РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.02.2018Справа № 910/22539/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство

"ДОМІНАНТА"

про стягнення 11 335,32 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (відповідач) про стягнення 11335,32 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" на підставі договору № 120.0893026.201 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 30.08.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ТДВ "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 11335,32 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі № 910/22539/17 та призначено до розгляду на 16.01.2018.

05.01.2018 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла інформація по справі.

16.01.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечуючи позовні вимоги, зазначає, що договір № 120.0893026.201 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 30.08.2016 не підписаний страхувальником та відсутні істотні умови вказаного договору. Також відповідачем надано Звіт №98-D/29/4 (дата оцінки 12.03.2017) про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно із яким вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля становить 3108,00 грн.

15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

В пункті 9 частини 1 статті Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) вказано, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 судом вирішено здійснювати розгляд справи № 910/22539 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.02.2018.

06.02.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/22539/17 до судового розгляду по суті на 20.02.2018.

В судове засідання 20.02.2018 представник позивача не з'явився, в заяві від 05.02.2018 просив суд розглядати справу без участі представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання 20.02.2018 не з'явився. Про розгляд справи позивач був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2017 в м. Києві по проспекту П. Григоренка, 23 відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіля КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

По факту вказаної ДТП водієм автомобіля Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_1 та водієм автомобіля КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

На момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі договору № 120.0893026.201 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 30.08.2016 укладеного з ОСОБА_1 (страхувальник/вигодонабувач) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору: з 11.09.2016 по 11.10.2017).

У відповідності до рахунку-фактури № від 06.03.2017 вартість ремонтних робіт автомобіля Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 14885,32 грн.

Розрахунок страхового відшкодування здійснено позивачем на підставі рахунку на оплату рахунку-фактури № від 06.03.2017.

Позивачем затверджено страховий акт №0311.206.17.01.01 від 14.03.2017 відповідно до якого вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в сумі 11335,32 грн.

На підставі страхового акта позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 11335,32 грн. (шляхом перерахування на рахунок ремонтної організації), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №6935 від 17.03.2017.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ТДВ "Страхове товариство "Домінанта" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2169410, термін дії з 14.11.2016 по 13.11.2017).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 11335,32 грн. за вирахуванням франшизи встановленої полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2169410.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору № 120.0893026.201 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 30.08.2016, внаслідок настання 03.03.2017 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11335,32 грн. шляхом перерахування згідно із платіжним дорученням №6935 від 17.03.2017 на рахунок ремонтної організації.

Відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (затверджено протоколом президії МТСБУ від 11.08.2011 за №274/2011).

Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції, у повідомленні зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, схема ДТП.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Судом враховано, що страховик за договором добровільного страхування прийняв спірний європротокол як належний доказ настання страхового випадку і виплатив за ним відшкодування, звернувшись з даним позовом до суду про відшкодування здійснених виплат зі страховика винної особи.

Враховуючи вищевикладене, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 03.03.2017 підтверджує вчинення дорожньо - транспортної пригоди, за участю автомобіля Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та те, що винною особою у даній дорожньо-транспортній пригоді є водій автомобіля КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АК/2169410 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт пошкодження транспортного засобу автомобіля Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження особою, цивільно-правова відповідальність якої на час ДТП була застрахована у відповідача.

Як встановлено судом, страхове відшкодування у загальній сумі 11335,32 грн. визначене позивачем у відповідності до вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно із рахунком ремонтної організації № від 06.03.2017.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у даному випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу. Доказів протилежного відповідачем не представлено. За таких обставин, при визначенні суми страхового відшкодування коефіцієнт фізичного зносу не підлягає вирахуванню.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач надав суду Звіт №98-D/29/4 (дата оцінки 12.03.2017) про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно із яким вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля становить 3108,00 грн., коефіцієнт фізичного зносу становить 0,00.

Однак, суд зазначає, що Звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу (наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14 (№3-50гс15), постановах Вищого господарського суду від 21.01.2014 у справі №910/11450/13, від 30.07.2013 у справі №910/3655/13). Крім того, згідно із наданим відповідачем звітом, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz ML 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 визначалась не на дату ДТП, а станом на 12.03.2017.

Враховуючи наведене, оскільки докази наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у матеріалах справи відсутні, з огляду на наявні докази фактичного виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля, суд дійшов висновку про необґрунтованість заперечень відповідача щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та визначеної позивачем суми страхового відшкодування.

З приводу заперечень відповідача щодо чинності договору страхування, суд зазначає, що доказів існування спору між страховиком та страхувальником щодо чинності укладеного договору страхування № 120.0893026.201 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 30.08.2016 матеріали справи не містять та сторонами не надано. З урахуванням вищенаведеного та з огляду на те, що з моменту настання страхового випадку страховик та страхувальник вчинили всі необхідні дії, спрямовані на виконання зобов'язань за договором, суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом № АК/2169410 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 100000 грн., франшиза за даним полісом 0,00 грн.

Таким чином, до відшкодування підлягає сума у розмірі 11335,32 грн., що заявлена позивачем.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" про стягнення 11335,32 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (02160, м. Київ, ПРОСПЕКТ СОБОРНОСТІ, будинок 19, ідентифікаційний код 30968986) матеріальну шкоду у розмірі 11335,32 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано: 27.02.2018.

Суддя С.О. Турчин