ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 справа № 908/1159/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від апелянта: від боржника:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за довіреністю; ОСОБА_6, адвокат, за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуГоловного управління ДФС у Запорізькій області, м.Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від27.07.2017, ухвалену у приміщенні господарського суду Запорізької області, зал судового засідання №211 о 14:55, повний текст ухвали від 27.07.2017
у справі№ 908/1159/17 (суддя Сушко Л.М.)
за заявою кредитора доГоловного управління ДФС у Запорізькій області, м.Запоріжжя Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Нива-плюс", с. Азовське Бердянського району Запорізької області
пробанкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.07.2017 р. відмовлено Головному управлінню ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя, 69107, пр. Соборний, 166 в порушенні провадження у справі про банкрутство відносно Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Нива-Плюс, с. Азовське Бердянського району Запорізької області, 71154, вул. Леніна, 67, .

Господарський суд прийшов до висновку, що заявником не доведено вжиття усіх відповідних заходів щодо отримання заборгованості за процедурою, передбаченою Податковим кодексом України, у зв'язку з чим заява не відповідає змісту вимог, зазначених у Законі України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, що є підставою для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Не погодившись з прийнятою ухвалою Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.07.2017 р. по справі № 908/1159/17 та прийняти нове рішення, яким вимоги Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити в повному обсязі. Порушити справу про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива-плюс» () як неспроможного своєчасно виконати свої зобовязання перед бюджетом. Заявник апеляційної скарги вважає, що судом безпідставно не взято до уваги обставину, що інкасові доручення, було повернуто без виконання у звязку з відсутністю коштів на рахунках, на загальну суму 9 100 762 грн. 80 коп. Наполягає, що податковий орган мав право реалізувати лише 2 одиниці техніки, оскільки на інше майно, раніше накладено обтяження АТ «Мега Банк». У звязку з тим, що реалізація майна, яке перебуває у податковій заставі не призвела до погашення утвореного податкового боргу, на підставах встановлених чинним законодавством в межах повноважень, наданих податковим законодавством ГУ ДФС у Запорізькій області і звернулося до суду з цією заявою.

15.12.2017 р. набув чинність Господарський процесуальний кодекс України в новій редакції. Відповідно до підпункту 9 п.1 розділу ХІ «Перехідні положення» справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2017 р. поновлено Головному управлінню ДФС у Запорізькій області м. Запоріжжя пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області на ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.07.2017 р. у справі № 908/1159/17 та встановлено строк до 05.01.2018 р. для подання відзиву на апеляційну скаргу

10.01.2018 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Нива-плюс» на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять ухвалу по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Наполягають, що заявником не було доведено безспірність вимог до боржника ТОВ «Агрофірма «Нива-плюс» в розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Так до заяви Головного управління ДФС у Запорізькій області не додано доказів, що сума безспірних вимог сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати. Також не додано, рішення суду про задоволення вимог кредиторів, що набрало законної сили, ані постанови державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредиторів. Наполягає, що заявником не використано вичерпних заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.01.2018 р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., судді Геза Т.Д., Сгара Е.В. розгляд апеляційної скарги по суті призначено на 11.01.2018 р.

11.01.2018 р. члени колегії суддя Геза Т.Д. перебувала на лікарняному, суддя Сгара Е.В. знаходилася у відрядженні, у звязку з чим судове засідання не проводилося.

Наступне судове засідання було призначене на 08.02.2018 р., про що сторони було повідомлено ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.01.2018 р.

08.02.2018 р. член колегії суддів, суддя Сгара Е.В. перебувала у відрядженні. Крім того, від сторін по справі надійшли клопотання про відкладання розгляду справи на іншу дату.

З огляду на наведене, судове засідання 08.02.2018 р. також не проводилося.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2018 р. розгляд апеляційної скарги призначено на 20.02.2018 р. на 11 год.

Крім того, за клопотанням сторін, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.02.2018 р. судове засідання, яке повинно відбутися 20.02.2018 р. призначене в режимі відеоконференції.

В судове засідання, яке відбувалося в режимі відео конференції (20.02.2018 р.) зявилися представники сторін.

Представник заявника апеляційної скарги підтримав свої вимоги.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-плюс» проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до приписів статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 3 статті 271 ГПК України встановлено, що у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа ( заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Стаття 269 ГПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, вислухав пояснення представників сторін, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2017 до господарського суду Запорізької області звернулося Головне управління ДФС у Запорізькій області із заявою про порушення справи про банкрутство відносно Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Нива-плюс.

Ухвалою суду від 08.06.2017. заяву Головного управління ДФС у Запорізькій області прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання суду на 22.06.2017, зобовязано сторони виконати певні дії. Автоматизованою системою визначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_7 в якості розпорядника майна боржника.

15.06.2017 до господарського суду Запорізької області від арбітражного керуючого ОСОБА_7 в порядку ст. 114 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надійшла заява про надання згоди на участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Нива-плюс.

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.07.2017 відмовлено Головному управлінню ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя, 69107, пр. Соборний, 166 в порушенні провадження у справі про банкрутство відносно Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Нива-Плюс, с. Азовське Бердянського району Запорізької області, 71154, вул. Леніна, 67, .

Господарський суд прийшов до висновку, що заявником не доведено вжиття усіх відповідних заходів щодо отримання заборгованості за процедурою, передбаченою Податковим кодексом України, у зв'язку з чим заява не відповідає змісту вимог, зазначених у Законі України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, що є підставою для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Судова колегія переглядаючи справу за наявними у ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. ( ч.2 ст. 41 ГПК України в редакції до 15.12.2017 р.)

У відповідності до частини 2 та частини 3 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, повязані з розглядом справи. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор. Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. ( ч.2 та ч.3 ст. 10 ОСОБА_5 України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» )

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

До заяви про порушення справи про банкрутство додаються, зокрема, рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора. ( ч.2 ст.11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»)

В той же час, частина 7 ст. 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлює, що до заяви кредитора - органу державної податкової служби чи інших органів, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів до отримання відповідної заборгованості у встановленому законодавством порядку.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. ( п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України)

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. ( п.95.2 ст. 95 Податкового кодексу)

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. ( п.95.3 ст.95 Податкового кодексу)

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. ( п.95.4 ст.95 Податкового кодексу)

Згідно п.95.5 ст.95 Податкового кодексу, вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. У разі неможливості внесення зазначених коштів протягом того самого дня їх необхідно внести в банк наступного робочого дня. Забезпечення збереження зазначених коштів до моменту їх внесення в банк здійснюється відповідним контролюючим органом.

У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пункт 95.7. ст.95 Податкового кодексу встановлює, що продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Приписами п.95.22. ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків. Сума коштів, що надходить у результаті стягнення дебіторської заборгованості, в повному обсязі (але в межах суми податкового боргу) зараховується до відповідного бюджету чи державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків. Сума дебіторської заборгованості, що стягнута понад суму податкового боргу, передається у розпорядження платника податку.

Як зазначено судом першої інстанції, механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

Згідно абз. 2, 3 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

При цьому, рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Таким чином, примусове виконання рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків - юридичної особи за законом покладено виключно на контролюючі органи (органи доходів і зборів) за визначеною Податковим кодексом України процедурою, без залучення до неї органів державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на вимоги ст. 95 Податкового кодексу України, ч. 3 ст. 10, ч. 7 ст. 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, доказами в підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів, є:

- рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили;

- інкасові доручення для примусового стягнення коштів в дохід бюджету у рахунок погашення податкового боргу;

- докази вжиття відповідних заходів до отримання відповідної заборгованості за процедурою, визначеною Податковим кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2013 по справі №808/4990/13-а стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Нива-плюс суму податкового боргу у загальному розмірі 9 100 903, 65 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2015. по справі 808/6085/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Нива-плюс суму податкового боргу у розмірі 1 017 498, 82 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, боржник має відкриті р/рахунки у наступних установах: ПАТ ПУМБ; АТ МетаБанк, м. Запоріжжя; АТ ОСОБА_8 Аваль, у м. Києві; ЗРУ ПАТ ПриватБанк, м. Запоріжжя; ПАТ Укрсоцбанк.

На виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2013 по справі №808/4990/13-а, ГУ ДФС у Запорізькій області були сформовані інкасові доручення: №535 від 29.09.2016 на суму 3 962 612, 75 грн., яке направлено до ПАТ Укрсоцбанк; інкасові доручення: №536 від 29.09.2016 на суму 3 962 612, 75 грн., №537 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., які направлені до ЗРУ ПАТ ПриватБанк, м. Запоріжжя; інкасові доручення: №538 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., №539 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., №540 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., які направлені до АТ МетаБанк, м. Запоріжжя; інкасові доручення: №541 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., №542 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., №543 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., №544 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., №545 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., які направлені до ПАТ ПУМБ; інкасове доручення: №546 від 29.09.2016 на суму 5 138 290, 90 грн., яке направлено до АТ ОСОБА_8 Аваль, у м. Києві.

Судом встановлено, що інкасові доручення від 29.09.2016 з ПАТ ПУМБ, ПАТ КБ Приватбанк, ПАТ Укрсоцбанк , АТ ОСОБА_8 Аваль були повернуті без виконання не у звязку з відсутністю грошових коштів, а у звязку з тим, що на кошти клієнта накладено арешти згідно іншого документа.

Таким чином, заявником не надано безспірних доказів відсутності грошових коштів на вказаних банківських рахунках боржника, а твердження заявника апеляційної скарги, що зазначені інкасові доручення повернуто у звязку з відсутністю коштів не підтверджується доказами, які знаходяться у справі.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що Бердянською ОДПІ вживались заходи щодо погашення податкового боргу боржника, а саме, до суду направлялись позови про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2014 у справі №808/5142/14 відмовлено у задоволенні позову Бердянської ОДПІ про надання дозволу на погашення суми податкового боргу сумі 9 100 411, 29 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.10.2016 у справі №808/2701/16 надано дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 1 017 498, 82 грн., за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, за винятком майна, що було передано в заставу АТ МетаБанк, а саме: 12 одиниць рухомого майна та нерухоме майно, що зареєстровано за адресами: с. Луначарське, Бердянського району Запорізької області, вул. Леніна, 91; с. Луначарське, Бердянського району Запорізької області, вул. Космічна, 52, 52а.

За інформацією бази даних ТСЦ 2344 РСЦ УМВС України в Запорізькій області (довідка №172 від 05.04.2017) за боржником зареєстровано 25 одиниць транспортних засобів.

Відповідно до договорів купівлі-продажу майна від 28.12.2016 з №2812/16/1-НЗ по №2812/16/11-НЗ на цільовому аукціоні було продано майно ТОВ Агрофірма Нива плюс на суму 345 405, 19 грн., з якого було реалізовано лише 2 одиниці транспортних засобів.

Таким чином, податковою не реалізованими залишились 11 одиниць транспортних засобів належних підприємству - боржнику.

Також, слід зазначити, що згідно п. 95.22. ст. 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

Як вбачається з матеріалів заяви, ініціюючий кредитор з метою зясування наявності дебіторської заборгованості до боржника не звертався, доказів звернення Головного управління ДФС у Запорізькій області до суду з позовом про стягнення з ТОВ Агрофірма Нива плюс сум дебіторської заборгованості у рахунок погашення податкового боргу не подано.

З огляду на наведене, судова колегія також приходить до висновку, що заявником не доведено вжиття всіх відповідних заходів щодо отримання заборгованості за процедурою, передбаченою Податковим кодексом України, у зв'язку з чим заява не відповідає змісту вимог, зазначених у Законі України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, що є підставою для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до приписів ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.07.2017р. по справі №908/1159/17 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.07.2017р. по справі №908/1159/17 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 22.02.2018.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: Е.В. Сгара

ОСОБА_3