ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018р. Справа №914/2655/17

місто Львів

За позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, від імені якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька АЕС», м. Нетішин,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФАБРІКС»,

м. Львів,

про: стягнення заборгованості в сумі 31 501,83 грн та зобовязання вчинити дії.

Суддя Синчук М.М.

За участю секретаря судового засідання Карась Х.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 довіреність від 22.04.2016 р. б/н;

відповідача: ОСОБА_2 довіреність від 05.01.2018 р.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу Оберіг.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, від імені якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька АЕС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФАБРІКС» про стягнення заборгованості в сумі 31 501,83 грн та зобовязання вчинити дії.

Ухвалою суду від 29.12.2017 р. відкрито провадження у справі № 914/2658/17 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 29.01.2018 р. В судовому засіданні 29.01.2018 р. розгляд справи відкладено на 19.02.2018 р.

1.Описова частина рішення.

Представник позивача в судове засідання зявився. Заявлений позов представник обґрунтовує тим, що відповідач, станом на 12.12.2017р., поставки товарно-матеріальних цінностей на суму 2386 380,36 грн не здійснив. Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 11 455,21 грн пені та 20 046,62 грн 7% штрафу. Позивач просить суд зобовязати відповідача поставити на адресу Відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС» натільну білизну, згідно специфікації №1 до договору поставки від 13.10.2017 р.

Представник відповідача в судове засідання зявився. Повідомив суд, що 13.02.2018 р., через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, представником відповідача, 13.02.2018 р. через канцелярію суду, подано клопотання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на 90%.

В порядку ч. 6 ст. 183 ГПК України сторони, в ході підготовчого засідання, дають свою згоду на перехід до розгляду справи по суті.

Вчинивши всі процесуальні дії, які необхідно було вчинити до закінчення підготовчого провадження для правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, приймаючи до уваги погоджену позицію присутніх в судовому засіданні учасників процесу щодо переходу до розгляду справи по суті, суд закриває підготовче провадження у справі №914/2655/17 та призначає справу №914/2655/17 до розгляду по суті.

Суд розяснив сторонам процесуальні наслідки закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2.Мотивуальна частина рішення:

13 жовтня 2017 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька АЕС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФАБРІКС» було укладено договір поставки №13042/53-124-01-17-07190 (надалі Договір).

За умовами Договору постачальник (відповідач у справі) зобовязався поставити і передати у власність покупцю (позивач у справі), а покупець зобовязується прийняти і оплатити білизну натільну в кількості та по ціні відповідно до Специфікації №1, що є невідємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна Договору становить 238 650,30 грн, крім того ПДВ 20% - 47 730,06 грн, всього 286 380,36 грн.

Згідно п. 4.1. Договору оплату товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30-ти календарних днів з дати завершення покупцем процедури вхідного контролю товарів на складі вантажоотримувача у відповідності до п. 5.2. Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору строк поставки товару становить 20 календарних днів з дати укладення сторонами Договору.

Згідно п. 6.2. Договору постачальник зобовязаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені Договором.

14.11.2017 р. позивачем скеровано на адресу відповідача претензію про спонукання до виконання договірних зобовязань та стягнення пені за порушення строків поставки товару по Договору поставки.

Відповідно до п. 7.2. Договору за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7% від вказаної вартості.

Поставка продукції по договору №13042/53-124-01-17-07190 від 13.10.2017 р. мала бути здійснена до 02.11.2017 р., таким чином, станом на 12.12.2017 р., прострочення виконання договірних зобовязань зі сторони відповідача складає 40 днів.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 11 455,21 грн та 7% штраф в сумі 20 046,62 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

3.Норми права застосовані судом:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В даному випадку між позивачем та відповідачем виникли відносини, які за правовою природою відповідають договору поставки та підпадають під регламентацію норм ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 264-271 Господарського кодексу України.

Нормами ч.1 ст. 670 Цивільного кодексу України, які відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України застосовуються до відносин з договору поставки, передбачено - якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Отже, вимога позивача про зобов'язання відповідача поставити вищезазначений товар відповідно до Договору поставки є законною та обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором ( частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню ( частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній сумі, або у відсотковому відношенні до суми незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів ( робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статями 1,3 Закону України " Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Право встановити в договорі розмір а порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

4.Висновок суду:

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Клопотання відповідача від 12.02.2018 р. про зменшення розміру неустойки на 90% не підлягає задоволенню з таких підстав:

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (частина 1 статті 233 ГК України). Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідно до п. 7.2. Договору за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7% від вказаної вартості.

Враховуючи, що відповідач не навів причин неналежного виконання ним зобов'язання, не подав доказів скрутного фінансового становища, розмір штрафних санкцій не є надмірно великим, суд не вважає можливим застосування свого права на зменшення розміру стягуваних санкцій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2,13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФАБРІКС» (79018, м. Львів, вул. Олени Степанівни, 45 А, ідентифікаційний код 39234237) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) від імені якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька АЕС» (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677) 11 455,21 грн пені, 20 046,62 - 7% штрафу, 3 200 грн 00 коп. судового збору.

3. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФАБРІКС» (79018, м. Львів, вул. Олени Степанівни, 45 А, ідентифікаційний код 39234237) поставити на адресу Відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС» (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677) натільну білизну, згідно специфікації №1 до договору поставки №13042/53-124-01-17-07190 від 13.10.2017 р.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2018 р.

Суддя Синчук М.М.