РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2018Справа № 910/17352/17

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС"
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
ОСОБА_2 Публічне акціонерне товариство "Київенерго"
простягнення 52 551,31 грн.

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

при секретарі судового засідання Репкіна Ю.Є.

від позивача: Мартинюк С.М. - представник за дов.;

від відповідача: Ващук Ю.С. - представник за дов.;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: ОСОБА_6 - представник за дов.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 52 551,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

В наслідок ДТП, яка сталася у зв'язку із неправомірними діями третьої особи 1 під час керування транспортного засобу DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_1, власником якого є Публічне акціонерне товариство "Київенерго", було завдано шкоду транспортному засобу, страховиком якого є позивач. Оскільки дана ДТП була визнана страховим випадком, тому позивачем було здійснено страхову виплату страхувальнику. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до винної особи в межах виплаченого ним страхового відшкодування, у звязку із чим було подано зазначений позов.

Ухвалою суду від 09.10.2017 було порушено провадження по справі № 910/7367/17, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 та призначено розгляд зазначеної справи на 27.10.2017.

25.10.2017 до канцелярії суду представником відповідача було подано заяву про заміну неналежного відповідача, відповідно до якої останній просить суд замінити неналежного відповідача Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС".

Представник позивача в судовому засіданні 27.10.2017 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке суд розглянув та задовольнив та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Заява відповідача про заміну неналежного відповідача буде розглянута судом у наступному судовому засіданні.

30.10.2017 представником відповідача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 13.11.2017 представник позивача надав усні пояснення по справі.

Представником відповідача в даному судовому засіданні було надано усні заперечення по суті спору.

Відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" (03680, м. Київ, пров. Радищева, 6, ).

Заява відповідача про заміну неналежного відповідача, подана раніше, буде розглянута судом у наступному судовому засіданні.

У зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи 2, а також необхідністю витребування судом додаткових документів по справі, ухвалою суду від 13.11.2017 відклав розгляд справи на 27.11.2017.

21.11.2017 до канцелярії суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи додаткових документів, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник третьої особи 1 в судове засідання 27.11.2017 не з'явився.

В дане судове засідання представник третьої особи-2 не з'явився, проте 27.01.2017 від третьої особи-2 було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Заява відповідача про заміну неналежного відповідача, подана раніше, буде розглянута судом у наступному судовому засіданні.

У зв'язку із неявкою представника третьої особи-2, суд відклав розгляд справи на 06.12.2017.

05.12.2017 представником позивача до канцелярії суду було подано клопотання про залучення іншого відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" та уточнення позовних вимог.

06.12.2017 в судовому засіданні представник позивача надав усі пояснення стосовно поданої заяви, відповідно до яких просив суд не залучати Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" в якості іншого відповідача, а здійснити заміну не належного відповідача - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" та стягнути на свою користь з належного відповідача відшкодування у сумі 52 551,31 грн.

Дослідивши зазначену заяву, з урахуванням матеріалів справи, господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається із наявних матеріалів справи 30.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС"(орендар) було укладено договір № 981/АТ-15 оренди транспортних засобів, пунктом 1.2 якого сторони передбачили, що орендодавець приймає на себе зобов'язання передати орендарю у тимчасове оплатне користування, протягом строку дії цього договору, транспортні засоби, що разом із розрахунком вартості оренди ТЗ, зазначені у Додатку № 1 до цього договору.

На доказ приймання-передачі автомобіля НОМЕР_2 від орендодавця до орендаря, суду представлено акт приймання-передачі автомобіля від 05.11.2015 до договору № 981/АТ-15 оренди транспортних засобів.

Пунктом 3.2 договору № 981/АТ-15 передбачено, що право користування автомобілем переходить від орендодавця до орендаря з моменту фактичного передання транспортного засобу (дати, вказаної в акті приймання-передавання).

Відповідно до п. 8.14 договору № 981/АТ-15, орендар зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі в зв'язку з використанням ТЗ в період дії цього договору(30.06.15-31.12.18) відповідно до ст. 804 Цивільного кодексу України.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, суд встановив, що на момент скоєння ДТП(13.09.16), автомобіль НОМЕР_2, котрий, в момент зазначеної ДТП, знаходився під керуванням третьої особи і в свою чергу, останню визнано винною у скоєнні ДТП, знаходився на праві користуванні у Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС".

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 24 ГПК України, господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Отже, беручи все вищенаведене до уваги, а також враховуючи, що предметом позову у даній справі є відшкодування витрат, понесених внаслідок ДТП, яка сталася у зв'язку із неправомірними діями третьої особи 1 під час керування транспортного засобу DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_1, право користування на яке має Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС", тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача, а також клопотання представника Публічного акціонерного товариства"Київенерго", подане 25.10.2017, та здійснити заміну первісного відповідача на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС".

Крім того, відповідно до статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства"Київенерго".

Також, суд важає за необхідне зазначити, що представником Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" в судовому засіданні було надано додаткові матеріали по справі, з яких вбачається, що третя особа -1, ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_1(свідоцтво про смерть № 381853 від 26.09.2016).

У зв'язку із заміною відповідача, а також залученням третьої особи ухвалою суду від 06.12.2017 було відкладено розгляд зазначеної справи на 27.12.2017.

15.12.2017р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2017, у зв'язку з набранням 15.12.2017 законної сили Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції, вирішено розгляд справи № 910/17352/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 17.01.2018.

04.01.2018 позивачем було подано до канцелярії суду письмові пояснення.

12.01.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свої заперечення наступним, відповідач вважає, що оскільки на момент винесення постанови Печерського районного суду м. Києва № 757/46158/16-П про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні ДТП , яка сталася 13.09.2016 та притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді накладенні штрафу в сумі 275,60 грн. зазначена особа була померлою(дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2), тому вина ОСОБА_2 не може бути встановлена, а що в свою чергу свідчить про безпідставність позовних вимог до відповідача. Крім того, відповідач зазначає, що він не згодний із звітом про оцінку КТЗ Land Rover Range Rover Sport державний номер НОМЕР_3, який долучено позивачем, враховуючи те, що пошкодження зазначені у звіті не можуть бути спричинені даним ДТП.

15.01.2018 позивачем подано до канцелярії суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

17.01.2018 відповідачем подано клопотання про витребування матеріалів справи Печерського районного суду м. Києва № 757/46158/16-П.

18.01.2018 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач спростовує заперечення відповідача, зазначаючи наступне.

Позивач вказує, що на даний момент постанова Печерського районного суду м. Києва № 757/46158/16-П від 08.11.2016 є чинною, а обставини ДТП, встановлені в зазначеному процесуальному документі мають преюдиційне значення для даної справи. Крім того, позивач вважає, що встановлення вини ОСОБА_2 також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_2. та ОСОБА_7

Щодо заперечень з приводу встановлених звітом пошкоджень автомобіля НОМЕР_4, позивач наголошує на тому, що означені пошкодження також зазначені в довідці про ДТП, схемі ДТП та звіті.

17.01.2018 судом було задоволено клопотання про витребування матеріалів справи № 757/46158/16-П у Печерського районного суду м. Києва, з приводу чого була винесена ухвала, а також судовому засіданні оголошено перерву до 05.02.2018.

26.01.2018 на адресу суду надійшли від Печерського районного суду м. Києва витребувані матеріали справи № 757/46158/16-П.

05.02.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 23.02.2018.

В судовому засіданні 23.02.2018 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в даному судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник третьої особи-2 в судовому засіданні надав усні пояснення, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У судовому засіданні 23.02.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2016 на вул. Кловський узвіз, 9/2 у м. Києві за участю автомобіля «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7, який належить ОСОБА_8 та за участю автомобіля НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_2, право користування на який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" на підставі договору оренди № 981/АТ-15, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2016 у справі № 757/46158/16-П дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм автомобіля НОМЕР_5, ОСОБА_2 вимог п.13.1. ПДР України, тобто скоїв правопорушення за яке передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2016 у справі № 757/46158/16-П ОСОБА_2 за здійснення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Наразі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідач в своїх запереченнях посилається на недійсність зазначеної постанови суду у зв'язку із тим фактом, що на момент прийняття зазначеної постанови, особа, яку визнано виною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, вже була померлою. Зазначені обставини, на думку відповідача, спростовують підстави звернення позивача з розглядуваним позовом до суду.

Разом із тим, господарський суд, не погоджується із зазначеними твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Постанова Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2016 у справі № 757/46158/16-П на даний час набрала законної сили та ніким не скасована, а отже є чинною. Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Таким чином, факти, встановлені у постанові Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2016 у справі № 757/46158/16-П, яка набрала законної сили, не доказуються при розгляді даної справи.

Крім того, судом досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення № 757/46158/16-П, з документів якої вбачається, що ОСОБА_2 в своїх показаннях визнав свою вину у скоєнні ДТП, яка сталася 13.09.2016 на вул. Кловський узвіз, 9/2 у м. Києві.

Отже, заперечення відповідача щодо не встановлення вини ОСОБА_2, спростовуються наявними матеріалами справи.

15.03.2016 між позивачем (страховик) та ОСОБА_8 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортих засобів № 208.16.2303302(надалі - Договір страхування), відповідно до умов якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3 (надалі також - застрахований автомобіль).

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

ДТП, яка сталася 13.09.2016 відповідно до норм чинного законодавства, була визначена страховим випадком.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, відповідно до Рахунку № 1031408 від 15.09.2016 та № 1032238 від 21.10.2016 Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № 3.16.939-1 від 16.09.2016 та № 3.16.939-1 від 16.09.2016 транспортного засобу «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3, та встановлена сума страхового відшкодування у загальному розмірі 102 551,31 грн.

Позивач на виконання своїх зобов'язань перед страхувальником за договором страхування наземного транспорту, перерахував на рахунок ТОВ «Віннер автомотів» 102 551,31 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № ЦО02669 від 16.09.2016 на суму 82 751,67 грн. та № ЦО02960 від 24.10.2016 на суму 19 799,64 грн. з призначенням платежу: стр.відшкодув.зг.дог. № 208.16.2303302 від 15.03.16. ОСОБА_8 без ПДВ.

Зважаючи на те, що з вини ОСОБА_2,, який керував автомобілем НОМЕР_5, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення з автомобілем «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3, він є особою, відповідальною за збиток, заподіяний зазначеному автомобілю.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" та Публічне акціонерне товариство "Київенерго" було укладено договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту поліс АІ 8834224, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_5. Згідно зазначеного полісу ліміт відповідальності за шкоду майну становить 50 000,00 грн.

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулось з заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" щодо виплати страхового відшкодування у сумі 50 000,00 грн.

Згідно із платіжним дорученням № 013543 від 31.03.2017 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" було виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 50 000,00 грн. в межах ліміту відповідальності.

За твердженнями позивача, останній звернуся до Публічного акціонерного товариства "Київенерго", як до юридичної особи - власника автомобіля НОМЕР_5 із вимогою відшкодувати 52 551,31 грн. різниці суми страхового відшкодування.

В свою чергу Публічне акціонерне товариство "Київенерго" перенаправило звернення позивача до відповідача, на підставі наявності між ними договору оренди транспортних засобів.

Наразі, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом раніше, між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС"(орендар) було укладено договір № 981/АТ-15 оренди транспортних засобів, пунктом 1.2 якого сторони передбачили, що орендодавець приймає на себе зобов'язання передати орендарю у тимчасове оплатне користування, протягом строку дії цього договору, транспортні засоби, що разом із розрахунком вартості оренди ТЗ, зазначені у Додатку № 1 до цього договору.

На доказ приймання-передачі автомобіля НОМЕР_6 від орендодавця до орендаря, суду представлено акт приймання-передачі автомобіля від 05.11.2015 до договору № 981/АТ-15 оренди транспортних засобів.

Пунктом 3.2 договору № 981/АТ-15 передбачено, що право користування автомобілем переходить від орендодавця до орендаря з моменту фактичного передання транспортного засобу (дати, вказаної в акті приймання-передавання).

Відповідно до п. 8.14 договору № 981/АТ-15, орендар зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану іншій особі в зв'язку з використанням ТЗ в період дії цього договору(30.06.15-31.12.18) відповідно до ст. 804 Цивільного кодексу України.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, суд встановив, що на момент скоєння ДТП(13.09.16), автомобіль НОМЕР_6, котрий, в момент зазначеної ДТП, знаходився під керуванням третьої особи і в свою чергу, останню визнано винною у скоєнні ДТП, знаходився на праві користуванні у Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС".

Також, згідно до наказу № 21/1 від 01.09.2015, підписаного генеральним директором відповідача, ОСОБА_2 був прийнятий на посаду водія 1 класу з 1 вересня 2015 року., що в свою чергу свідчить про перебування винної особи під час скоєння ДТП у трудових відносинах з відповідачем.

14.09.2017 позивач направив до відповідача вимогу про відшкодування 52 551,31 грн. різниці суми страхового відшкодування. Разом із тим вимога позивача залишена без реагування.

Враховуючи зазначене на розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" про стягнення 52 551,31 грн.(з урахуванням заміни відповідача).

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку (постановою Печерського районного суду м. Києва від 08.11.2016 у справі № 757/46158/16-П), а відтак, шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_6, повинна відшкодовуватися власником (володільцем на підставі договору оренди)вказаного автомобіля.

Судом встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем, використовував транспортний засіб, орендарем якого є відповідач, виконуючи при цьому свої трудові обов'язки; доказів протилежного суду не подано.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В постанові Верховного суду України від 31.05.2017 у справі № 758/10356/14-ц|6-2969цс16 зазначено, що якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, судом встановлено, що сума, яка не покривається полісом № АІ 8834224, становить 52 551,31 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АІ 8834224 та положення чинного законодавства України, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 52 551,31 грн. є нормативно доведеними та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КІР-АВТОТРАНС" (місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Радищева, 6, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ) 52 551,31 грн. суми страхового відшкодування та 1 600,00 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно ч.1 ст. 256 та п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено

01.03.2018

Суддя Спичак О.М.