ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2018 р.Справа № 922/4267/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Головного управління Національної поліції в Харківській області, м. Харків
про стягнення грошових коштів в розмірі 391,11 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. від 19.04.2017р.;

відповідача - ОСОБА_2, дов. від 20.09.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго", м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Головного управління Національної поліції в Харківській області, м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 391,11 грн., підставою нарахування якої стало прострочення сплати за спожиту електричну енергію, отриману відповідачем в рамках укладеного між сторонами даного спору договору № 14955 про постачання електричної енергії від 23.09.2016р. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.01.2017 р. об 11:30 год.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. п. 9 п. 1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України. Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.01.2018р. призначено справу № 922/4267/17 для розгляду в порядку загального позовного провадження. Почато у справі № 922/4267/17 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 25.01.2018р. об 11:20 год.

Протокольною ухвалою від 25.01.2018р. розгляд підготовчого судового засідання відкладався на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України до 05.02.2018р. об 11:30 год.

Ухвалою господарського суду від 05.02.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/4267/17 до судового розгляду по суті на 20.02.2018р. о 12:00 год.

У судовому засіданні 20.02.2018р. повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача борг у розмірі 391,11 грн., який складається з пені за період січень-вересень 2017р. у розмірі 212,68 грн., 3% річних за період січень-вересень 2017р. у розмірі 32,02 грн. та індексу інфляції за період грудень 2016р. та січень 2017р. у розмірі 146,41 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань взятих за договором про постачання електричної енергії від 23.09.2016р. № 14955, в частині несвоєчасної оплати електричної енергії.

Повноважний представник відповідача підтримав наданий суду відзив на позов та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що у звязку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ вперше Головне управління Національної поліції в Харківській області, як новостворена особа публічного права, 23.09.2016р. уклало з АК Харківобленерго 35 технічних договорів на споживання електроенергії, у тому числі договір про постачання електричної енергії № 766/611510, в особі начальника Чугуївського РВЕ ОСОБА_3 з одного боку, та ГУНП в Харківській області в особі заступника начальника ОСОБА_4, з іншого боку. Відповідач є бюджетною та неприбутковою організацією, що утримується за рахунок коштів державного бюджету, провести оплату протягом 5 днів при наявності 35 договорів, з них 29 договорів по Харківській області (загальна кількість лічильників за договором 131 шт.) та забезпечити юридичний супровід вірно оформлених платіжних документів (підпис, реєстрація) за кожним договором окремо є неможливим, хоча згідно з п. 6.11 Правил користування електричною енергію, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 № 417/1442 Тривалість періоду для здійснення споживачем розрахунків зазначається у договорі та/або на платіжному повідомленні і має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які оплачують електричну енергію самостійно, і 10 операційних днів з дня отримання рахунка для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований в іншому місті. З вищезазначених питань відповідач при укладанні технічних договорів у 2016 році так і після їх підписання, в усній та письмовій формі неодноразово зверталося до керівництва АК Харківобленерго щодо внесення змін у Додаток № 2 до договору, відповідно до норм чинного законодавства для бюджетних установ, так як цей додаток є пріоритетним при укладанні тендерного договору, однак позитивної відповіді не отримав. Національною поліцією України проведено повний аналіз заборгованості по Україні. Наказом від 29.06.2017 № 655 затверджено збільшення лімітів споживання комунальних послуг ГУНП в Харківській області, на основі яких проведено перерозподіл кошторисних призначень на 2017 рік для оплати утвореної заборгованості, а у вересні 2017 проведено перерозподіл кошторисних призначень ГУНП в Харківській області та перераховані в повному обсязі грошові кошти до АК «Харківобленерго» з метою погашення заборгованості та поточних платежів. Станом на 01.12.2017 заборгованості за спожиту електроенергію ГУНП в Харківській області перед АК «Харківобленерго» немає. Строк прострочення розрахунків з позивачем за отриману електричну енергію є відносно незначним, сума заборгованості на момент поданої позовної заяви виплачена в повному обсязі.

Окрім цього, до відзиву на позов, повноважним представником відповідача до відзиву на позову було надано власний розрахунок суми штрафних санкцій, нарахованих відповідачу за порушення виконання зобов'язань за Договором № 14955 від 23.09.2016р., який складається з суми пені в розмірі 212,68 грн., 3% річних в розмірі 29,37 грн. та інфляційних втрат в розмірі 146,41 грн.

Повноважний представник позивача підтримав надані суду заперечення на відзив, та вказав, що підставою позову є неповне та несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за Договором № 14955 від 23.09.2016р., пролонгованого на 2017 (2018) рік. Відповідно до п. 5 додатку № 2 до Договору для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО «Харківенергозбут» рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 5 операційних днів з дня його отримання, в разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом, у такому разі рахунок вважається отриманим з дня його відправлення. Відсутність бюджетного фінансування не виправдовує бездіяльність відповідача, і не є підставою для звільнення від відповідальності, або зменшення розміру пені за порушення договірного зобов'язання, на підставі чого, просив суд позов задовольнити.

Повноважний представник відповідача звернувся до суду з клопотанням (вх. № 1814) про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню на 90 % та зазначив, що заборгованість за несвоєчасну оплату електричної енергії виникла не з вини відповідача, оскільки Головне управління Національної поліції в Харківській області є бюджетною та неприбутковою організацією, що утримується за рахунок державного бюджету, кошти на оплату електричної енергії були виділені несвоєчасно, а отже можливості для оплати не було. Вказав, що заборгованість виникла з обєктивних причин, відповідач сплатив суму боргу, порушення строків було незначним та виправлено безпосередньо у короткий термін.

Повноважний представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню на 90 % та просив відмовити в його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Між АК "Харківобленерго" (постачальник) та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області (споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії від 23.09.2016р. № 14955 (надалі - Договір), відповідно до предмету якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 Перелік місць встановлення розрахунків приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору, постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням умов розділу 6 Договору, відповідно до додатку № 1 "Договірні величини постачання електричної енергії і потужності Споживачу".

Згідно п. 2.3.3. Договору, споживач зобов'язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

У п. 5 додатку № 2 до Договору сторони визначили, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом); споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами "Харківенергозбуту" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Позивач виконав свої зобовязання за договором та здійснив відпуск електричної енергії відповідачу за період з січня по вересень 2017 року, що підтверджується актами про використану електричну енергію за договором про постачання електричної енергії від 23.09.2016р. № 14955 за січень-вересень 2017р. та звітами про обсяги спожитої електроенергії за січень-версень 2017р.

Рахунки, акти за використану електроенергію, акти приймання-передачі електроенергії та компенсації реактивної електроенергії за вказані місяці були отримані повноважним представником відповідача, що підтверджується відповідними підписами в книзі реєстрації видачі рахунків за спожиту електроенергію тощо, проте відповідач в порушення умов договору не здійснив вчасної оплати за отримані електроенергію.

Позивач стверджує, що відповідачем рахунки були сплачені не вчасно, у звязку з чим останньому було нараховано пеню за період січень-вересень 2017р. у розмірі 212,68 грн., 3% річних за період січень-вересень 2017р. у розмірі 32,02 грн. та індекс інфляції за період грудень 2016р. та січень 2017р. у розмірі 146,41 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлено строк (дату) його виконання, то воно повинно бути виконано в цей строк (дату).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено ч.1 ст. 612 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, виконання своїх зобов'язань за договором відповідачем, яке виконано боржником з порушенням строків, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦКУкраїни, на які заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, зокрема, за період прострочення платежу.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Позивач, відповідно до п.4.2.1 договору про постачання електричної енергії та п.6 "Порядку розрахунків" (додаток № 2 до договору) за порушення строків виконання зобов'язання нарахував відповідачу 3% річних за період січень-вересень 2017р. в розмірі 32,02 грн. та індекс інфляції за період січень-вересень 2017р. у розмірі 146,41 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред'явлених до стягнення 3% річних за період січень-вересень 2017р. в розмірі 32,02 грн. та індекс інфляції за період січень-вересень 2017р. у розмірі 146,41 грн., враховуючи, що погашення заборгованості здійснювалося відповідачем з порушення строку оплати, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині. В зв'язку з чим, зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Суд не приймає контррозрахунок суми 3% річних в розмірі 29,37 грн., наданий до суду відповідачем, з огляду на наступне.

Згідно Додатку 2 "Порядок розрахунків", рахунок за використану відповідачем електричну енергію за серпень 2017 року було виставлено відповідачу 19.08.2017р. та отримано повноважним представником відповідача ОСОБА_5 саме 19.08.2017р., а не 21.08.2017р., про що зазначає відповідач. Отже, строк оплати рахунку за серпень 2017 року, обраховується саме з 19.08.2017р. до 20.09.2017р. Оскільки оплату рахунку за серпень 2017р. було зроблено відповідачем 29.09.2017р., тобто з порушення строків оплати, встановлених умовами Договору від 23.09.2016р., позивачем було вірно нараховано відповідачу суму 3% річних за період січень-вересень 2017р. в розмірі 32,02 грн.

Щодо стягнення з відповідача пені за період січень-серпень 2017р. у розмірі 212,68 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В частині 2 статті 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що відповідач за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 Порядок розрахунків, відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений відповідачем в термін, встановлений додатком № 2 Порядок розрахунків, до дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобовязання по оплаті за отриману споживачем електричну енергію у строк, передбачений у договорі та враховуючи встановлену у договорі відповідальність за невиконання договірних зобовязань, а тому має нести відповідальність у вигляді сплати пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період січень-серпень 2017р. у розмірі 212,68 грн., суд зазначає, що наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобовязань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 212,68 грн.

Разом з тим, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені, у зв`язку з відсутністю вини відповідача у порушенні строків оплати за договором поставки електроенергії, в обґрунтування зазначив, що ГУНП в Харківській області є бюджетною неприбутковою організацією та утримується за рахунок бюджетних коштів. Вказав, що кошти на оплату електроенергії для ГУНП в Харківській області були виділені несвоєчасно, у зв`язку з чим у відповідача була відсутня можливість для оплати наданих позивачем послуг. Крім того, на даний час Національною поліцією України проведено повний аналіз заборгованості по Україні та наказом від 29.06.2017 року № 655 затверджено збільшення лімітів споживання комунальних послуг ГУНП в Харківській області, на основі яких буде збільшено кошторисні призначення на 2017 рік для оплати утвореної заборгованості. Враховуючи те, що прострочення відповідачем оплати поставленої електроенергії є незначним та на даний час відсутня основна заборгованість перед позивачем, відповідач просить суд зменшити розмір пені.

Пунктом 1 статтею 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Суд, об'єктивно оцінивши даний випадок, вважає, що відповідачем не надано належних документальних доказів наявності виняткових підстав для зменшення нарахованих штрафних санкцій, а тому клопотання в частині зменшення розміру нарахованої пені на 90% - задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень статті 129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600, 00 грн. покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, ) на користь Акціонерної компанії «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) пеню у розмірі 212,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 146,41 грн., 3% річних у розмірі 32,02 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 21.02.2018 р.

Суддя ОСОБА_6

справа № 922/4267/17