ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2018 справа № 905/1739/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівРадіонової О.О. Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.
секретаря Бреславець Л.М.

від позивача:Галагур З.А., адвокат
від відповідача:Трофименко М.С., адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

на рішення господарського суду Донецької області
від12.12.2017 року (повний текст складено та підписано 18.12.2017р. у м. Харкові)
у справі№905/1739/17 (головуючий суддя Сковородіна О.М., судді Попов О.В., Паляниця Ю.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м.Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м.Дніпро
до відповідача Приватного підприємства «Камерон», м. Слов»янськ Донецька область
простягнення 267 693,58 грн.
ВСТАНОВИВ:

24.07.2017р. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Дніпро звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Камерон", м.Слов'янськ Донецької області про стягнення 267 693,58 грн., з яких: пеня - 132004,81грн., штраф - 135688,77грн. (а.с.3-5).

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.12.2017р. у справі № 905/1739/17 у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Дніпро про стягнення 267 693,58 грн. відмовлено.

Судове рішення мотивовано безпідставністю заявлених вимог щодо стягнення пені та штрафу на підставі п.9.3 договору поставки вугілля № ПР/Т-16693/НЮ від 26.09.2016р. з огляду на встановлення судом факту не направлення на адресу відповідача належним чином оформленої заявки, на виконання п.5.2. Договору, тому строк поставки товару за укладеним між сторонами договором не може вважатися порушеним (а.с.178-181).

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважав рішення суду незаконним та необґрунтованим та просив рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2017р. у справі № 905/1739/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.189-192).

Зокрема, скаржник зауважує на те, що не згодний з висновком суду щодо оцінки направленої відповідачу претензії. Претензія позивача від 07.12.2016р. за № НЗТ-9/548 містить твердження останнього про отримання відповідачем письмової заявки від 27.09.2016р, № НЗТ-9/375, яке в претензійному порядку відповідачем спростовано не було.

Крім того, скаржник зазначає, що відповідач не заперечує щодо отримання заявки в електронному вигляді, однак посилається на відсутність в ній електронного цифрового підпису. На момент виконання договору саме така електронна заявка і була визнана відповідачем належною підставою для виконання умов договору в частині поставки продукції.

29.01.2018р. через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, який колегією суддів розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволені апеляційної скарги (а.с.208-209).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.01.2018р. по справі №905/1739/17 порушено апеляційне провадження (головуючий суддя Татенко В.М., судді Стойка О.В., Попков Д.О.) за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Дніпро на рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2017р.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 21.02.2018р. о 10-30 згідно ухвали Донецького апеляційного господарського суду про призначення апеляційної скарги до розгляду від 08.02.2018р.

У зв»язку з прийняттям 15.02.2018р. Вищою радою правосуддя рішення про звільнення у відставку судді Татенка В.М., головуючого у цій справі, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засідання заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представників сторін, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

26.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Приватним товариством "Камерон" був укладений договір поставки вугілля № ПР/Т-16693/НЮ (надалі - Договір), у відповідності до якого відповідач зобов'язався поставити вугілля згідно з специфікацією №1. Рік виготовлення - 2016 (а.с.10-13).

Найменування, кількість Товару зазначені у специфікації № 1. Виробник Товару -ПП "КАМЕРОН" (п.1.2., 1.3. Договору).

Згідно з п.2.1. Договору, кількість Товару, що підлягає закупівлі, становить 1300 тонн, яка зазначається у відповідній Специфікації №1 до цього Договору.

Фактична кількість одержаного Товару у напіввагонах, в яких він поставляється, повинна відповідати кількості, зазначеній у залізничних накладних.

Приймання Товару за кількістю здійснюється покупцем відповідно до вимог „Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затвердженої Держарбітражем із змінами та доповненнями, від 15.06.1965 № П-6 із складанням акту приймання за кількістю. Покупець здійснює переваження кожного вагону на вагонних вагах станції призначення (п.2.2., 2.3. Договору).

В розділі 3 Договору сторони визначили порядок здійснення оплати за Договором.

Оплата Товару, щодо якого постачальником виконані зобов'язання щодо поставки, здійснюються Покупцем, протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати підписання Сторонами відповідних Актів прийому-передачі Товару за наявністю пакету документів, що зазначені у п.5.5 Договору.

Вартість понаднормових нестач, за якими заявлені претензії, а також вартість Товару, який не пройшов вхідний контроль, покупцем не сплачуються.

Датою оплати вважається подання покупцем до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документу на переказ коштів (пункти 3.1, 3.2, 3.3 Договору).

За змістом п.5.1 Договору, товар, зазначений у Специфікації до цього Договору (Додаток 1) поставляється протягом III-IV кварталів 2016 року на умовах DDP згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів "ІНКОТЕРМС" у редакції 2010 року, з урахуванням умов, положень, і застережень, що містяться у Договорі, але не пізніше 10 робочих днів від дня одержання постачальником заявки покупця, яка є підтвердженням готовності покупця до прийому товару.

В п.5.2 Договору визначено, що поставка відбувається виключно при наявності письмової заявки покупця, яка містить відомість про кількість товару, що підлягає до поставки, та є підтвердженням готовності до прийому товару та здійснення оплати за нього.

Відповідно до п.9.3 Договору, за несвоєчасну поставку вугілля постачальник сплачує покупцеві пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% від вказаної суми.

Пунктом 12.1 Договору встановлено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань в частині розрахунків. Також Договором передбачена цивільно-правова відповідальність за невиконання взятих сторонами зобов'язань.

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

У Специфікації № 1 до договору визначені найменування товару («вугілля кам»яне» (код ДК 021-2015 -011100-1 «Вугілля»), ДГ (13-100), показники якості (зольність, вологість), кількість тонн, ціна однієї тонни без ПДВ та сума, без ПДВ; термін поставки - III-IV кварталів 2016 року.

В матеріалах справи наявна копія листа Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 27.09.2016 № H3T-9/375, в якому викладено прохання відвантажити на Регіональну філію "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вугілля марки ДГ (13-100) у кількості 1300 тонн, з яких: 400 тонн - до 05.10.2016, 400 тонн - з 05.10.2016 по 10.10.2016 та 500 тонн - з 10.10.2016 до 15.10.2016, яку ПП "Камерон" отримав 27.09.2016 шляхом направлення електронного документу, а 29.09.2016 отримав зазначений документ на папері (а.с.15).

Згідно актів приймання-передачі вугільної продукції за Договором № ПР/Т-16693/НЮ від 26.09.2016р. вугілля було поставлене: 23.10.2016 в кількості 126,79 тонн, 31.10.2016 в кількості 128 тонн, 03.11.2016 в кількості 61,24 тонн, 30.11.2016 в кількості 254,49 тонн, 05.12.2016 в кількості 128 тонн, 23.12.2016 в кількості 190,84 тонн, 25.12.2016 в кількості 256 тонн, 26.12.2016 в кількості 64 тонн, 27.12.2016 в кількості 64,5 тонн, 30.12.2016 в кількості 26 тонн (а.с.22-30,61).

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні за період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року були підписані представниками з обох сторін та проставлені печатки сторін (а.с.65-74).

Також залізничні накладні щодо направлення вантажу за договором за період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року підписані представниками з обох сторін та містять відбитки печатки сторін (а.с.146-163).

Зазначені документи свідчать про факт поставки відповідачем та прийняття товару позивачем.

Документів, що свідчать про наявність претензій з боку позивача щодо якості поставленого товару, щодо неможливості прийняття товару, чи неможливості його оплати матеріали справи не містять.

07.12.2016 за №НЗТ-9/548 позивачем була заявлена претензія з вимогою сплатити пеню та штраф у відповідності до п. 9.3 Договору, у зв'язку з порушенням відповідачем строків поставки товару, яка була розглянута відповідачем та залишена без задоволення (а.с.17-19,21).

У зв»язку з чим, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 236 ГПК України).

Обґрунтованим є рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, оскільки оскаржуване судове рішення відповідає нормам матеріального права та прийнято з дотриманням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, Договір поставки вугілля № ПР/Т-16693/НЮ від 26.09.2016р. за своєю правовою природою є договором поставки, правовідносини за яким підпадають під правове регулювання норм §3 глави 54 Цивільного кодексу України та §1 глави 30 Господарського кодексу України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов»язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов»язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України). Аналогічні положення щодо поняття договору поставки містяться в ч. 1 ст.265 ГК України.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності зі ст.526 Цивільного Кодексу України і ст.193 Господарського Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено у статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, позивач на підтвердження виконання п.5.2 договору щодо направлення заявки на адресу відповідача суду, посилається на лист ПАТ "Українська залізниця" від 27.09.2016 № H3T-9/375, в якому останній просив відповідача відвантажити на Регіональну філію "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" вугілля марки ДГ (13-100) у кількості 1300 тонн, з яких: 400 тонн - до 05.10.2016, 400 тонн - з 05.10.2016 по 10.10.2016 та 500 тонн - з 10.10.2016 до 15.10.2016.(а.с.15).

Судом було встановлено, що лист-заявка був направлений відповідачу в електронному вигляді 27.09.2017р., але електронної адреси не має навіть в реквізитах договору.

Відповідач не заперечує факт отримання 27.09.16р. від позивача листа, який містив певну інформацію, проте не містив обов»язкових реквізитів для електронних документів: електронного підпису підприємства, найменування підприємства, від імені якого складений документ, назву документа, дату і місце складання, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на це, відповідач вважає, що документ, який надійшов на поштову скриньку відповідача 27.09.2016р. не є письмовою заявкою на поставку товару відповідно до умов договору.

Крім того, на вимогу суду позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідача листа від 27.09.2016 № H3T-9/375 в письмовій формі, як то передбачено в п.5.2. Договору.

Ухвалою суду від 25.10.2017р. суд залучив в порядку ст. 30 ГПК України (редакції, чинній до 15.12.2017р.) посадову особу (працівника) позивача - заступника начальника відділу з нормування паливно-енергетичних ресурсів структурного підрозділу "Служба локомотивного господарства" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" Резніченко Ірину Олександрівну.

Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 14.11.2017р. посадова особа позивача - Резніченко І.О. надала письмові пояснення, з яких вбачається, що згідно п.5.2 Договору, нею було підготовлено лист-заявку на поставку вугілля, яку було підписано та зареєстровано засобами СКЕДО 27.09.2016р. №НЗТ- 9/375. Проект заявки було направлено на електронну адресу на узгодження з контрагентом 26.09.2016р. Після підписання документа скановану копію документа з номером та датою було направлено електронною поштою. Оригінал заявки разом із оригіналом договору (екземпляр контрагента) було відправлено ПП "Камерон" КСД 29.09.2016р. (а.с.170).

З офіційного сайту філіалу «Головний інформаційно-обчислювальний центр» ПАТ «Укрзалізниця» вбачається, що Автоматизована система управління електронним документообігом Укрзалізниці (АС СКЕДО) створена для переходу на без паперовий обмін документами між Адміністрацією залізничного транспорту, підприємствами залізничного транспорту та залізничними дорогами України. Система АС СКЕДО функціонує як складова частина документообігу Укрзалізниці.

Отже, АС СКЕДО передбачена для обміну документами виключно всередині системи підприємств залізничного транспорту.

На вимогу суду про надання журналу реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", позивач в поясненнях від 25.10.17р. повідомив суд, що в Регіональній філії журнал реєстрації вихідної кореспонденції в паперовому вигляді не ведеться, що реєстрація вихідної кореспонденції здійснюється виключно в електронній формі. При цьому, скриншот (або роздруківка) електронної реєстрації документа суду також не надано.

На накладній "КСД Кур'єрська Служба Доставки" від 27.09.16р., яка, за твердженням позивача, свідчить про направлення відповідачу копії договору від 26.09.16р. та оригіналу заявки від 27.09.16р., в графі "адреса отримувача", після зазначення адреси ПП "Камерон" міститься примітка в дужках "договор поставки" (а.с.16).

У відповідності зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України із змінами, внесеними згідно із Законом №5284-V1 від 18.09.2012р., використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що змін в договір щодо іншого способу подання заявки, ніж той, що передбачений у п.5.2 договору, сторонами внесено не було.

Закони України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003р. №851-1V та "Про електронний цифровий підпис" від 22.05.2003р. № 852-1V встановлюють основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису і регулюють відносини у сфері використання електронного цифрового підпису.

Статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Так, відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису.

Аналогічні вимоги до вказаної заявки, як первинного документу бухгалтерського обліку, закріплені в Законі України "Про електронний цифровий підпис", Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Враховуючи наведені приписи законодавства та виходячи з фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що спосіб надання заявки в електронному вигляді не передбачений умовами договору, надіслана електронна заявка про поставку не є відповідним електронним документом, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», копію листа позивача від 27.09.2016р.№ H3T-9/375, як доказ направлення відповідачу заявки не можна вважати належним, допустимим та достатнім доказом у розумінні ст.ст.76, 77, 79 ГПК України, а відтак висновок суду першої інстанції щодо недотримання умов договору позивачем в частині надсилання відповідачу заявки, передбаченої п.5.2, вважає правильним.

З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2016р. позивачем була направлена відповідачу претензія про сплату пені та штрафу за договором поставки вугілля, яка була вручена представнику відповідача 20.12.2017р., про що свідчить проставлений підпис на рекомендованому повідомленні, та не заперечується відповідачем. (а.с.17-19)

В розумінні п.5.1, п.5.2 Договору, відповідач мав здійснити поставку не пізніше ніж 31.12.2016р.

З матеріалів справи вбачається, що остаточна поставка була здійснена 30.12.2016р. за актом приймання-передачі (а.с.61).

Як встановлено судом та не спростовується сторонами, позивач в повному обсязі розрахувався з відповідачем по вказаному договору, жодних претензій з боку позивача щодо якості поставленого товару, не можливості прийняття товару чи неможливості його оплати матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає законним та обгрунтованим висновок суду щодо безпідставності нарахування пені та штрафу у відповідності до п.9.3 договору, приймаючи до уваги, що позивачем не доведено належне виконання умов п.5.2 договору, а строк поставки, визначений п.5.1 договору та Специфікації, відповідачем порушений не був.

Доводи апеляційної скарги стосовно претензії, в якій міститься посилання на отримання відповідачем заявки, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже зазначалося, змін в договір стосовно направлення заявки електронною поштою сторонами внесено не було, поставка вугілля була здійснена згідно строків, визначених у п.5.1 договору та Специфікації.

Інші доводи скаржника спростовуються вищенаведеним, тому колегією суддів не приймаються до уваги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, рішення місцевого господарського суду повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статями 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Українська заліниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська заліниця" м.Дніпро на рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2017 року у справі №905/1739/17 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 12.12.2017 року у справі №905/1739/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Донецький апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови буде складено та підписано протягом п»яти днів.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

Л.Ф.Чернота

Надр. 5 прим:1 -у справу; 1-позивачу;1 -відповідачу; 1-ДАГС;1-ГС Донецької обл.