ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.03.2018 р. Справа № 914/350/18

Суддя Ділай У.І., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: Львівської митниці Державної фіскальної служби, м. Львів

про стягнення 2 450 000,00грн.

Встановила:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача: Львівської митниці Державної фіскальної служби про стягнення 2 450 000,00грн. за кожний місяць імпорту в Україну електромобілів «Тесла».

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку про те, що у прийнятті заяви слід відмовити з наступних підстав.

В позовній заяві позивач зазначив, що він звертався до Львівського окружного адміністративного суду із аналогічним позовом. Однак, 09 лютого 2018 року Львівський окружний адміністративний суд виніс ухвалу у справі №813/520/18, якою відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі.

При прийнятті вказаної ухвали адміністративний суд керувався п.п.15, 16 ч.1 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності починає свою роботу з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності в газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності; до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, Львівський окружний адміністративний суд, зазначив, що за захистом порушених прав позивачу слід звернутися до Господарського суду Львівської області.

Однак, такі покликання Львівського окружного адміністративного суду є помилковими з огляду на наступне.

За змістом ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України, визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

При цьому, ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачає повноваження Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Однак, Вищий суд з питань інтелектуальної власності не належить до системи судів господарської юрисдикції та не є судом касаційної інстанції для господарського суду.

Як передбачено в ст. 286 ГПК України, судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд.

Водночас, в ч. 3 ст. 24 ГПК України зазначено, що Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає як суд першої інстанції справи у спорах, визначених частиною другою статті 20 цього Кодексу.

Оскільки, на період звернення ОСОБА_1 із даним позовом - Вищий суд з питань інтелектуальної власності свою роботу не розпочав, справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як встановлено судом, власником (винахідником, автором) патенту на корисну модель №109841 «Пересувна операційна» є ОСОБА_1 як фізична особа (громадянин). При цьому, позивачем не подано належних та допустимих доказів того, що порушення прав інтелектуальної власності по вказаних патентах відбулося у зв'язку із здійсненням ним господарської діяльності.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду за захистом прав інтелектуальної власності, які належать творцеві об'єкта права інтелектуальної власності - фізичній особі ОСОБА_1

Відповідно ст.1 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", винахідник - людина, інтелектуальною, творчою діяльністю якої створено винахід, тобто винахідник це завжди фізична особа.

Законодавством, що регулює питання захисту прав інтелектуальної власності, зокрема, Законом України "Про охорону прав на винаходи та корисні моделі" не встановлено процесуальних особливостей щодо підвідомчості справ про порушення майнових прав інтелектуальної власності.

Згідно зі статтею 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага, тобто майнові права, результати інтелектуальної, творчої діяльності відносяться до об'єктів цивільних прав.

Усі спори щодо визнання авторства на твір підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, в тому числі в разі набуття юридичною особою прав суб'єкта права інтелектуальної власності на твір, який створений у зв'язку з виконанням трудового договору або який створено на замовлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 04.06.2010р. № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав ", позови про захист авторського права і (або) суміжних прав пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу ІІІ Цивільно-процесуального кодексу України. Згідно п. 3 зазначеної постанови, в порядку цивільного судочинства підлягає вирішенню спір за участю фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, якщо цей спір виник не у зв'язку зі здійсненням нею господарської діяльності.

Враховуючи викладені вимоги чинного законодавства, предмет спору, який був окреслений у позовній заяві, а також беручи до уваги додані до позовної заяви документальні докази, можна зробити висновок про те, що позивач звернувся за захистом своїх прав, які йому належать як творцеві об'єкта інтелектуальної власності, тобто, фізичній особі, а не як суб'єкту підприємницької діяльності, що в свою чергу, виключає підвідомчість даного спору господарським судам України.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно ч. 3-6 ст. 175 ГПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 20, 24, п.1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, ч. 3-6 ст. 175 ГПК України, ст. 234, 235 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби про стягнення 2 450 000,00грн. за кожний місяць імпорту в Україну електромобілів «Тесла».

2.Позовну заяву з додатками повернути на адресу позивача.

За захистом порушених прав позивачу слід звернутися до Галицького районного суду м. Львова в порядку Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту.

Суддя Ділай У.І.