КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. Справа№ 910/19055/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017р.

у справі № 910/19055/17 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна група "Альбатрос"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 206 416,62 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельна група "Альбатрос" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 206 416,62 грн., з яких: 193 865,80 грн. борг, 6 838,42 грн. пеня, 4 071,18 грн. інфляційні втрати, 1 641,22 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором поставки №ДОН/НХ-17346/НЮ від 23.05.2017р. щодо здійснення повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2017р. у справі №910/19055/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельна група "Альбатрос" 193 865,80 грн. боргу, 6 838,42 грн. пені, 4 071,18 грн. інфляційних збитків, 1 641,22 грн. 3% річних та 3 096,25 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким зменшити розмір штрафних санкцій до 30%.

На думку скаржника, заявлені позивачем до стягнення штрафні санкцій мають бути зменшенні на підставі ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, проте місцевим господарським судом не було надано належної оцінки вказаним обставинам.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), Пашкіна С.А., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.02.2018р.

09.02.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів від 12.02.2018р., у зв'язку із перебуванням судді Дикунської С.Я. у відпустці, для розгляду справи змінено та сформовано колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2018р. прийнято апеляційну скаргу у визначеному складі суддів та розгляд справи призначено на 22.02.2018р.

Представники сторін до судового засідання, що відбулось 22.02.2018р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 23.05.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельна група "Альбатрос" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (покупець) укладено договір поставки №ДОН/НХ-17346/НЮ (договір), відповідно до умов якого постачальник поставляє покупцю товар в асортименті та кількості згідно специфікації (додаток 1). Найменування товару: папір туалетний, рушник паперовий. Виробник товару ТОВ "ТГ "Альбатрос".

Відповідно до пункту 4.1 договору товар повинен бути поставлений постачальником протягом 10 календарних днів від дати отримання заявки на поставку товару.

За умовами пункту 4.2 договору датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару та підписання акту прийому-передачі товару обома сторонами договору.

Товар постачається постачальником за рахунок постачальника на склад покупця м. Бахмут (Артемівськ) на умовах СРТ, або DDP (якщо продукція іноземного походження) згідно правил ІНКОТЕРМС-2010 (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору ціна постачальника на папір туалетний - 1,80 грн. з урахуванням ПДВ 20%, а на рушник паперовий 13,80 грн. з урахуванням ПДВ 20% визнана тендерними торгами і вказана у специфікації (додаток 1), яка є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 5.2 договору загальна сума договору складає 213 865,80 грн. з урахуванням ПДВ 20% та зазначається у звіті про результати здійснення процедури закупівлі.

Зі змісту пунктів 6.1, 6.2 договору випливає, що розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі. Покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (залізничної накладної) та акту прийому-передачі на отримання товару.

Прийом товару здійснюється покупцем при наявності товарно-супровідних документів: видаткової накладної (залізничної накладної), податкової накладної на товар, акту прийому-передачі, рахунку-фактури, документів, що підтверджують якість товару (сертифікат якості, паспорт тощо), документів передбачених п. 2.6 договору (п. 8.1 договору).

Договір діє з моменту підписання та по 31.12.2017р. (п. 15.1 договору).

Додатком 1 (специфікація №1) сторони погодили найменування товару, що постачатиметься, а саме: туалетний папір в рулонах «Пухнастик» у кількості 107 644 шт. вартістю 161 466,00 грн. без ПДВ та рушник паперовий макулатурний у кількості 1 457 шт. вартістю 16 755,50 грн. без ПДВ, а всього 213 865,80 грн. з ПДВ.

Постачальником на виконання умов договору здійснено поставку товару покупцю, що підтверджується видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками товариств: №рл-К00000265 від 30.05.2017р. на суму 106 984,80 грн. та №рл-К00000266 від 30.05.2017р. на суму 106 881,00 грн.; актом приймання-передачі товару від 30.05.2017р. на суму 213 865,80 грн., підписаним сторонами, та довіреністю на отримання матеріальних цінностей №146 від 31.05.2017р.

Покупцем частково оплачено отриманий товар на суму 20 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №369642 від 10.07.2017р.

13.09.2017р. постачальник звернувся до покупця із претензією №182, з вимогою сплатити борг у розмірі 193 865,80 грн., у відповідь на яку відповідач листом від 04.10.2017р. повідомив позивача, що заборгованість за договором №ДОН/НХ-17346/НЮ від 23.05.2017р. включена у заявку на планове перерахування коштів та у найкоротший термін буде перерахована на його рахунок.

Проте, заборгованість покупцем у добровільному порядку сплачена не була, у зв'язку з чим, позивач просив суд примусово стягнути з відповідача 193 865,80 грн. боргу, 6 838,42 грн. пені та 1 641,22 грн. 3% річних за загальний період прострочення з 14.07.2017р. по 24.10.2017р., 4 071,18 грн. інфляційних збитків за період нарахування з липня 2017 року по вересень 2017 рік.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов'язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов'язань відповідно до ст. 692 ЦК України.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом апеляційної інстанції установлено, що постачальник виконав обов'язок з передачі у власність покупцю. Вказана обставина не позбавляє постачальника права вимагати оплати покупцем повної вартості прийнятого ним товару, від якого покупець не відмовився, в силу положень частини 4 ст. 538 та ст. ст. 692 ЦК України.

Отже, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача борг в сумі 193 865,80 грн., який підлягає задоволенню в повному обсязі. Матеріали справи не містять доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем і відповідач ці вимоги визнав.

Крім того, у зв'язку із простроченням сплати заборгованості за договором поставки, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 6 838,42 грн. та 1 641,22 грн. 3% річних за період прострочення з 14.07.2017р. по 24.10.2017р., 4 071,18 грн. інфляційних збитків за період нарахування з липня 2017 року по вересень 2017 рік.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

За умовами пункту 9.2 договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, апеляційний суд встановив, що пеня у розмірі 6 838,42 грн., інфляційні збитки у розмірі 4 071,18 грн. та 3% річних у розмірі 1 641,22 грн. за заявлені періоди нарахування є арифметично вірними, відповідають приписам законодавства та умовам договору.

На думку апелянта розмір штрафних санкцій (штрафу, пені) необхідно зменшити до 30%, оскільки за підсумками роботи за 2016 рік регіональна філія "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" отримала збиток у сумі 770 314,00 грн. (звіт про фінансові результати за 2016 рік), у зв'язку з проведенням АТО та бойових дій у межах Донецької та Луганської областей. Крім цього, відповідач просив врахувати відсутність понесених позивачем збитків.

Згідно ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України також встановлює, що розмір неустойки може бути зменшеним за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення.

Отже, вирішення питання про зменшення штрафних санкцій законодавством віддано на розсуд суду, який досліджує та об'єктивно оцінює докази у справі, та при прийнятті рішення керується, в тому числі, власним переконанням, заснованим на суті правових норм та оцінці доказів у їх сукупності.

За приписами статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідно до частини другої статті 617 Цивільного кодексу України і частини другої статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач не довів, що порушення зобов'язання і неможливість здійснення повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар викликано внаслідок простого випадку або непереборної сили. Крім того, судом не приймається до уваги наданий звіт про фінансові результати за 2016 рік Регіональної філії "Донецька залізниця", оскільки відповідачем у даній справі є юридична особа - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", відносно фінансового стану якого відомості в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, твердження апелянта розцінюються судом як безпідставні, необґрунтовані та такі, що не спростовують факту порушення останнім своїх зобов'язань за договором, а отже і застосування до нього відповідальності, передбаченої чинним законодавством за допущене порушення та умовами договору.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, адже скаржником не доведено винятковість обставин, як передумови такого зменшення.

З огляду на викладене, доводи скаржника правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017р. у справі № 910/19055/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2017р. у справі № 910/19055/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19055/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. Повний текст постанови складено 26.02.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова