ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21.02.2018р. Справа №905/2982/17

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бекон-Січ», с.Підгірне, Запорізька область

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Континіум-трейд», м.Луцьк в особі

Маріупольської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Континіум-трейд»,

м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 191644,00 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2-по дов.

В засіданні суду брали участь:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бекон-Січ», с.Підгірне, Запорізька область, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Континіум-трейд», м.Луцьк в особі Маріупольської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Континіум-трейд», м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 191644,00 грн., у тому числі основний борг в сумі 149852,00 грн., три проценти річних в сумі 4456,12 грн., інфляція в сумі 18279,29 грн. та пеня в сумі 19056,59 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань на договором поставки №67-пм-13 від 29.07.2013р. в частині сплати вартості отриманого товару.

22.01.2018р. відповідач надав відзив на позовну заяву від 19.01.2018р., в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на недотримання позивачем термінів поставки товару, невідповідність замовленню кількості товару та застосування до позивача на підставі п.1 ч.1 ст.236 Господарського кодексу України оперативно-господарської санкції у вигляді відмови від оплати за зобовязання.

29.01.2018р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача №26/01/18-1 від 26.01.2018р.

10.02.2018р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Континіум-трейд», м.Луцьк про розстрочення виконання судового рішення по справі №905/2982/17, згідно запропонованого графіку.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на існування істотних обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, зокрема, скрутне фінансове становище підприємства.

Розглянувши матеріали заяви, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.160 Господарського процесуального кодексу України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною третьою статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно положень ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічні правові приписи містяться у п.7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012р. №9.

Як встановлено, в обґрунтування своєї заяви про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/2982/17 відповідач посилається на скрутне фінансове становище.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

За висновками суду, відповідачем не надано жодних належних доказів в підтвердження наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За приписами ст.ст.42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. (рішення Європейського суду з прав людини у справі Півень проти України від 29.06.2004). При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі Бакай та інші проти України від 09.11.2004).

Як наслідок, приймаючи до уваги матеріальні інтереси позивача, заява від 15.02.2018р. №46 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Континіум-трейд», м.Луцьк про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/2982/17 підлягає залишенню без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.160, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви від 15.02.2018р. №46 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Континіум-трейд», м.Луцьк про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/2982/17.

В судовому засіданні 21.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали підписано 21.02.2018р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина