ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.02.2018 Справа № 920/1156/17

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Мудрицької С.Ю.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (м. Суми)

до - фізичної особи-підприємця Мамотенко Аліни Олександрівни (м. Суми)

про стягнення 5911 грн. 88 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача - Сіденко Л.В., довіреність № 007.2Др-32-1217 від 29.12.2017,

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 5911 грн. 88 коп. за отриманий без достатньої правової підстави відповідачем у лютому 2017 року газ в об'ємі 0,57 тис. куб. м.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Ухвали про порушення провадження у справі від 05.12.2017 та про відкладення підготовчого засідання від 22.12.2017 були надіслані відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1. Вказані ухвали повернуті на адресу суду.

Адреса відповідача, яка зазначена позивачем, була перевірена судом та підтверджена даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме Витягом № від 22.01.2018.

Згідно зі ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвала направлялась на адресу відповідача, зазначену позивачем та підтверджену даними реєстру, а тому, незважаючи на неотримання за офіційною юридичною адресою поштової кореспонденції або ігнорування її отримання, відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки судом вчинені всі дії, які передбачені ГПК України.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву, у строк встановлений ухвалою суду від 09.01.2018 - до 22.01.2018, не подав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до суду, обгрунтовує свої вимоги тим, що в порушення вимог ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» у 2017 році відповідачем здійснювалися споживання природного газу без підписання договору, а саме у лютому 2017 відповідачем було спожито 0,57 тис.м.куб. природного газу на загальну суму 5911 грн. 88 коп.

Позивачем було складено та направлено на адресу відповідача акт приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року для підписання, але вказаний акт відповідачем підписаний не був та на адресу позивача не повернутий.

Тому, на думку позивача, природний газ у лютому 2017 року на загальну суму 5911 рн. 88 коп. був отриманий відповідачем без достатньої правової підстави та позивач просить суд стягнути вказані кошти.

На підтвердження обсягу переданого природного газу позивач подає суду наступні письмові докази: договір розподілу природного газу, який укладено між ПАТ «Сумигаз» та відповідачем шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання № 09429D3NACAP016 від 01.01.2016, зведений реєстр місячного обсягу газу за лютий 2017 року газорозподільної компанії ПАТ «Сумигаз», акт № СУМ00002672 від 28.02.2017 наданих послуг з розподілу природного газу, підписаний між відповідачем та ПАТ «Сумигаз»

Відповідач в судові засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не подав, а тому відповідно до п. 9 ст. 165 ГПК України справа вирішується за наявними в ній матеріалами.

Розгялнувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин про те, чи набув відповідне майно відповідач за рахунок позивача без достатньої правової підстави та доведення обсягу і вартості цього майна.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору.

Згідно до ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов'язаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу, припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Відповідно до п. 20 глави 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 споживач зобов'язується самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках, зокрема, відсутності укладеного договору постачання природного газу.

Матеріалами справи підтверджується, що у 2017 році між позивачем та відповідачем не було укладено в належній формі договору на постачання природного газу, що є порушенням вимог ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу».

При цьому, відповідачем здійснювалось фактичне споживання природного газу у лютому 2017 року, що підтверджується наступними письмовими доказами:

- зведеним реєстром місячних обсягів газу, що подані в точку виходу газорозподільної системи за лютий 2017 газорозподільної компанії «ПАТ «Сумигаз»;

- актом № СУМ00002672 наданих послуг з розподілу природного газу від 28.02.2017.

Суд вважає зазначені докази належним засобом підтвердження факту передачі позивачем відповідачу у лютому 2017 року природного газу загальним обсягом 0,57 тис.куб.м. з огляду на наступне:

Пунктом 12 розділу 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг№ 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження Правил постачання природного газу» за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об'єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Відповідно до Кодексу газорозподільних систем визначений оператором ГРМ обсяг споживання природного газу по об'єкту споживача за відповідний календарний місяць є підставою для взаєморозрахунків між позивачем та його постачальником.

Тому, позивач на підставі даних оператора ГРМ (ПАТ «Сумигаз») правомірно визначив обсяг переданого у лютому 2017 року відповідачем природного газу - 0,57 тис.куб.м.

Вартість переданого природного газу визначена позивачем на підставі діючого законодавства, виходячи із ціни 8643 грн. 10 коп. за 1000 куб.м. без врахування ПДВ у загальній сумі 5911 грн. 88 коп.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність у лютому 2017 правової підстави (договору) для постачання відповідачу природного газу та фактичного отримання відповідачем 0,57 тис.куб.м природного газу від позивача на загальну суму 5911 грн. 88 коп.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Таким чином вимоги позивача підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідають приписам діючого законодавства та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123-129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мамотенко Аліни Олександрівни (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (вул. Береста, 21, м. Суми, 40000, код 39586236) 5911 грню 88 коп. боргу, 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.03.2018.

Суддя О.Ю. Резніченко