ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" лютого 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2822/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

при секретарі судового засідання Шейнцис О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/2822/17

За позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13);

до відповідача: Державного підприємства Міністерства оборони України "Південьвійськбуд" (65009, м. Одеса, вул. Армійська, 18);

про стягнення 70090,90 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 12 від 03.01.2018р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 141 від 24.01.2018р.

ВСТАНОВИВ:

20.11.2017р. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства Міністерства оборони України "Південьвійськбуд", в якій просить суд стягнути з останнього грошові кошти у розмірі 87666,64 грн., з яких 65838,18 грн. основної заборгованість та 21828,46 грн. інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 1600 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов типового договору про спільне використання технологічних мереж № 23 від 02.01.2006р. з урахуванням укладеної до нього додаткової угоди від 01.01.2006р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області суду від 23.11.2017р. порушено провадження у справі №916/2822/17 із призначенням до розгляду в засіданні суду 20.12.2017р.

Ухвалою суду від 20.12.2017р., з урахуванням набрання 15.12.2017р. чинності Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, справу № 916/2822/17 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою розгляд справи по суті призначено на 19.01.2018р.

Ухвалою суду від 19.01.2018р., з урахуванням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та врахування зазначених у ньому причин неявки представника Державного підприємства Міністерства оборони України "Південьвійськбуд" поважними, розгляд справи на підставі ст. 202 ГПК України було відкладено на 07.02.2018р.

07.02.2018р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.105-107), згідно якого останній, заперечуючи проти її задоволення, зазначає, що встановлення приборів засобів обліку споживання електричної енергії є обовязком позивача, як Енергопостачальника, при цьому таких приборів позивачем встановлено не було, що, фактично, унеможливлює виконання зобовязань, передбачених у договорі з урахуванням додаткової угоди до нього.

Крім того, зазначає, що вищевказаною угодою передбачено, що, якщо власник мереж не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення її обсягу здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період.

Так, відповідач вказує, що згідно доданих позивачем до позову рахунків, за період з 04.2013р. по 02.2017р. ним споживалося у середньому не менше 1342 кВт у місяць, що перевищує узгоджену кількість кВт.

Водночас, у поданому відзиві ДП МОУ „Південьвійськбуд зазначає, що ним на електронну адресу позивача було направлено лист від 17.01.2018р. за вих. № 10 щодо відсутності рахунків на оплату спожитої електроенергії з проханням продублювати їх за період 2016-2017років, який, як вказує відповідач, був залишений КЕВ без відповіді.

Вказані обставини, зокрема, неотримання рахунків за спожиту електроенергію, на думку відповідача, унеможливлюють задоволення позову.

Водночас, відповідач у відзиві зазначив, що, фактично, послугами КЕВ користуються підприємства, які знаходяться на площі ДП МОУ „Південьвійськбуд.

Так, вказує, що згідно наказу начальника Одеського гарнізону № 19 від 16.11.2005р. за Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було закріплено нежитлові приміщення на 3 поверсі будівлі № 7 військового містечка № 224, а саме кімнати №311, 322, 324, 326 загальною площею 108,00 кв.м.

При цьому зазначає, що, незважаючи на скасування 10.11.2014р. вказаного наказу, управління продовжує займати нежитлові приміщення, які, фактично, належать і знаходяться на балансі ДП МОУ „Південьвійськбуд.

Вказане, як стверджує відповідач, підтверджується відповідним актом технічного обстеження від 16.12.2016р.

07.02.2018р. від відповідача до суду надійшло клопотання (а.с.125-126), згідно якого останній просив суду витребувати у КЕВ м. Одеси детальний розрахунок нарахованої (спожитої) ним електроенергії у період з квітня 2013р. по лютий 2017р.

У судовому засіданні 07.02.2018р. судом вказане клопотання було відхилено, з огляду на те, що докази, які просив витребувати відповідач, не є доказами, що потребують витребування згідно норм ГПК України.

У судовому засіданні 07.02.2018р. оголошено перерву до 16.02.2018р.

12.02.2018р. до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив (зменшення розміру позовних вимог) (а.с.133-136), згідно якої останній просив суд стягнути з відповідача 70090,90 грн. боргу, включаючи індекс інфляції.

У судовому засіданні 16.02.2018р. представником відповідача було надано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.150-151).

Так, відповідач, посилаючись на норми ст.ст.257, 258 ЦК України, зазначає, що з урахуванням дати подачі позивачем позову про стягнення заборгованості тільки 13.11.2017р., ним частково пропущено трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення основної заборгованості, що є підставою для часткової відмови у задоволенні позову.

Крім того, відповідачем було надано письмові заперечення на відповідь на відзив (а.с.152-154), у відповідності до яких ДП МОУ „Південьвійськбуд повторно наполягає та ненаправленні позивачем на його адресу жодних рахунків, які були б підставою для сплати заборгованості.

При цьому зазначає, що позивачем 13.02.2018р. на його електронну пошту було направлено 40 рахунків, які не містили цифрових підписів посадових осіб КЕВ м. Одеси, та половина з яких була без зазначення дат.

З урахуванням вказаного, відповідач вважає, що, оскільки рахунків позивачем виставлено не було, чим в свою чергу порушено умови п. 7.7 додаткової угоди від 02.01.2006р., у відповідача відсутні правові підстави для перерахування коштів, а відтак позовні вимоги є передчасними та безпідставними. Крім того, відповідач зазначив про відсутність підстав для сплати реактивної електроенергії.

В засіданні суду 16.02.2018р. представником відповідача було надано контррозрахунок заборгованості (а.с.156-157), згідно якого сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції встановлена у сумі 35414,82 грн.

В засіданні суду 16.02.2018р. оголошено перерву до 19.02.2018р.

В судовому засіданні 19.02.2018р. представник позивача наполягав на задоволенні позову, з урахуванням суми, що вказана у відповіді на відзив, а саме зазначив, що заборгованість відповідача складає з урахуванням індексу інфляції 70090,90 грн., у тому числі основна заборгованість 68829,09 грн. та 1261,81 грн. індексу інфляції, при цьому основна заборгованість частково сплачена відповідачем у травні 2015р. на суму 2990,91 грн. Крім того, позивач заперечував проти заяви відповідача про застосування строків позовної давності, зазначивши, що про порушення права позивач дізнався лише тоді, коли відповідні матеріали, що стосуються заборгованості відповідача, були передані від економічного відділу КЕВ м. Одеси.

У засіданні суду 19.02.2018р. оголошено перерву до 20.02.2018р.

В засіданні суду 20.02.2018р. представник позивача просив суд задовольнити позов з урахуванням суми, що вказана у відповіді на відзив.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що позов подано передчасно.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, надані в ході розгляду справи, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2006р. між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Одеси (Власник мереж) та Державним підприємством Міністерства оборони України "Південьвійськбуд" (Користувач) було укладено типовий договір про спільне використання технологічних мереж (а.с.13-15), згідно п. 1.1 якого власник мереж зобовязується забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених Користувачу до використання, а Користувач своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги в тому числі за перетікання реактивної електричної енергії.

Пунктами 3.1,3.2 та 3.5 договору встановлено, що Власник мереж, зокрема, має право:

- на відшкодування частини (відповідно до обсягу, переданої Користувачу електричної енергії витрат на утримання електричних мереж, якими здійснюється передача електричної енергії Користувачу згідно з кошторисом, наведеним у додатку „Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії;

- на доступ до розрахункових засобів та систем обліку електричної енергії, що розташовані на обєктах Користувача для зняття показів;

- на отримання від Користувача плати за перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідно до п. 4.1 договору Користувач зобовязується здійснювати оплату за використання електричних мереж Власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж Власника мереж здійснюється згідно з додатком „Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії. Плата за використання електричних мереж Власника мереж вноситься Користувачем на підставі рахунку, одержаного від Власника мереж.

Положеннями п. 4.2 договору встановлено, що у разі віддачі електричної енергії в мережі Користувача Користувач зобовязується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж відповідно до додатку „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії.

Згідно п. 7.1 договору облік електроенергії, отриманої Власником мереж та Користувачем, приєднаним до електричних мереж Власника мереж здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення Користувачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяг спожитої електроенергії визначається Власником мереж розрахунковим шляхом згідно з вимогами додатку „Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 7.2 договору розрахунки витрат виконуються Власником мереж на підставі галузевих нормативно-технічних документів та оформлюються за формою додатка „Розрахунок витрат електричної енергії в межах споживача.

Приписами п. 7.4 договору сторони узгодили, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії оформлюються такі документи:

- акт про обсяг переданої електричної енергії;

- акт про результати замірів електричної потужності.

Пунктом 10.4 договору встановлено, що він укладається на строк до 31.12.2006р., набирає чинності з дня підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляду. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно до додатку до договору розрахунку кількості спожитої електричної енергії на рік (безоблікове) (а.с.16), споживання на місяць складає 864,6 кВт.

Як слідує з матеріалів справи, 02.01.2006р. між сторонами до вказаного договору було укладено додаткову угоду (а.с.17), згідно умов якої договір доповнено додатком до розділу: 7. Облік електричної енергії та порядок розрахунків.

7.5 Розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 29 числа попереднього місяця до такого ж числа наступного місяця.

7.6 Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії Користувачем визначається актом про показання розрахункових засобів обліку. Користувач самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів обліку оформлює „ОСОБА_2 про обсяги спожитої енергії та надає його Власнику мереж 29 числа кожного місяця.

Якщо Власник мереж не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період.

7.7. Рахунки за спожиту Користувачем електроенергію отримує сам Користувач.

Розрахунки за спожиту електричну енергію проводяться Користувачем виключно грошовими коштами на розрахунковий рахунок Власника мереж на протязі 10 банківських днів з дня отримання рахунку від Власника мереж.

Власник мереж поновлює лімітну статтю КЕКВ -1163 КЕВ м. Одеси.

Користувач зобовязаний своєчасно проводити оплату рахунків за спожиту електроенергію по тарифу поточного місяця з нарахуванням ПДВ (згідно місячного тарифу виставленого Власнику мереж (Південним РЕМ).

В разі несвоєчасного виконання грошового зобовязання Користувач зобовязаний сплатити Власнику мереж заборгованість з урахуванням норм ст. 625 ЦК України та крім цього йому нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Як зазначає позивач, відповідачем в порушення умов вищевказаного договору в період з травня 2013р. по лютий 2017р. не було у повному обсязі здійснено оплату за отримані послуги електроенергії, у звязку із чим у нього станом на 01.03.2017р. виникла заборгованість, у розмірі, що заявлена до стягнення, на яку було нараховано інфляційні втрати.

Вищезазначене і призвело до звернення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси до суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їх відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Згідно до ч.6 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 277 ГК України).

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується із ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до ч. 1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено судом та вказане не заперечується сторонами, відповідачем, фактично, визнаються обставини споживання електроенергії.

Проте, відповідач вважає, про що слідує з його конттрозрахунку (а.с.156-157), що КЕВ м. Одеси не мав права нараховувати електроенергію згідно з рахунками (а.с.48-88) на виставлену кількість, тобто на 889 Квт на місяць, оскільки згідно з розрахунком до договору (а.с.16) було встановлено кількість спожитої електроенергії у розмірі 864,6 кВт.

Вирішуючи питання стосовно основної заборгованості суд зазначає таке.

Приймаючи до уваги, що кількість спожитої електричної енергії на місяць чітко передбачено вищевказаним розрахунком, суд вважає правомірним застосування кількості електроенергії саме у розмірі 864,6 кВт. на місяць.

Враховуючи, що тарифи, за якими здійснюються нарахування і які зазначені у кожному рахунку окремо, а також вказані у зведеному розрахунку суми боргу, відповідачем жодним чином не спростовані, натомість, вони, фактично, визнані, що безпосередньо слідує з контррозрахунку (а.с.156-157), суд доходить висновку про необхідність для застосування при розрахунку саме зазначених тарифів.

При цьому суд погоджується з запереченнями відповідача стосовно неправомірності застосування реактивної енергії, оскільки умовами договору, зокрема, п. 4.2 чітко передбачено, що у разі віддачі електричної енергії в мережі Користувача Користувач зобовязується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж відповідно до додатку „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії.

Як було встановлено судом та не спростовано в процесу розгляду справи, відповідного додатку до договору укладено не було, у звязку із чим підстави для стягнення вартості реактивної електричної енергії у суду відсутні.

При цьому суд також погоджується з заявою відповідача про застосування строку позовної давності.

Так, статтею 257 ГПК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, у звязку із чим правомірним є стягнення суми в межах трирічного строку, починаючи з листопада 2014р.

Відтак, судом з урахуванням вищевказаного, при здійсненні перерахунку заборгованості за спожиту електричну енергію із застосуванням кількості електроенергії саме у розмірі 864,6 кВт. на місяць, як це передбачено додатком до договору (а.с.16), встановлено, що у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію ста у розмірі 46199,48 грн.

Розрахунок:

1) Листопад 2014р.(рахунок а.с.49) 864,6*1,2335=1066,48+20% =1279,78 грн.

2) Грудень 2014р.( рахунок а.с.61) 864,6*1,2335=1066,48+20% =1279,78 грн.

3) Січень 2015р. (рахунок а.с.62) - 864,6*1,3211=1142,22+20% =1370,67 грн.

4) Лютий 2015р. (рахунок а.с.59) - 864,6*1,3211=1142,22+20% =1370,67 грн.

5) Березень 2015р. (рахунок а.с.60)- 864,6*1,3872=1199,37+20% =1439,25грн.

6) Квітень 2015р. (рахунок а.с.57) - 864,6*1,4011=1211,39+20% =1453,67 грн.

7) Травень 2015р. (рахунок а.с.58) 864,6*1,385=1197,47+20% =1436,96грн.

8) Червень 2015р. (рахунок а.с.55) - 864,6*1,4305=1236,81+20% =1484,17 грн.

9) Липень 2015р. (рахунок а.с.56) - 864,6*1,502=1298,63+20% =1558,36грн.

10) Серпень 2015р. (рахунок а.с.53) - 864,6*1,502=1298,63+20% =1558,36грн.

11) Вересень 2015р. (рахунок а.с.54) - 864,6*1,502=1298,63+20% =1558,36грн.

12) Жовтень 2015р. (рахунок а.с.66) - 864,6*1,5208=1314,88+20% =1577,86 грн.

13) Листопад 2015р. (рахунок а.с.67) - 864,6*1,5208=1314,88+20% =1577,86 грн.

14) Грудень 2015р. (рахунок а.с.64) - 864,6*1,5208=1314,88+20% =1577,86 грн.

15) Січень 2016р. (рахунок а.с.65) - 864,6*1,5894=1374,20+20% =1649,04грн.

16) Лютий 2016р. (рахунок а.с.70) - 864,6*1,5894=1374,20+20% =1649,04грн.

17) Березень 2016р. (рахунок а.с.63) - 864,6*1,5894=1374,20+20% =1649,04грн.

18) Квітень 2016р. (рахунок а.с.63) - 864,6*1,5894=1374,20+20% =1649,04грн.

19) Травень 2016р. (рахунок а.с.68) - 864,6*1,6848=1456,88+20% =1748,02 грн.

20) Червень 2016р. (рахунок а.с.69) - 864,6*1,6848=1456,88+20% =1748,02 грн.

21) Липень 2016р. (рахунок а.с.87) - 864,6*1,8225 =1575,73+20% =1890,88 грн.

22) Серпень 2016р. (рахунок а.с.88) - 864,6*1,7978 =1554,38+20% =1865,26 грн.

23) Вересень 2016р. (рахунок а.с.86) - 864,6*1,7978 =1554,38+20% =1865,26 грн.

24) Жовтень 2016р. (рахунок а.с.85) - 864,6*1,7978 =1554,38+20% =1865,26 грн.

25) Листопад 2016р. (рахунок а.с.84) - 864,6*1,9699=1703,18+20% =2043,81 грн.

26) Грудень 2016р. - 864,6*1,9699=1703,18+20% =2043,81 грн.

27) Січень 2017р. (рахунок а.с.83) - 864,6*1,9129=1653,89+20% =1984,67 грн.

28) Лютий 2017р. (рахунок а.с.71) - 864,6*1,9515=1687,27+20% =2024,72 грн.

Всього: 46199,48 грн.

При цьому, приймаючи до уваги часткову оплату відповідачем заборгованості у сумі 2990,91 грн., у відповідача наявна заборгованість у сумі 43208,57 грн. (46119,48грн.-2990,91грн.)

Враховуючи вищезазначене, саме вказана сума заборгованості у розмірі 43208,57 грн. є такою, що підлягає задоволенню в межах даного позову.

При цьому усні посилання представника позивача, які були зроблені у судовому засіданні при розгляді справи по суті про те, що позивачем про наявність у відповідача боргу стало відомо лише з того моменту, коли економічний відділ КЕВ м. Одеси передав відповідну документацію юридичному відділу, не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки, як юридичний так і економічний відділи є складовою юридичної особи, а право на позов виникло не у будь-якого підрозділу, а у юридичної особи в цілому.

Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заперечення відповідача стосовно ненастання строку виконання обовязку по сплаті заборгованості не приймається до уваги, оскільки, як встановлено судом з умов додаткової угоди до договору, нею чітко передбачено обовязок саме Користувача отримувати рахунки.

Таким чином, оскільки додатковою угодою передбачений, як розрахунковий період, так і строк отримання рахунку та період, за який такий рахунок мав бути сплачений, суд вважає, що позивачем правильно на підставі норм чинного законодавства застосовано індекс інфляції.

При цьому суд вказує, що згідно до методології нарахування індекс інфляції нараховується на основну заборгованість з початку її виникнення, у звязку з чим при перевірці судом розрахунку позивача встановлено його помилковість у бік зменшення.

За таких обставин, суд задовольняє вимоги про стягнення інфляційних втрат в межах заявленого позивачем розміру, який, з огляду на кінцеві позовні вимоги та пояснення представника позивача, складає 1261,81 грн.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, судові витрати, згідно до п. 2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 232, 236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Південьвійськбуд" (65009, м. Одеса, вул. Армійська, 18, ) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, ) заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 43208/сорок три тисячі двісті вісім/ грн. 57 коп.; інфляційні втрати у сумі 1261/одна тисяча двісті шістдесят одна/ грн. 81 коп. та витрати про сплаті судового збору за подання позову у розмірі 1015/одна тисяча пятнадцять/ грн. 15 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26 лютого 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська