ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" лютого 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2920/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортрент» (08140, Київська область, с. Білогородка, вул.. Богатирська, 2-А, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Скло» (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 73/2, приміщення №2, )

про стягнення 164 128,88 грн.

Суддя Погребна К.Ф

При секретарі Арзуманян В.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 01.01.2018р.

Від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортрент» звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Скло» про стягення заборгованості за договором оренди обладнання №71193К від 23.10.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив умови Договору оренди обладнання від 23.10.2015р. №71193К щодо оплати.

Ухвалою суду від 29.11.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 20.12.2017р.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У звязку з набранням 15.12.2017 р. чинності Господарським процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII господарським судом Одеської області постановлено ухвалу від 20.12.2017 р. про розгляд даної справи № 916/2020/17 за правилами загального позовного провадження. При цьому вказаною ухвалою суду підготовче засідання призначено на 17 січня 2018 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.01.2018р. підготовче засідання було відкладено на 05.02.2018р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.02.2018р. в порядку ч.3 п.2 ст. 185 ГПК України підготовче засідання було закрито та призначено відповідну справу до розгляду по суті в судовому засіданні.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовими повідомлення про вручення від 28.12.2017р. за вх. ГСОО №41582/17, від 24.01.2018р. вх. ГСОО №3290/18 та від 06.02.2018р. вх. ГСОО №4567/18, проте в судове засідання не з'явився. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

23.10.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортрент» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діамант-Скло» було укладено Договір оренди обладнання № 71193К.

Договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2015р. включно. Умови Договору зберігають силу протягом усього строку дії Договору, а в частині грошових зобовязань орендаря щодо сплати орендної плати та всіх інших зобовязань по Договору до повного виконання зобовязань (п.15.1 Договору). Додатковою угодою №1 від 30.12.2016р. строк договору оренди був продовжений до 31.12.2017р.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування з обовязком повернути, будівельне та/або інше обладнання, яке є обєктом права власності орендодавця. Найменування обладнання, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості в разі необхідності), вартість, ціна послуг оренди та строк оренди по кожній одиниці обладнання та інше погоджуються сторонами та зазначаються в Протоколі погодження істотних умов оренди, який є невідємною частиною договору, та який сторони зобовязуються підписувати в кожному випадку передачі в оренду обладнання за цим договором.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що факт передачі кожної одиниці обладнання засвідчується підписанням уповноваженими представниками сторін Акту прийому-передачі обладнання згідно встановленої у Додатку № 2 до договору форми, який засвідчує факт та фіксує дату передачі конкретної одиниці обладнання орендарю та інші умови, які сторони вважають необхідними узгодити.

Передача обладнання в орендне користування орендаря за Актом прийому-передачі здійснюється протягом строку, зазначеного в Протоколі, за умови перерахування на рахунок орендодавця попередньої оплати орендної плати, згідно умов цього договору, якщо інше не передбачено договором та/або відповідним Протоколом до нього (п.3.5 договору).

Пунктами 4.1 Договору встановлено, що початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у Протоколі до договору, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати передачі обладнання за Актом прийому-передачі та закінчується датою повернення обладнання за актом повернення.

Строк оренди кожної одиниці обладнання за договором погоджується в Протоколі до договору(п.4.2 Договору).

Відповідно п. 4.3 Договору, обладнання за даним Договором може бути передано в оренду на невизначений строк, при цьому в Протоколі до договору сторони зазначають тільки дату початку перебігу строку оренди без зазначення дати закінчення перебігу строку оренди. Обладнання вважається переданим в оренду на невизначений строк до моменту фактичного поверненням орендарем орендованого обладнання з власної ініціативи або у встановлених Договором випадках після отримання орендарем вимог орендодавця про повернення обладнання у визначений орендодавцем строк, або дату.

Обладнання повертається орендарем за Актом повернення на складі орендодавця, адреса якого зазначається в протоколі, в день закінчення строку оренди обладнання, узгодженого сторонами в протоколі до Договору, в у випадку, якщо Обладнання за цим Договором було передано в оренду на невизначений строк в день визначений орендарем або в день закінчення строку дії Договору, в залежності що настане раніше (п.5.1. Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату за весь строк користування орендованим обладнанням починаючи з дати підписання Акту прийому-передачі обладнання в оренду згідно п.3.4 договору і закінчуючи датою підписання Акту повернення обладнання орендодавцю згідно п.5.1 Договору.

Відповідно до пунктів 6.2 Договору орендна плата нараховується на підставі тарифу орендодавця в розмірі, встановленому за добу, тиждень або місяць оренди одиниці обладнання, узгодженому та наведеному у відповідному Протоколі до договору, з можливістю отримання орендарем за рішенням орендодавця відповідних знижок.

Якщо інше не погоджене сторонами у відповідному Протоколі, орендар вносить орендну плату в наступному порядку: орендна плата до кінця повного періоду (якщо таким періодом є доба), або першого періоду (якщо такий термін є тиждень або місяць)або іншого періоду розрахунків вноситься попередньо: після підписання Договору, але в будь-якому випадку до фактичного отримання обладнання в оренду; за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо: в строк не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні до початку такого періоду розрахунків (п.6.6 Договору).

Позивач зазначає, що ним умови договору були виконані належним чином, було передано, а орендарем було прийнято обладнання за Актами прийому-передачі обладнання, підписаними до них Протоколами, а саме: Акт 130916-005К від 13.09.2016р. протокол №090916-015К від 09.09.2016р.; Акт №291116-010К від 29.11.2016р. протокол №251116-011К від 25.11.2016р., Акт 121216-004К від 12.12.16р. протокол №091216-011К від 09.12.2016.

В подальшому зазначене обладнання було повернуто за Актами повернення: №090317-004К від 09.03.2017р., №140317-012К від 14.03.2017р., №290317-018К від 29.03.2017р, №070417-011К від 07.04.2017р., №090317-003К від 09.03.2017р., №140317-013К від 14.03.2017р., №290317-019К від 29.03.2017р., №090317-005К від 09.03.2017р., №140317-014К від 14.03.2017р., №290317-020К від 29.03.2017р, №070417-012К від 07.04.2017р.

Крім того, між сторонами по справі було підписано Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме: №311216-034К від 31.12.2016р. на суму 11 669,28грн., №311216-035К від 31.12.2016р. на суму 7 668,80грн., №310117-125К від 31.01.2017р. на суму 8 000грн., №310117-126К від 31.01.2017р. на суму 13 558,20грн., №310117-127К від 31.01.2017р. на суму 11 669,28грн., №310117-128К від 31.01.2017р. на суму 11 889,60грн., №280217-147К від 28.02.2017р. на суму 8 000грн., №280217-149К від 28.02.2017р. на суму 13 558,20грн., №280217-150К від 28.02.2017р. на суму 11 669,28грн., №280217-151К від 28.02.2017р. на суму 11 889,60грн., №090307-003К від 09.03.2017р. на суму 3 107,30грн., №090307-004К від 09.03.2017р. на суму 2 729,20грн., №090307-005К від 09.03.2017р. на суму 10,44грн., №140307-014К від 14.04.2017р. на суму 2 298,12грн., №140307-015К від 14.04.2017р. на суму 1 128,09грн., №140307-016К від 14.04.2017р. на суму 3 030,93грн., №290317-018К від 29.03.2017р. на суму 2 147,44грн., №290317-019К від 29.03.2017р. на суму 35,03грн., №290317-020К від 29.03.2017р. на суму 6 250,29грн., №310317-152К від 31.03.2017р. на суму 8 000грн., №310317-153К від 31.03.2017р. на суму 7,04грн., №310317-154К від 31.03.2017р. на суму 320,55грн., №070417-012К від 07.04.2017р. на суму 25,18грн., №070417-013К від 07.04.2017р. на суму 1 149,03грн., №300417-075К від 30.04.2017р. на суму 8 000грн, №310517-123К від 31.04.2017р. на суму 8 000грн.

Проте, відповідач свої зобовязання щодо сплати орендної плати не виконав, в звязку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 156 128,88грн.

Пунктом 6.10 Договору передбачено, що орендна плата не включає в себе витрати на: доставку, монтаж, нагляд за проведенням монтажних робіт, завантаження/розвантаження, ремонт обладнання, який виник з вини орендаря, витрачені орендарем енергоносії, паливно-мастильні та витратні матеріали, необхідні для належної експлуатації обладнання. Вказані послуги можуть бути надані орендарю за окрему плату на підставі відповідного договору або окремо виставленого рахунку орендодавця.

За посиланнями позивача, відповідачу були надані послуги доставки орендованого обладнання, що підтверджується відповідними рахунками та Актами виконаних робіт (надання послуг): Рахунок №090317-022К від 09.03.2017р. та Акт №090317-009К від 09.03.2017р. на суму 2 000грн., Рахунок №100317-004К від 10.03.2017р. та Акт №090317-010К від 10.03.2017р. на суму 2 000грн., Рахунок №140317-016К від 14.03.2017р. та Акт №140317-018К від 14.03.2017р. на суму 2 000грн., Рахунок №140317-017К від 14.03.2017р. та Акт №140317-017К від 14.03.2017р. на суму 2 000грн.

Проте відповідач вказані послуги отримав, Акти виконаних робіт (надання послуг) підписав, проте також їх не оплатив.

Отже, позивач вказує, що за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 164 128,88грн.

Невиконання відповідачем умов договору оренди від 23.10.2015р. № 71139К в частині своєчасного та повного перерахування орендної плати, а також інших платежів передбачених договором, стало підставою для звернення позивача до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання.

Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання.

Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Частинами 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно зі ст.759 Цивільного Кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв обладнання за Актами прийому-передачі обладнання, та підписаними до них Протоколами, а саме: Акт 130916-005К від 13.09.2016р. протокол №090916-015К від 09.09.2016р.; Акт №291116-010К від 29.11.2016р. протокол №251116-011К від 25.11.2016р., Акт 121216-004К від 12.12.16р. протокол №091216-011К від 09.12.2016., та в подальшому зазначене обладнання було повернуто за Актами повернення; №090317-004К від 09.03.2017р., №140317-012К від 14.03.2017р., №290317-018К від 29.03.2017р, №070417-011К від 07.04.2017р., №090317-003К від 09.03.2017р., №140317-013К від 14.03.2017р., №290317-019К від 29.03.2017р., №090317-005К від 09.03.2017р., №140317-014К від 14.03.2017р., №290317-020К від 29.03.2017р, №070417-012К від 07.04.2017р.

Крім того, з матеріалів справи вбачається що між сторонами по справі було підписано Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме: №311216-034К від 31.12.2016р. на суму 11 669,28грн., №311216-035К від 31.12.2016р. на суму 7 668,80грн., №310117-125К від 31.01.2017р. на суму 8 000грн., №310117-126К від 31.01.2017р. на суму 13 558,20грн., №310117-127К від 31.01.2017р. на суму 11 669,28грн., №310117-128К від 31.01.2017р. на суму 11 889,60грн., №280217-147К від 28.02.2017р. на суму 8 000грн., №280217-149К від 28.02.2017р. на суму 13 558,20грн., №280217-150К від 28.02.2017р. на суму 11 669,28грн., №280217-151К від 28.02.2017р. на суму 11 889,60грн., №090307-003К від 09.03.2017р. на суму 3 107,30грн., №090307-004К від 09.03.2017р. на суму 2 729,20грн., №090307-005К від 09.03.2017р. на суму 10,44грн., №140307-014К від 14.04.2017р. на суму 2 298,12грн., №140307-015К від 14.04.2017р. на суму 1 128,09грн., №140307-016К від 14.04.2017р. на суму 3 030,93грн., №290317-018К від 29.03.2017р. на суму 2 147,44грн., №290317-019К від 29.03.2017р. на суму 35,03грн., №290317-020К від 29.03.2017р. на суму 6 250,29грн., №310317-152К від 31.03.2017р. на суму 8 000грн., №310317-153К від 31.03.2017р. на суму 7,04грн., №310317-154К від 31.03.2017р. на суму 320,55грн., №070417-012К від 07.04.2017р. на суму 25,18грн., №070417-013К від 07.04.2017р. на суму 1 149,03грн., №300417-075К від 30.04.2017р. на суму 8 000грн, №310517-123К від 31.04.2017р. на суму 8 000грн. на суму 156 1280,88грн.

Також судом встановлено, що позивачем на підставі п.6.10 Договору були надані відповідачу послуги доставки орендованого обладнання, що підтверджується рахунками та Актами виконаних робіт (надання послуг): Рахунок №090317-022К від 09.03.2017р. та Акт №090317-009К від 09.03.2017р. на суму 2 000грн., Рахунок №100317-004К від 10.03.2017р. та Акт №090317-010К від 10.03.2017р. на суму 2 000грн., Рахунок №140317-016К від 14.03.2017р. та Акт №140317-018К від 14.03.2017р. на суму 2 000грн., Рахунок №140317-017К від 14.03.2017р. та Акт №140317-017К від 14.03.2017р. на суму 2 000грн. на загальну суму 8 000грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати орендних платежів та додаткових послуг належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 164 128,88грн.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамант-Скло», заборгованості стягнення заборгованості за Договором оренди від 23.10.2015 № 71193К у розмірі 164 128,88грн., є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортрент» є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортрент» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Діамант-Скло (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 73/2, приміщення № 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортрент» (08140, Київська область, с. Білогородка, вул.. Богатирська, 2-А, ) заборгованість в розмірі 164 128 (сто шістдесят чотири тисячі сто двадцять вісім)грн. 88 коп. та судовий збір в розмірі 2 461 (дві тисячі чотириста шістдесят одну)грн. 93 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 лютого 2018 р.

Суддя К.Ф. Погребна