято до уваги, оскільки наявність певних документів оцінювалася судом саме на момент прийняття рішень державним реєстратором, при цьому саме по собі посилання відповідача на певний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили, оскільки відповідно до статті 43 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи, викладені у касаційних скаргах, у тому числі правомірність залучення приватного нотаріуса як державного реєстратора прав відповідачем у справі за позовними вимогами ВКФ "Юна-Сервіс", були предметом дослідження суду апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК у редакції, чинній з 15.12.2017, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційних скаргах аргументи не можуть бути підставами для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Судовий збір за подання касаційних скарг у порядку статті 129 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) покладається на скаржників.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Порто-Франко" та касаційну скаргу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу (державного реєстратора прав) ОСОБА_5 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі № 916/3249/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий