РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018Справа № 910/23138/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 25)
до проПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ БІЛОРУСЬКА, будинок 3) відшкодування шкоди в розмірі 27 800,00 грн
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (надалі також - «Позивач») звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (надалі також - «Відповідач») про відшкодування шкоди в розмірі 27 800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА" на підставі Договору добровільного комплексного авто страхування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 060670176/10016/15 від 06.06.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1, а тому Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу «ЗИЛ 131 н», д.р.н. НОМЕР_3, яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6696143, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача.

Заперечуючи протии позову, Відповідач зазначає, що 29.07.2016 на його адресу надійшла заява Позивача про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1, та «ЗИЛ 131 н», д.р.н. НОМЕР_3, проте, до заяви не було додано доказів настання цивільно-правової відповідальності водія автомобіля «ЗИЛ 131 н», д.р.н. НОМЕР_3, ОСОБА_1, жодних документів, які б підтверджували розмір матеріального збитку, завданого потерпілій особі, та документів, на підставі яких Позивачем розраховано страхове відшкодування. Як стверджує Відповідач, у зв'язку з неподанням Позивачем вказаних документів разом із заявою про виплату страхового відшкодування, підстав для виплати страхового відшкодування не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди в розмірі 27 800,00 грн. залишено без руху.

15.01.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/23138/17, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

05.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

12.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Відповідача надійшов відзив на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.01.2018 була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 25.01.2018 ухвали суду уповноваженим особам Позивача та Відповідача.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

06.06.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПРОВІДНА" (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного комплексного авто страхування: добровільного страхування наземного транспорту, водії і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 060670176/10016/15, за яким застрахованим транспортним засобом є «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1, 2005 р.в. (а.с. 24-27)

Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2015 на перехресті вул. В.Житомирська та вул. Володимирська у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та транспортного засобу «ЗИЛ 131 н», д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, що підтверджується Довідкою №69999693 про дорожньо - транспортну пригоду. (а.с. 33)

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2015 у справі №761/35188/15-п ОСОБА_1, водія транспортного засобу «ЗИЛ 131 н», д.р.н. НОМЕР_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі у зв'язку із закінченням на момент розгляд адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 34)

Звітом про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_1, №591/15 від 12.10.2015, складеного Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу заміняємих складових автомобіля «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1, складає 28 848,01 грн. (а.с. 35-40)

Відповідно до Страхового акту № НОМЕР_2 від 29.01.2016 (а.с. 60) Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 27 800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 004107 від 01.02.2016 та відомістю для виплати коштів страхових відшкодувань отримувачам за період з 01.12.2013-31.01.2016. (а.с. 61-62)

Відповідно до інформації наданої МТСБУ на запит Суду, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗИЛ 131 н», д.р.н. НОМЕР_3, на момент настання страхової події була застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6696143, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 0,00 грн. (а.с. 79)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що Відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої становить 27 800,00 грн. відповідно до встановлених Полісом №АІ/6696143 лімітів відшкодування по майну та франшизи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на виконання зобов'язань за Договором добровільного комплексного авто страхування: добровільного страхування наземного транспорту, водії і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 060670176/10016/15, за яким застрахованим транспортним засобом є «DAEWOO LANOS», д.р.н. НОМЕР_1, було відшкодовано на користь Страхувальника 27 800,00 грн.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, Суд зазначає, що до Позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом «ЗИЛ 131 н», д.р.н. НОМЕР_3, встановлена у судовому порядку Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2015 у справі №761/35188/15-п, якою ОСОБА_1, водія транспортного засобу «ЗИЛ 131 н», д.р.н. НОМЕР_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі у зв'язку із закінченням на момент розгляд адміністративної справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацом 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов»язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6696143 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 27 800,00 грн.

При цьому, Судом розглянуті та відхилені аргументи Відповідача щодо відсутності порушеного права Позивача на отримання страхового відшкодування у зв'язку з неподанням ним усіх необхідних документів разом із заявою про виплату страхового відшкодування, з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги потерпілої особи, але не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище правових норм позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України по справі №23/279 від 28.08.2012 року.

Тобто, з наведеного вбачається право Позивача реалізувати своє право шляхом подачі відповідного позову до суду без попереднього звернення до Відповідача з будь-якими заявами, тому вести мову відсутність порушеного права Позивача у зв'язку з неподанням ним усіх необхідних для виплати документів немає правових підстав.

Окрім того, Суд також зазначає про відсутність доказів направлення Позивачу листа з повідомленням про необхідність отримання додаткових документів.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ БІЛОРУСЬКА, будинок 3, ідентифікаційний код 20344871) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м.Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 25, ідентифікаційний код 23510137) 27 800 (двадцять сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01 березня 2018 року

Суддя О.В. Чинчин