ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3607/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі: Колбасовій О.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача- Ногай Д.С.;

від відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2018 року

по справі №916/3607/15

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „Порто-Франко (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 10)

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім (65012, м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2)

про стягнення 2275361,00 грн.,

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_5

дата прийняття ухвали: 10.01.2018р.

повний текст ухвали складено: 11.01.2018р.

В судовому засіданні 27.02.2018р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В 2015 році Публічне акціонерне товариство акціонерний банк „Порто-Франко (далі Банк) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім (далі ОСОБА_4) 2275361,00 грн. шкоди, спричиненої пошкодженням орендованого відповідачем у позивача майна, а саме 4-го поверху приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.05.2017 р. по справі № 916/3607/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 р., у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 р. скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 р. та рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2017 р. по справі № 916/3607/15, останню направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2017р. (суддя Лічман Л.В.) прийнято справу №916/3607/15 до провадження з призначенням до розгляду в судовому засіданні.

14 грудня 2017р. до суду від відповідача надійшло клопотання про заміну сторони правонаступником, відповідно до якого останній просив суд замінити позивача по справі - ПАТ «АБ «Порто Франко» на ТОВ «Одеський торговий дім».

Обґрунтовуючи клопотання, відповідач зазначає, що на теперішній час ТОВ „Одеський торговий дім є єдиним власником приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщень за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 13.12.2017 р. № 107469298, а, отже, в силу приписів ст.386 ЦК України належним позивачем у спорі про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням нерухомого майна, чи стягнення заподіяних збитків - є власник в особі ОСОБА_4.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.12.2017 р. у звязку з набранням чинності новою редакцією ГПК України призначено підготовче засідання по справі № 916/3607/15 на 10.01.2018 р.

10 січня 2018р. від позивача до суду надійшли заперечення на заяву про заміну правонаступником, відповідно до якої останній просив суд відмовити у задоволенні клопотання про заміну сторони правонаступником з підстав того, що відповідачем не надано жодного документу, який би підтверджував укладення правочину щодо відступлення права на відшкодування шкоди. Позивачем звернуто увагу суду на те, що на момент заподіяння шкоди, власником майна був АБ «Порто Франко».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім (від 14.12.2017 р. вх. № 2-6667/17) про заміну сторони по справі № 916/3607/15 правонаступником.

Ухвала суду мотивована тим, що належним позивачем у рамках провадження у даній справі являється Банк, правових передумов для здійснення процесуального правонаступництва, про які зазначає ОСОБА_4, немає.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ „Одеський торговий дім звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. по справі №916/3607/15 скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання ТОВ „Одеський торговий дім про заміну сторони правонаступником задовольнити.

Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду від 10.01.2018р. прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження судом наявних у матеріалах справи документів, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що на момент нового розгляду цієї справи в суді першої інстанції право та юридична можливість повернення спірного нерухомого майна у стан, який був до моменту нанесення шкоди відповідно до положень ст.ст. 319,386 ЦК України належить виключно теперішньому власнику - ТОВ „Одеський торговий дім, а отже саме йому і належить право стягувати з будь-яких осіб, які це майно пошкодили суму коштів, необхідну для повернення цього нерухомого майна у стан, який був до моменту нанесення такої шкоди.

На думку скаржника, ПАТ АБ «Порто Франко» не є належним позивачем по справі, оскільки втратив право власності на 9/50 частин приміщення 1-го та 4-го поверху за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, а отже і втратив вчиняти будь-які дії щодо цього майна і право повертати це майно у стан, який був до моменту нанесення йому шкоди.

Отже, у спірних правовідносинах змінилася сторона власник майна з ПАТ АБ «Порто Франко» на ТОВ „Одеський торговий дім та як наслідок суд першої інстанції на підставі ст. 52 ГПК України мав здійснити заміну позивача по справі.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали допустив неправильне застосування ст.ст. 319, 386 ЦК України, ст.ст. 52,74,86 ГПК України, внаслідок чого прийняв ухвалу, яка за своїм змістом не відповідає приписам ст. 236 ГПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім на ухвалу господарського суду Одеської області від 10.01.2018 року у справі № 916/3607/15.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2018р. призначено справу №916/3607/15 до розгляду на 27.02.2018р. о 11:00 год.

31.01.2018р. від ТОВ „Одеський торговий дім надійшло клопотання про витребування від господарського суду Одеської області матеріали справи №916/3607/15.

01.02.2018р. Одеським апеляційним господарським судом здійснено запит на справу №916/3607/15 до господарського суду Одеської області.

08.02.2018р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшли копії усіх матеріалів справи №916/3706/15.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. N2147-VIII (який набрав чинності 15.12.2017р.) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р. установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів оскарження та встановлено господарським судом, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 13.12.2017 р. № 107469298, підставами виникнення права власності ТОВ „Одеський торговий дім в т.ч. на 4-й поверх приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 є рішення Господарського суду Одеської області від 06.12.2016 р. та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 р. по справі № 916/2587/16.

До прийняття зазначених рішень належним власником приміщень 4-го поверху за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 був Банк, який передав їх ОСОБА_4 в оренду на підставі договору від 02.04.2012 р. № 263.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.12.2016 р. по справі № 916/2587/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 р.,: задоволено позов ОСОБА_4 до Банку в порядку ст.365 ЦК України („Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників); припинено право власності Банку на 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2; визнано за ОСОБА_4 право власності на 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2; перераховано з депозитного рахунку Господарського суду Одеської області на користь Банку вартість 9/50 частин нежилих приміщень 1-го, 4-го поверхів та техприміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, у загальному розмірі 5922800,00 грн.

Право власності, набуте на підставі судових рішень по справі № 916/2587/16, зареєстровано за ОСОБА_4 24.10.2017 р., про що свідчить названа вище інформаційна довідка з реєстрів.

Тобто, тільки з 24.10.2017 р., ОСОБА_4 стало власником, зокрема 4-го поверху приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, та може реалізовувати всі повязані з цим правомочності, в той час як в правовідносинах, зобовязання за якими виникли до 24.10.2017 р., стороною являється Банк як попередній власник приміщень.

Господарський суд відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про заміну сторони по справі № 916/3607/15 правонаступником, послався на те, що

позивачем у рамках провадження у даній справі являється Банк, правових передумов для здійснення процесуального правонаступництва, про які зазначає ОСОБА_4, немає.

Апеляційна інстанція погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав і обовязків сторони у справі до іншої особи у звязку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права. У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони із спірних або встановлених судом правовідносин майнового, але не особистого характеру. Заміна суб'єктів матеріальних правовідносин можлива внаслідок смерті громадянина, який був суб'єктом правовідносин; припиненні юридичної особи; уступки права чи взяття на себе обов'язку іншої особи. Новий суб'єкт права або обов'язку може прийняти права та обов'язки свого правонаступника цілком або частково.

Відповідно до ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

З копій матеріалів справи вбачається, що Банк звернувся з позовом 31 серпня 2015р. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на те, що 01.01.2015р. робочою групою під головуванням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто Франко» проведена перевірка майна. За результатами перевірки встановлено наявність численних пошкоджень майна. Майно не придатне для використання за призначенням та знаходиться у технічно несправному стані. Згідно висновку про оцінку майна розмір шкоди складає 2275361 грн.

Тобто, вже станом на день подачі позову про відшкодування шкоди, приміщення, які орендувало ОСОБА_4, були значно пошкоджені.

В процесі розгляду справи, ОСОБА_4 було набуто право власності, яке зареєстроване 24.10.2017р., в т.ч. на 4-й поверх приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 на підставі судових рішень по справі № 916/2587/16, про що свідчить інформаційна довідка з реєстрів.

Водночас, позивачем заявлено вимоги про відшкодування позадоговірної шкоди з одночасним обґрунтуванням таких вимог зобовязальними та позадоговірними відносинами.

Таким чином, у разі задоволення позову по справі № 916/3607/15, Банк, який, до речі, знаходиться на стадії ліквідації, зможе отримати повну грошову компенсацію за обєкт, який можливо був суттєво пошкоджений ОСОБА_4, а потім ним же отриманий у власність за ціною, яка не враховує вартість здійснених пошкоджень.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд підставно та обґрунтовано зазначив, що належним позивачем у рамках провадження у даній справі являється Банк.

Отже, доводи скаржника, не спростовують обставин, на яких ґрунтується ухвала господарського суду від 10.01.2018р. по справі №916/3607/15.

Посилання скаржника на те, що суд допустив неправильне застосування ст.ст. 319,386 ЦК України та ст.ст. 52, 74, 86 ГПК України до уваги не приймаються.

Відповідно до ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є особи, яким предявлено позовну вимогу.

Тобто, процесуально неможливо поєднання в одній юридичній особі статус і позивача і відповідача, які є різними учасниками судового процесу.

В рамках розгляду даної справи належним позивачем є Банк, який вправі вимагати відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням майна в момент, коли Банк мав статус власника.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, ухвалу господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. слід залишити без змін як таку, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України (в діючій редакції) постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім , оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 240, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283 ГПК України, суд постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. у справі № 916/3607/15 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.02.2018р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук