КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2018 р. Справа№ 927/1053/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Кардашевська Т.В. довіреність № 10 від 12.02.18

від відповідача: не з'явився

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року (повний текст складено 18.12.2017)

у справі № 927/1053/17 (суддя Книш Н.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова" в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ Фірми "ТехНова"

до Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл"

про стягнення 1 342 624 грн. 88 коп., -

в с т а н о в и в :

Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "ТехНова" в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ Фірми "ТехНова" (21.11.2017 р.) звернулось до Господарського суду Чернігівської області із позовом, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, про стягнення з ПрАТ "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" 1342624,88 грн. заборгованості з яких: заборгованість 1250219,41 грн. за період прострочення з 01.06.2017 по 31.10.2017, у т.ч. 1204982,92 грн. за спожиту теплову енергію у вигляді пари та 45236,49 грн. за неповернутий конденсат; 62226,81грн. пені, у т.ч. 60713,33 грн. за несплату спожитої теплової енергії у вигляді пари, 1513,48 грн. за неповернення конденсату, нарахованої за період з 18.07.2017 по 17.11.2017; 22899,59 грн. інфляційних, у т.ч. 22335,54 грн. за спожиту теплову енергію у вигляді пари, 564,05 грн. за неповернутий конденсат за період серпень 2017 - жовтень 2017; 7279,07 грн. 3% річних, у т.ч. 7101,61 грн. за спожиту теплову енергію у вигляді пари, 177,46 грн. за неповернення конденсату за період з 18.07.2017 по 17.11.2017 (т.І, а.с. 1-5, 82-83, 100-101).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у справі №927/1053/17 у позові відмовлено (т.ІІ, а.с.139-147).

28 грудня 2017 року ТОВ Фірми "ТехНова" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у справі № 927/1053/17, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції було неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та невірно застосовано норми матеріального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2018 року, апеляційна скарга ТОВ фірма "ТехНова" у справі № 927/1053/17 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

15 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною ТОВ фірма "ТехНова" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у справі №927/1053/17 колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О. Справу призначено до розгляду на 13 лютого 2018 року.

29 січня 2018 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

13 лютого 2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 27 лютого 2018 року.

У судовому засіданні 27 лютого 2018 року представник ТОВ фірма "ТехНова" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Представник ПрАТ "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" у судове засідання 27 лютого 2018 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п.3 ч.6 ст.242 ГПК України).

Отже, повідомлення про вручення поштового відправлення за ідентифікаторами 070 свідчить про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене та те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника відповідача не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права встановила наступне.

01 грудня 2015 року між ТОВ Фірма "ТехНова" в особі КЕП "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ Фірми "ТехНова" (далі - позивач), як постачальником та ПрАТ "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" (далі - відповідач), як споживачем укладено договір №1823 "П" на постачання теплової енергії у вигляді пари, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується відпускати теплову енергію у вигляді пари споживачу, а споживач зобов'язаний оплатити прийняту теплову енергію за встановленими цінами в порядку та на умовах передбачених цим договором (т.І, а.с. 9-15).

Згідно з п. 3.2.2. договору споживач зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору.

Пунктом 3.2.14 договору сторони встановили, що споживач використовує в своїх цілях 100% конденсату використаної пари.

У п.10.1 договору сторони встановили, що договір починає діяти з 1 грудня 2015 року і діє в частині постачання теплової до 31 грудня 2016 року включно, а в частині здійснення розрахунків до їх повного проведення. У випадку, якщо протягом двадцяти календарних днів до моменту закінчення дії цього договору (в частині поставки теплової енергії), жодна із сторін не заявить письмову вимогу про припинення його дії, цей договір продовжує свою дію на кожний наступний рік на тих самих умовах.

Доказів припинення дії договору № 1823 "П" на постачання теплової енергії у вигляді пари від 01.12.2015 р. матеріали справи не містять.

Тарифи на послуги теплопостачання встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 01.02.2017 №151 та від 05.10.2017 №1205.

Розрахунки за теплопостачання у вигляді пари та неповернення конденсату здійснюються споживачем щомісяця включно у грошовій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника за рахунками. Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору (в редакції угоди від 01.02.2016 до договору) розрахунки споживача з постачальником за теплову енергію здійснюються наступним чином: а) за відпущену теплову енергію у вигляді пари - за 1 Гкал відпущеної теплової енергії згідно параметрів пари на вузлі обліку споживача по діючим тарифам, які встановлені відповідними органами влади; в) за кількість конденсату, який не був повернутий у межах договірних норм, споживач сплачує його вартість у розрахунковому періоді по 23,0 грн (без ПДВ) за тону. Вартість тони неповернутого конденсату переглядається за ініціативою постачальника у разі зміни вартості складових для виробництва обезсоленої води.

Відповідно до п. 6.3 договору підставою для остаточного розрахунку споживача із постачальником за відпущену теплову енергію є рахунки постачальника, які виставляються відповідно до актів про фактичне споживання теплової енергії у звітному місяці.

Згідно з п. 6.4 договору всі остаточні розрахунки здійснюються споживачем не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Згідно з п. 6.5 договору споживачу щомісяця до 5 числа місяця, що слідує за розрахунковим, надаються акти прийому-передачі теплової енергії та рахунок на оплату за відпущену теплову енергію.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу за період з 01.06.2017 по 31.10.2017 теплову енергію у вигляді пари на загальну суму 2694724,69 грн., що підтверджується Актами прийму-передачі від 30.06.2017 на суму 920153,21 грн. з ПДВ, від 31.07.2017 на суму 12816,55 грн. з ПДВ, від 31.08.2017 на суму 15180,37 грн. з ПДВ, від 30.09.2017 на суму 568520,77 грн. з ПДВ, від 31.10.2017 на суму 1178053,79 грн. з ПДВ (т.І, а.с. 28-32).

Кількість та вартість неповернутого конденсату у сумі 50444,05 грн підтверджується Актами прийому-передачі щодо неповернення конденсату від 30.06.2017 на суму 17553,60 грн. з ПДВ, від 31.07.2017 на суму 188,78 грн. з ПДВ, від 31.08.2017 на суму 276,00 грн. з ПДВ, від 30.09.2017 на суму 10837,78 грн. з ПДВ, від 31.10.2017 на суму 21587,89 грн. з ПДВ (т.І, а.с. 28-32).

Аналогічні суми до сплати також містяться у виставлених позивачем відповідачу рахунках від 30.06.2017, від 31.07.2017, від 31.08.2017, від 30.09.2017, від 31.10.2017: за теплову енергію (пар) (№01823П) та за неповернення конденсату (№01823.1) (т.І, а.с. 22-26).

Направлення рахунків-фактур за період з червня 2017 по жовтень 2017 відповідачу що підтверджується списками згрупованих поштових відправлень та фіскальними чеками про їх відправлення (т.І а.с.47-51).

Відповідач свої зобов'язання за договором по оплаті виконав частково: за спожиту теплову енергію у вигляді пари сплатив 25.07.2017 - 231 944,00 грн. з призначенням платежу "оплата за теплопостачання по дог.1823 "П" від 01/12/2015 рах. 01823Пвід 30/06/17", та 09.08.2017 - 12 816,55 грн з призначенням платежу "оплата за теплопостачання по дог.1823 "П" від 01/12/2015 рах. 01823П від 31/07/17", що підтверджується Звітом оплат по договорам за період з 25.07.2017 по 09.08.2017 (т.І, а.с. 27); з оплати за неповернення конденсату, сплатив 09.08.2017 - 188,78 грн з призначенням платежу "оплата за неповернення конденсату по дог.1823 "П" від 01/12/2015 рах. 01823П від 31/07/17", що підтверджується Звітом оплат по договорам за період з 25.07.2017 по 09.08.2017 (т.1, а.с. 27), а також платіжними дорученнями (т.ІІ, а.с. 9, 10).

13 листопада 2017 року сторонами укладено Графік погашення заборгованості, відповідно до умов п. 1 якого сторони підтверджують, що на день укладення цього графіку борг ПрАТ "КСК "Чексіл" перед ТОВ Фірма "Технова" КЕП "Чернігівська ТЕЦ" ТОВ фірми "ТехНова" за договором на постачання теплової енергії у вигляді пари №1823 "П" від 01.12.2015 за період з 01.06.2017 по 31.10.2017 складає 2500219,41 грн. та визначено розміри, порядок і строки погашення заборгованості боржника перед постачальником (т.І, а.с. 119).

Вказані обставини вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечуються.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись з позовом та у позивач зазначає, що відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі виконано зобов'язання за договором №1823"П".

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідачем визнано існування у нього заборгованості; за змістом укладеного сторонами договору розрахунки здійснюються не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим. Враховуючи порушення відповідачем укладеного сторонами договору та графіку погашення заборгованості, за доводами позивача, відповідач має сплатити всю суму боргу за період з 01.06.2017 по 31.10.2017, а також пеню, 3%, інфляційні, нараховані відповідно до умов договору за весь період прострочення, тобто з 18.07.2017 по 17.11.2017.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що п. 6 Графіку погашення заборгованості передбачено відповідальність за порушення строків оплати заборгованості за цим графіком, тобто від простроченої суми чергового платежу, натомість у позові позивач просив, всупереч укладеному графіку, стягнути всю суму боргу з нарахованими пенею, 3%, інфляційними за весь період прострочення, попри те, що зобов'язання з оплати наступних 6-ти платежів не настало. За доводами відповідача прострочення виникло з 18.11.2017 по 22.11.2017 на черговий платіж у сумі 1000000 грн.

З'ясувавши обставини справи та перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кожен черговий платіж, за наведеним у п. 2 цього графіку, має бути здійснений боржником не пізніше зазначеного в ньому числа місяця, в якому він (платіж) підлягає сплаті (п. 3 графіку).

Відповідно до п. 2 графіку сторони шляхом укладення цього графіку дійшли згоди про розміри, порядок і строки погашення заборгованості боржника перед постачальником, а саме: сума 1000000,00 грн. по 17.11.2017, сума 250000,00 грн. по 15.12.2017, сума 250000,00 грн. по 29.12.2017, сума 250000,00 грн. по 15.01.2018, сума 250000,00 грн. по 31.01.2018, сума 250000,00 грн. по 15.02.2018, сума 250219,41 грн по 28.02.2018, всього 2 500 219,41 грн.

Відповідно до п. 6 графіку погашення заборгованості сторони погодили, що у разі порушення строків оплати заборгованості за цим графіком, боржник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення розрахунку, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3% річних від простроченої суми, які будуть нараховані відповідно до умов та строків передбачених договором.

З огляду на погоджені сторонами умови Графіку погашення заборгованості від 13.11.2017 за договором на постачання теплової енергії у вигляді пари №1823 "П" від 01.12.2015, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вказаним графіком сторони розстрочили виконання відповідачем зобов'язання перед позивачем з оплати спожитої у період з 01.06.2017 по 31.10.2017 теплової енергії та за неповернутий конденсат на суму 2500219,41 грн, погодивши розстрочку платежів з конкретизацією дати платежу, суми платежу та визначили можливість нарахування на заборгованість, що буде сплачена з порушенням визначеного цим графіком строку інфляційних, 3% річних та пені за період прострочення виконання зобов'язання у встановлений цим графіком строк.

Відповідно до умов графіку погашення заборгованості від 13.11.2017, перший платіж мав бути вчинений у строк по 17.11.2017 на суму 1000000,00 грн.

23 листопада 2017 року, тобто з порушенням строку оплати, встановленого у п.2 Графіку погашення заборгованості від 13.11.2017, відповідачем сплачено позивачу 1000000,00 грн з призначенням платежу "оплата за теплопостачання по дог.1823 "П" від 01/12/15 за жовтень 2017 згідно рахунку №01823П від 31.10.2017", що підтверджується платіжним дорученням №3472 від 23.11.2017 (т.І, а.с.85).

Наступний платіж в сумі 250000,00 грн мав бути сплачений відповідачем по 15.12.2017 та був сплачений - 11.12.2017, що підтверджується платіжним дорученням №3562 від 11.12.2017 з призначенням платежу "оплата за теплопостачання по дог.1823 "П" від 01/12/15 рах.01823 від 30.06.17" (т,ІІ, а.с.7).

Колегія суддів зазначає про безпідставність доводів позивача про те, що не здійснення відповідачем першого платежу в строк по 17.11.2017 спричинило виникнення у позивача права на стягнення всієї суми зазначеної у вказаному графіку заборгованості без урахування умов підписаного між сторонами Графіку погашення заборгованості від 13.11.2017, оскільки умови вказаного графіку не містять домовленостей чи застережень сторін щодо анулювання (скасування) графіку погашення заборгованості у випадку недотримання сторонами його умов.

Те, що строк сплати наступних визначених графіком платежів на загальну суму 1250219,41 грн. не настав, свідчить про відсутність станом на момент звернення з позовом у позивача права вимоги сплати вказаної заборгованості,

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1250219,41 грн. без урахування досягнення між сторонами домовленості щодо розстрочки сплати суми заборгованості за графіком та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з ст. 78 ч. 5 ГПК України у редакції чинній станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у відповідача прострочення сплати заборгованості у сумі 1250219,41 грн. по графіку на момент прийняття рішення у справі та те, що визнання відповідачем позовних вимог суперечить укладеному між сторонами Графіку погашення заборгованості від 13.11.2017.

Крім того, позивач в т.ч. і у апеляційній скарзі просив стягнути з відповідача пеню у сумі 62226,81 грн., що нарахована за період з 18.07.2017 по 17.11.2017; інфляційні втрати у сумі 22 899,59 грн, нараховані за період серпень 2017 - жовтень 2017; 3% річних у сумі 7279,07 грн., нараховані за період з 18.07.2017 по 17.11.2017.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог у вказаній частині суд першої інстанції виходив з того, графіком погашення заборгованості від 13.11.2017 сторонами змінено строк оплати спожитої теплової енергії та неповернення конденсату за період з 01.06.2017 по 31.10.2017 на суму 1250219,41 грн, на яку відповідачем в розрізі первісно виставлених рахунків на оплату проведено нарахування пені, 3% річних та інфляційних без урахування досягнення між сторонами домовленості щодо розстрочки сплати суми заборгованості.

Проте, колегія суддів зазначає про безпідставність таких висновків суду першої інстанції з огляду на те, що поруч з відстроченням сплати заборгованості, що виникла в період з 01.06.2017 по 31.10.2017, графік погашення заборгованості не містить положень щодо скасування можливості нарахування відповідно до умов договору та законодавства на вказану заборгованість пені, 3% річних та інфляційних втрат за період, колі вказаного графіку ще не існувало. Вказане свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині необхідності стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до п. 7.2.3 договору, при несвоєчасному здійсненні розрахунків за теплову енергію споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від належної до сплати суми за кожен день прострочення розрахунку, а також борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення і 3% річних від простроченої суми.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604 - 609 ЦК, відповідно до яких зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів зазначає про вірність вказаних розрахунків, з огляду приходить до висновку про те, на що задоволенню підлягають 22899,59 грн. інфляційних втрат 7279,07 грн. 3% річних.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, колегія суддів зазначає про вірність вказаних розрахунків, з огляду приходить до висновку про те, на що задоволенню підлягають 62226,81 грн. пені,

Тому, рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у справі № 927/1053/17 необхідно змінити шляхом викладення резолютивної частини в редакції резолютивної частини даної постанови.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ТехНова" в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ Фірми "ТехНова" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у справі № 927/1053/17 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу задоволено частково (на 6,9%), апелянту за рахунок відповідача належить відшкодувати 2084,43 грн. судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ТехНова" в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ Фірми "ТехНова" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у справі № 927/1053/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у справі № 927/1053/17 змінити шляхом викладення резолютивної частини у наступній редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" (14014, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 66, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова" в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ Фірми "ТехНова" (04071, м.Київ, вул. Оболонська, 38, кв. 36, ) 62226 (шістдесят дві тисячі двадцять шість) грн. 81 коп. пені, 22899 (двадцять дві тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 59 коп. інфляційних втрат, 7279 (сім тисяч двісті сімдесят дев'ять) грн. 07 грн. 3% річних та 1389 (одну тисячу триста вісімдесят дев'ять) грн. 62 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовити."

3. Стягнути Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" (14014, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 66, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова" в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу "Чернігівська теплоелектроцентраль" ТОВ Фірми "ТехНова" (04071, м.Київ, вул. Оболонська, 38, кв. 36, ) 2084 (дві тисячі вісімдесят чотири) грн. 43 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати відповідні накази.

5. Справу № 927/1053/17 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко

Дата складення повного тексту - 02.03.2018 р.