КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2018 р. Справа№ 910/18841/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання : Бойко І.О.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 26.02.2018

за апеляційною скаргою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/18841/17 ( суддя Лиськов М.О., повний текст складено -13.12.2017)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСБУД БК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН"

про стягнення 101 370,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСБУД БК" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" (далі - відповідач) про стягнення 101 370,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання щодо оплати будівельних робіт, які виконані в повному обсязі та 3% гарантійного утримання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/18841/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСБУД БК" заборгованість у розмірі 101 370, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600, 00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСБУД БК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" про стягнення заборгованості 101 370, 00 грн. відмовити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи; порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції не взято, що сума у розмірі 41370,00 грн є гарантійним утриманням, а не заборгованістю. Також суд помилково прийняв не підписаний акт, довідку будівельної готовності виконаних робіт, як допустимий доказ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/18841/17 .

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/18841/17 на 26.02.2018.

В судовому засіданні 26.02.2018 представник позивача, надавав свої пояснення, заперечував проти доводів, які викладені в апеляційній скарзі, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

Представник апелянта, в судовому засіданні 26.02.2018, надавав свої пояснення, підтримував доводи, які викладені в апеляційній скарзі, просив задовольнити апеляційну скаргу, а рішення місцевого господарського суду - скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду міста Києва не підлягає зміні чи скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСБУД БК" (далі -підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" (далі -генеральний підрядник) укладено договір підряду №Вз01/04-2016 (далі - договір).

За умовами якого, підрядник зобов'язується, власними силами, засобами, виконати роботи по улаштуванню водознижувальних свердловин, їх обладнання та проведення відкачувальних робіт з метою проведення водозниження на протязі строку визначеного додатком №1 договору, на об'єкті, згідно проектної документації №3006/2016/16-СТВ СП і здати виконані роботи, а генеральний підрядник зобов'язується прийняти роботи та своєчасно здійснити оплату (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. договору обсяг робіт становить: 5 робочих та 4 спостережних свердловин, та проведення відкачок згідно додатку №1 до договору.

Пунктами 2.1. та 2.2. договору визначено, що договірна ціна за цим договором є твердою і визначається на підставі договірної ціни (додаток №1), що є невід'ємною частиною цього договору. Ціна договору та відповідно загальна вартість робіт підрядника за цим договором визначається сумою даних робіт та послуг зазначених у додатку №1 до цього договору і становить 710 000,00 грн, в т.ч. ПДВ.

Згідно з пунктами 3.2. та 3.3. договору генеральний підрядник перераховує підряднику авансовий платіж, згідно графіка виконання та фінансування робіт, що є невід ємною частиною цього договору. Розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3 та відповідно до графіка виконання та фінансування робіт. При цьому замовником утримується гарантійна сума у розмірі 3% від обсягу виконаних робіт для гарантування виконання договірних зобов'язань підрядника.

Підрядник зобов'язався виконувати роботи, згідно з графіком виконання та фінансування робіт (додаток №2 договору), який розробляється та узгоджується сторонами та є невід'ємною частиною договору. Строк виконання робіт по цьому договору становить 92 календарних днів з дати перерахування авансу генеральним підрядником на поточний рахунок підрядника (п. 4.1. договору).

Судом першої інстанції встановлено, що обов'язок позивача виконувати роботи у строки, встановлені графіком виконання та фінансування робіт кореспондується з обов'язком відповідача відповідно до п. 5.2.8.2. договору, як генерального підрядника, своєчасно проводити фінансування виконуваних робіт.

Згідно з п. 12.1. договору цей договір набирає чинності та вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань та умов цього договору. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у зв'язку із з тим, що відповідач несвоєчасно проводив фінансування робіт з простроченням авансових платежів, у останнього перед позивачем виникла заборгованість.

На підставі чого, 02.12.2016 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою виконати свої зобов'язання повністю і сплатити заборгованість у розмірі 54 000,00 грн. У відповідь на претензію (вих. №328 від 15.12.2016) відповідач зазначив про те, що відмовляється виконувати вимоги вказані в претензії з причин невідповідності встановленим вимогам акта приймання виконаних робіт по формі КБ-2в та довідки про вартість виконаних робіт по формі КБ-3 на суму 354 000,00 гривень, які не були підписані і повернуті на доопрацювання.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку зі зміною проекту на будівництві об'єкта, вартість робіт збільшилася на 857 833,33 грн, у тому числі ПДВ 20% - 142 972,22 грн.

У зв'язку з чим, 28.03.2017 між позивачем і відповідачем було підписано додаткову угоду №1 до договору. Так, загальна вартість робіт склала 1 567 833,33 гривень.

Згідно з п. 2.5. та 4.2. договору зміна договірної ціни і строків виконання робіт оформлюється сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем зобов'язання, передбачені договором підряду №Вз01/04-2016 виконано в повному обсязі, проте відповідач оплату не здійснив, гарантійне утримання не повернув. У зв'язку з чим позивач і звернувся до суду першої інстанції.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСБУД БК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" за своєю правовою природою відноситься до договорів підряду.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Як вже зазначалось вище, відповідно до п.п. 3.3. пункту 3 договору, розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3, а також відповідно до графіка виконання та фінансування робіт.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем було виконано всі роботи, передбачені договором підряду №Вз01/04-2016.

Вказане підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за лютий 2017 рік; актом №1 приймання виконаних робіт за лютий 2017 рік на суму 589 999,99 грн; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та актом №1 приймання виконаних робіт на суму 597 000,00 грн; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за травень 2017 рік та акту №1 приймання виконаних робіт за травень 2017 року на суму 192 000,00 грн., які підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств. На загальну суму - 1 378 999,99 грн.

Так, виконані позивачем роботи по договору згідно підписаних актів приймання виконаних робіт, оплачений відповідачем частково, у розмірі 1 337 629,99 грн, що підтверджується випискою по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАПОЛІСБУД БК".

Відповідно до п.п. 3 п. 3 договору замовником утримується гарантійна сума у розмірі 3% від обсягу виконаних робіт для гарантування виконання договірних зобов'язань підрядника.

Гарантійна сума 3% річних від обсягу виконаних робіт сплачується після передачі генпідряднику за актом будівельної готовності виконаних робіт. Повернення гарантійного утримання здійснюється на протязі 5-ти банківських днів з моменту закінчення 3-х календарних місяців з дати підписання сторонами акту будівельної готовності виконаних робіт.

Таким чином, свої зобов'язання згідно умов договору відповідач належним чином не виконав в частині повернення гарантійного утримання у розмірі 41 370,00 гривень (1 378 999,99 грн. * 3%); (1 378 999,99 грн. - 1 337 629,99 грн = 41 370,00 грн).

13.09.2017 позивачем на адресу відповідача було направлено листа з описом вкладеного №15 від 12.09.2017 з вимогою провести звірку взаємних розрахунків згідно підписаних актів приймання виконаних робіт. Листом вих. № 150 від 19.09.2017 відповідач погодився провести звірку і надіслав підписаний акт звірки взаємних розрахунків станом на 12.09.2017, чим підтвердив і погодив заборгованість в розмірі 41 370,00 грн.

А тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, як вірно встановлено судом, згідно з журналу проведення відкачувальних робіт, підписаного відповідачем, роботи були закінчені -26.05.2017. На підставі чого, позивачем 20.06.2017 на адресу відповідача було направлено листа з описом вкладення №15 з додатком документів підписаних з однієї сторони з вимогою провести остаточний розрахунок і підписати акт будівельної готовності виконаних робіт від 20.06.2017 ; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та акт приймання виконаних робіт №1 на суму 60000 гривень. Відповіді позивач не отримав.

Відповідно до п. 3 "Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 до документів, підтверджуючих виконання робіт за договором підряду, окрім актів, також належать: журнали виконання робіт,акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування устаткування, журнали авторського нагляду, матеріали перевірок, складання яких передбачено умовами вищевказаних договорів. Всі учасники будівельного виробництва незалежно від форми власності та відомчої належності повинні дотримуватись ДБН А.З.-1-5-2009 "Організація будівельного виробництва", якими визначено загальні вимоги до організації будівельного виробництва, зокрема і під час нового будівництва.

Так, згідно з п.10.8.1 ДБН А.З.-1-5-2009 приймання прихованих робіт здійснюється безпосередньо перед виконанням наступних робіт, які їх закривають, про що складається акт за формою додатку К. Основні види робіт та конструкцій, на які складаються акти на закриття прихованих робіт, наведено у додатку Л. Перелік видів робіт на конкретному об'єкті будівництва, для яких необхідне складання актів на закриття прихованих робіт, згідно з ДБН А.2.2-3 наводиться у робочій документації для будівництва. Приймання здійснюється комісією з представників будівельно-монтажної організації, технічного нагляду замовника та авторського нагляду (10.11.1). Згідно з додатку Б (обов'язковий) ТЕРМІНИ ТА ВИЗНАЧЕННЯ ПОНЯТЬ ДБН А.З.-1-5-2009, п. Б.2.7 приховані роботи - роботи з будівництва об'єкта, результати яких закриваються подальшими роботами і потребують перед цим підтвердження їх відповідності вимогам проектної документації, стандартів, будівельних норм і правил та технічних умов. Зокрема, до основних видів робіт та конструкцій, на які складаються акти на закриття прихованих робіт, згідно з додатку Л (довідковий), п.Л.З ДБН А.З.-1-5-2009 належать роботи з прийняття змонтованої і підготовленої до бетонування опалубки; відповідність арматури та закладних деталей робочим кресленням; відбір контрольних зразків бетону; перевірка та прийняття всіх конструкцій та їх елементів, що закриваються в процесі наступного бетонування; прийняття закінчених бетонних та залізобетонних конструкцій з оцінкою їх якості; влаштування осадочних і температурних швів у конструкціях.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що журнал проведення відкачувальних робіт, підписаний відповідачем, відноситься до документів підтверджуючих виконання робіт.

Відповідачем не було надано, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції жодного належного та допустимого доказу на спростування позиції позивача. Так, останнім не було надано документально обґрунтованих заперечень про відмову від підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акту №1 приймання виконаних робіт на суму 60 000 грн. Факт отримання робіт на загальну суму 60 000 гривень та відсутності заперечень з приводу їх кількості та якості відповідачем також не спростовано.

Як вже зазначалось, згідно з п. 4.5., 4.6. договору приймання-передача фактично виконаних робіт, зазначених у договорі, здійснюється підписанням сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3, згідно з ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013, прийнятий наказом Мінрегіонбуду України від 05 липня 2013 року №293, які готує підрядник та надає генпідряднику протягом 5-ти робочих днів з моменту завершення робіт. Генеральний підрядник протягом 5-ти робочих дні з моменту отримання актів, розглядає їх і в разі відсутності заперечень підписує. У разі не підписання актів виконаних робіт, генеральний підрядник протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання актів, повинен надати мотивовану письмову відмову, у разі відсутності останньої акти вважаються підписаними.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем отримано вказані акти, але не підписано та не надано мотивованої письмової відмови.

На переконання колегії суддів, вказані акти вважаються підписаними, на підставі п. 4.5, 4.6 договору.

Згідно із ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Частиною 1 ст. 853 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п. 5.2.2. договору генеральний підрядник зобов'язаний прийняти і оплатити підряднику належним чином виконані роботи, в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно ч.1 ст. 882 Цивільного кодексу України Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Нормами ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України вказано, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник неповинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта виконаних робіт. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач в порушення вимог статей 853, 882 Цивільного кодексу України безпідставно відмовився від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки, і отже він не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду (аналогічні правові позиції міститься у постановах Вищого господарського суду України від 11.05.2012 у справі №21/5005/14068/2011 та від 13.09.2017 у справі № 922/4783/16).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем було належним чином доведено суду факт виконання робіт на суму 1 438 999,99 грн та факт часткової оплати відповідачем вказаних робіт на суму 1 337 629,99 грн, враховуючи умови договору та приписи чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 101 370,00 грн, яка складається з 3% гарантійного утримання у розмірі 41 370,00 грн та заборгованості за виконані роботи у розмірі 60 000,00 грн є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Отже, місцевий господарський суд вірно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача за захистом якого той звернувся до суду, порушено відповідачем, то позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/18841/17 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/18841/17 залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІАН" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/18841/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі №910/18841/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18841/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ст. 287 ГПК України та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 28.02.2018

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім