ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10365/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", с. Широке, Криворізький район, Дніпропетровська область

про стягнення 8 772,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №83 від 16.08.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №4-Д від 02.01.2018р.

Суть спору:

Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" (далі - відповідач) про стягнення 8772,00 грн. пені та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги вмотивовані ухиленням відповідача від виконання рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2016 року № 19/01-14/05-16 по справі № 24/05-03-5/15 в частині сплати штрафу щодо подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 р. по справі № 904/10365/17 порушено провадження, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.12.2017 р.

Згідно з пунктом 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2017 р. справу № 904/10365/17 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання на 30.01.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2018 р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2018 р. розгляд справи відкладено на 22.02.2018 р.

Представник позивача у судових засіданнях наполягав на задоволені позовних вимог, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позову, з підстав викладених у запереченнях на відповідь на позов. Також, у запереченнях на відповідь на позов відповідач зазначив про застосування строку позовної давності.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.02.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2016 року № 19/01-14/05-16 по справі № 24/05-03-5/15 (а.с. 10-12): - визнано дії ТОВ "АСС" () щодо подання територіальному відділенню інформації в неповному обсязі на вимогу в.о. голови Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 08.04.2015 року № 851/29/05-15 у встановлені в.о. голови Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України строки порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За вчинені відповідачем порушення накладено штраф у загальному розмірі 13 600,00 грн.

Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України з листом від 30.06.2016 №1592/29/05-16 надало рішення від 30.06.2016 № 19/01-14/05-16 для виконання. Зазначений лист та рішення № 19/01-14/05-16 представником ТОВ "АСС" отримано 05.07.2016 про що вчинено запис на листі.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про Антимонопольний комітет", рішення органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання, а частиною третьою встановлено, що особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Тобто, строк сплати штрафу, накладеного рішенням закінчився 05.09.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "АСС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2016 р. № 19/01-14/05-16.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2016 р. у справі № 904/7769/16 зазначену позовну заяву ТОВ "АСС" повернуто без розгляду, а постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.10.2016 р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016 р. дану ухвалу залишено без змін.

Тобто, провадження у справі щодо визнання недійсним рішення від 30.06.2016 р. № 19/01-14/05-16 не відкривалося.

Підприємством листом від 21.10.2016 № 12/2 до територіального відділення надано платіжне доручення від 19.10.2016 № 2703 про сплату штрафу в розмірі 13600 грн.

Водночас, частиною 5 статті 56 Закону встановлено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Пунктом 20.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - Постанова Пленуму №15) визначено тривалість такого зупинення виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції -від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Таким чином, у зв'язку з тим, що провадження у справі про визнання недійсним рішення № 19/01-14/05-16 не відкривалося, крім сплати накладеного штрафу, ТОВ "АСС" мало сплатити пеню за прострочення сплати штрафу, нарахування якої здійснюється до дня, що передує дню сплати штрафу, тобто за період з 06.09.2016 р. по 18.10.2016 р., що становить 8772 грн.

З урахуванням викладеного, посилання ТОВ "АСС" щодо не включення до періоду нарахування пені 06.09.2016 р., часу з 03.10.2016 р. по 17.10.2016 р. та з 28.11.2016 р. по 13.12.2016 р. не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Щодо посилань ТОВ "АСС" на нібито застосування та пропуск територіальним відділенням строків позовної давності визначених у статтях 257, 258 Цивільного кодексу України слід зазначити наступне.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності в один рік, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення про стягнення неустойки (штрафу, пені) задоволенню не підлягає, оскільки до спірних правовідносин строк позовної давності, встановлений нормами Цивільного кодексу України, не повинен застосовуватись з огляду на наступне: - ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові а майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників; -згідно ч.2 ст.1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом; ч. 1 ст. З Закону України "Про захист економічної конкуренції" обумовлено, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів";

Законом України "Про захист економічної конкуренції" не передбачено, що до спірних відносин має застосовуватись цивільне законодавство.

Аналогічна позиція висловлена Пленумом Вищого господарського суду України у постанові від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", а також опосередковано Верховним Судом України, яким у постанові від 24 грудня 2013 року № 3-36гс13 було, зокрема, зазначено: "Закон України "Про захист економічної конкуренції", на підставі приписів якого нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Цей закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності. Отже, даний закон не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відносин у сфері оподаткування.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня способом забезпечення сплати цього штрафу.

Виходячи з наведеного, зазначені нарахування, застосовані позивачем на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п'ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу. Таку правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 04.04.2017 у справі № 905/2406/16.

На час розгляду справи доказів сплати пені відповідачем не надано, доводи позивача щодо наявності пені, його розміру не спростовано.

Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 8772,00 грн. (за період з 06.09.2016 р. по 18.10.2016 р.).

Таким чином, перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру пені, суд визнає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у розмірі: 8772,00 грн. пені.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" (53070, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Широке, вул. Молодіжна, 1-А; ) в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної казначейської служби України за місцем реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", як платника податків за кодом бюджетної класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції" пені в сумі 8772,00 грн. (вісім тисяч сімсот сімдесят дві грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" (53070 Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Широке, вул. Молодіжна, 1-А; ) на користь Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (49004, м. Дніпро, пр. О.Поля, 2; ) судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК

України 27 лютого 2018 р.