ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.02.2018р. Справа №905/2891/17

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Ерсте Україна», м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг»,

м.Краматорськ

про стягнення заборгованості в розмірі 105200,08 грн

Суддя Г.В. Левшина

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 обмеженою відповідальністю «Ерсте Україна», м.Київ позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг», м.Краматорськ, про стягнення основного боргу в розмірі 105200,08 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір поставки на умовах реалізації №990 від 24.02.2016р., видаткові накладні, банківські виписки про часткову сплату товару.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» зареєстроване за адресою: 34306, Донецька обл., місто Краматорськ, вул.Сахалінська, буд.4, за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

23.01.2018р. відповідний поштовий конверт було повернуто органом поштового звязку на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обовязковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

24.02.2016р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Ерсте Україна» (позивач, постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Практікер України» (відповідач, Практікер, покупець) був підписаний договір на умовах реалізації №990 та протокол погодження розбіжностей до вказаного договору.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність «Торговий дім «Практікер України» () перейменовано у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» () (витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться в матеріалах справи).

За умовами вказаного договору позивач зобовязується поставити і передати у власність відповідача, а відповідач прийняти та оплатити товар у відповідності до замовлення відповідача та товаросупровідною документацією, які складають невідємну частину цього договору (Додаток №2 «Бланк форми замовлення»), на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Пунктом 2.1.1 договору передбачено, що замовлення Практікер на поставку товарів, у випадку їх належного оформлення, обовязкові для постачальника. Замовлення вважаються чинними тільки за умови їх оформлення в письмовій формі. Замовлення, розміщені в усній формі, зокрема, по телефону, так само як і доповнення, зміни та інші застереження до поданих замовлень, вважаються чинними тільки за умови їх підтвердження в електронній письмовій формі, яка вимагається для замовлень. Замовлення можуть також надаватись постачальникові через систему EDI-систему документообігу електронними засобами обміну інформацією (надалі система EDI) та/або засобами електронної пошти, які прирівнюються до письмового замовлення та також є обовязковими.

Постачальник упродовж 48 годин з дати отримання замовлення засобами електронного звязку зобовязаний підтвердити замовлення за кількісними та вартісними показниками. За виявленням розбіжності постачальник зобовязаний проінформувати про це Практікер. У випадку упродовж 48 годин з часу отримання замовлення постачальник не надіслав ніякої вмотивованої відповіді, замовлення вважається підтвердженим постачальником в цілому.

За умовами п.2.2 договору кожна поставка товару повинна супроводжуватися наступною товаросупровідною документацією:

- два оригінальні примірники видаткових накладних (із зазначенням в них номеру замовлення, кодом товару Практікер, артикульним номером Постачальника, штрих-кодом, одиницею виміру, кількістю, ціною та сумою поставки);

- ТТН (товарно-транспортна накладна).

Згідно з п. 5.1 договору постачальник зобовязаний поставляти товари за цінами, зазначеними у специфікації/ОСОБА_2, затвердженому сторонами у Додатку №1 до цього договору.

Згідно з п.12.1, 12.1.1 договору, цей договір з усіма додатками до нього вступає в силу з моменту підписання сторонами. Цей договір з усіма додатками до нього діє з 31 грудня 2016 року. Строк дії цього договору, за умови відсутності на те заперечень сторін, автоматично подовжується на кожний наступний рік.

Як встановлено судом, на виконання умов договору на умовах реалізації №990 від 24.02.2016р. позивачем поставлено відповідачу продукцію на суму 105200,08 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості з боку відповідача, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні №23 від 11.03.2016р., №28 від 24.03.2016р., №29 від 31.03.2016р., №30 від 31.03.2016р., №39 від 20.04.2016р., №49 від 13.05.2016р. №50 від 13.05.2016р., №59 від 24.05.2016р., №66 від 31.05.2016р., №67 від 31.05.2016р., №76 від 13.06.2016р., №78 від 15.06.2016р., №83 від 22.06.2016р., №84 від 22.06.2016р., №87 від 30.06.2016р., №93 від 06.07.2016р., №94 від 06.07.2016р., №100 від 13.07.2016р., №101 від 13.07.2016р., №105 від 19.07.2016р., №106 від 19.07.2016р., №113 від 26.07.2016р., №114 від 26.07.2016р., №120 від 01.08.2016р., №121 від 02.08.2016р., №128 від 09.08.2016р., №130 від 15.08.2016р., №137 від 25.08.2016р., №151 від 06.09.2016р., банківські виписки.

Факт отримання від позивача товару за договором на вказану суму з боку відповідача не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Згідно з п.5.2 договору підставою для проведення розрахунків з постачальником є реалізація поставлених ним на користь Практікера товарів кінцевим споживачам. Один раз на кожні 14 банківських днів (далі-платіжний період) Практікер розраховується з постачальником за товари, реалізовані протягом звітного платіжного періоду. В разі, якщо протягом платіжного періоду не було реалізовано жодної одиниці товару, розрахунок не проводиться. Оплата товарів здійснюється Практікер виключно в платіжні для Практікер дні, якими є робочі вівторок і четвер. Якщо платіжний день припадає на не робочий або вихідний день, то оплата здійснюється в найближчий робочий платіжний день.

Отже, за умовами договору оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем після його реалізації споживачам.

За висновками суду, за своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

Так, за умовами п.1.3 договору з урахуванням протоколу погодження розбіжностей за договором ризик випадкової загибелі або пошкодження товарі переходить від постачальника до Практікер з моменту, коли сторони підписали видаткову та/або товарно-транспортну накладну, що засвідчує, що товари були отримані Практікер.

За приписами п.п.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Викладене відображає правову позицію Вищого господарського суду України, яка доведена у оглядовому листі від 29.04.2013р. N01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інформаційному листі від 17.07.2012р. N01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права».

З урахуванням викладеного, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару в день його прийняття згідно з вищевказаними видатковими накладними.

Проте, доказів виконання своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 105200,08 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідачем суду не представлено.

Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав.

За таких обставин, виходячи з того, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, враховуючи, що відповідач заперечень проти позову не надав, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 105200,08 грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241, Перехідними положеннями Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 обмеженою відповідальністю «Ерсте Україна», м.Київ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг», м.Краматорськ про стягнення заборгованості в розмірі 105200,08 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» (84306 м.Краматорськ, Донецька область, вул.Сахалінська, буд.4, ) на користь ОСОБА_1 обмеженою відповідальністю «Ерсте Україна» (03151, м.Київ, пр-т Повітрофлотський, буд.92-Б, п/р 7473 в ПАТ «Державний Експортно імпортний банк України», МФО 322313, ) заборгованість в сумі 105200,08 грн., судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 26.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 26.02.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина