РІШЕННЯ

14 лютого 2018 року Справа № 913/976/17

Провадження №18/913/976/17

За позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

про стягнення 27860,49 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Богуславська Є.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 02.01.2018;

від відповідача: ОСОБА_2 за дов. від 01.01.2018.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 24169,37 грн. по оплаті послуг, наданих за договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 4С від 07.06.2010, пені в сумі 2210,23 грн., трьох процентів річних в сумі 312,55 грн., інфляційних втрат в сумі 1168,34 грн. за прострочення платежів.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 26.01.2018 № 1169 та доповненнями до відзиву від 12.02.2018 № 1169 визнав наявність заборгованості в сумі 24169,37 грн., проти позову не заперечує.

Відповідач у відзиві від 26.01.2018 № 1169 просив суд зменшити розмір неустойки (пені) на 95 % у звязку з важким фінансовим становищем.

14.02.2018 під час проведення підготовчого судового засідання, за письмовою згодою всіх учасників справи, на підставі ч. 6 ст. 183 ГПК України суд розпочав розгляд справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 4С від 07.06.2010, з додатковою угодою від 28.01.2013, укладеному між сторонами за позовом, позивач в період: листопад 2016 р. вересень 2017 р. надав відповідачу послуги з утримання технологічних мереж спільного використання на суму 24169,37 грн., що підтверджується актами прийому-здачі наданих послуг, які підписані представниками обох сторін за договором та скріплені печатками підприємств (завірені копії актів залучені до матеріалів справи).

Відповідач зобовязався оплачувати послуги позивачу на підставі рахунку, акту про обсяг переданої електричної енергії та акту прийому-здачі наданих послуг. Відповідач повинен оплатити рахунок протягом десяти днів, починаючи з дня його отримання (п. 7.3. договору).

Вказані рахунки та акти направлялися позивачем відповідачу нарочним, що підтверджується супровідними листами позивача з відмітками відповідача про одержання (завірені копії рахунків та супровідних листів залучено до матеріалів справи).

Вказаний договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У порушення умов договору відповідач своєчасно та у повному обсязі вартість вказаних послуг позивачу не сплатив, його борг складає 24169,37 грн., що підтверджується вищевказаними матеріалами справи та визнано позивачем у доповненнях до відзиву від 12.02.2018 № 1169.

Відповідач позовні вимоги не оспорив, доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не подав.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 24169,37 грн. підлягають задоволенню.

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача на підставі п. 8.2.1. договору та ст. 625 Цивільного кодексу України несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, та зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно обґрунтованому, перевіреному судом розрахунку позивача, пеня за 183 дні прострочення складає 2210,23 грн., втрати від інфляції за період прострочення: березень листопад 2017 р. складають 1168,34 грн., три проценти річних складають 312,55 грн. (з 25.02.2017 по 08.12.2017).

Вимоги про стягнення вказаних пені, втрат від інфляції та трьох процентів річних є законними та обґрунтованими, і тому, підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві від 26.01.2018 № 1169 на підставі ст. 233 ГК України просив суд зменшити розмір неустойки (пені) на 95 % у звязку з важким фінансовим становищем та форс-мажорними обставинами проведенням антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідач не подав суду доказів свого важкого фінансового становища.

Пеня в сумі 2210,23 грн., на думку суду не є надмірно великою порівняно із збитками кредитора.

Доводи про форс-мажорні обставини не приймаються судом до уваги, так як згідно ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідач сертифікат Торгово-промислової палати України суду не подав.

За таких обставин, клопотання відповідача про зменшення нені відхиляється в звязку з його необґрунтованістю.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 1600 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 86, 123, 129, ч. 6 ст. 183, ст. ст. 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35а, ідентифікаційний код 31443937, на користь публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775) в особі філії Газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування» (смт. Донець Балаклійського району Харківської області, вул. Стадіонна, 9, ідентифікаційний код 00153146), заборгованість в сумі 24169,37 грн., пеню в сумі 2210,23 грн., три проценти річних в сумі 312,55 грн., інфляційні нарахування в сумі 1168,34 грн., судовий збір в сумі 1600 грн.; наказ видати.

14 лютого 2018 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 19 лютого 2018 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко