ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10384/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

У справі

за позовом Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Солярис"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства"

про витребування нежитлового приміщення №46, яке розташовано за адресою: м.Дніпро, пр.Мануйлівський, 19 (реєстраційний номер обєкт нерухомого майна - 1)

Представники:

від прокуратури ОСОБА_2 посвідчення №036676 від 11.12.2015

від позивача ОСОБА_3 довіреність №7/10-104 від 17.01.2018

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про витребування у товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №46, що розташоване за адресою: пр.Мануйлівський, 19 (реєстраційний номер об'єкт нерухомого майна - 1).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прокуратурою Дніпропетровської області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності об'єктів нерухомого майна і їх подальше відчуження на користь третіх осіб.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2017 справу №904/10384/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами огляду позовної заяви від 11.12.2017 за вих.№05/1-858вих-17 ухвалою суду від 14.12.2017 порушено провадження по справі та прийнято позовну заяву до розгляду, призначено слухання на 09.01.2018.

Ухвалою від 14.12.2017 до участі у справі у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено товариство з обмеженою відповідальністю "Солярис".

Ухвалою від 14.12.2017 до участі у справі у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя".

Ухвалою від 14.12.2017 до участі у справі у якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства".

Ухвалою від 19.12.2017 учасників судового процесу проінформовано про вступ в дію нової редакції Господарського процесуального кодексу України. Призначення розгляду справи в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

27.12.2017 від відповідача отримано відзив.

27.12.2017 від відповідача отримано заяву про застосування строку позовної давності.

Ухвалою від 09.01.2018 заяву Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково.

Ухвалою від 09.01.2018 розгляд підготовчого судового засідання відкладено до 06.02.2018.

17.01.2018 від прокуратури Дніпропетровської області отримано відповідь на відзив.

Ухвалою від 06.02.2018 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 27.12.2017 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Рішенням Дніпропетровської обласної ради №232-10/ХХІV від 23.10.2003 "Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області" в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м.Дніпропетровська затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради №159-р від 18.08.2003 "Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м.Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства "Лівобережжя".

Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств "Південне", "Центральний", "Лівобережжя", до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003.

Територіальна громада міста набула право власності на об'єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.2003.

На підставі Розпорядженням голови Дніпропетровської міської ради №159-р від 18.08.2003, рішення Дніпропетровської обласної рад від 23.10.2003 №232-10/ХХІV, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 16.05.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №46, яке розташовано за адресою: м.Дніпро, пр.Мануйлівський, 19 (реєстраційний номер об'єкт нерухомого майна - 1).

Рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" передано на баланс комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

06.08.2012 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради.

На час порушення провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно продовжувало обліковуватися на балансі комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради.

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі №38/5005/6636/2012 ОСОБА_1 житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4, яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення №46, що розташоване за адресою: м.Дніпро, пр.Мануйлівський, 19 (реєстраційний номер об'єкт нерухомого майна - 1) з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу нежитлового приміщення №46, яке розташовано за адресою: м.Дніпро, пр.Мануйлівський, 19 (реєстраційний номер об'єкт нерухомого майна - 1), загальною площею 61,6кв. м., оформлених протоколом №27 від 27.12.2012, переможцем за яким визначено товариство з обмеженою відповідальністю "Солярис.".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 у справі №38/5005/6636/2012 задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_4 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення №46, яке розташовано за адресою: м.Дніпро, пр.Мануйлівський, 19 (реєстраційний номер об'єкт нерухомого майна - 1) та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу нерухомого майна та визнано недійсним договір купівлі-продажу №745 від 03.06.2013р., зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_6 та товариством з обмеженою відповідальністю "Солярис."

Вказане нерухоме майно товариством з обмеженою відповідальністю "Солярис." було відчужено на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" за договором купівлі-продажу №5190 від 30.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Оскільки, спірне нерухоме майно було відчужене товариству з обмеженою відповідальністю "Солярис." на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб, Дніпровська міська рада як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

Відповідач скористався наданим йому правом на судовий захист, надав відзив на позов, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Відповідач вважає себе добросовісним набувачем, оскільки нерухоме майно придбано за відплатним договором та вибуло з володіння Дніпровської міської ради та Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" за їх волею.

Відповідач стверджує, що визнання недійсним договору не свідчить про відсутність волі власника, виключно з наявністю якої закон пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2017 у справі №38/5005/6636/2012 задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області з визнанням неправомірними дій ліквідатора підприємства - арбітражного керуючого ОСОБА_4 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності в тому числі нежитлового приміщення №46, яке розташовано за адресою: м.Дніпро, пр.Мануйлівський, 19 (реєстраційний номер об'єкт нерухомого майна - 1) та продажу його з відкритих біржових торгів.

Судом визнано недійсними результати біржових торгів, проведених товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення №46 в будинку №19 проспекту Воронцова (Мануйлівський) в м. Дніпро, загальною площею 61,6 кв.м.

Також судом визнано недійсним договір купівлі-продажу №745 від 03.06.2013, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_6 та товариством з обмеженою відповідальністю «Солярис.» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №46 в будинку №19 проспекту Воронцова (Мануйлівський) в м. Дніпро, загальною площею 61,6 кв.м.

Таким чином, судом встановлені як незаконність дій ліквідатора третьої особи-1 щодо реалізації спірного майна, так і недійсність договору купівлі-продажу вказаного майна.

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує обставини встановлені рішенням суду у справі №38/5005/6636/2012 при вирішенні даного спору.

Згідно приписів статей 321, 319, 658 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Відповідно до статті 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Обставини, встановлені ухвалою суду від 10.10.2017 у справі № 38/5005/6636/2012 щодо незаконності відчуження спірного майна, дозволяють стверджувати про те, що майно вибуло з володіння Дніпровської міської ради поза волею власника.

Частиною 3 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та в пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що норма частина 1 статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд погоджується з твердженням прокурора про те, що спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності з порушенням чинного законодавства поза волею Дніпропетровської міської ради і отже, позивач має право на його витребування у відповідача на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд не приймає заперечення відповідача.

Аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові Верховного суду України від 25.01.2017 по справі №3-1533гс16(1).

Аналогічну правову позицію підтримано Вищим господарським судом України (постанова від 31.10.2017 по справі №904/10429/16; постанові від 10.10.2017 по справі №904/11140/16; постанові від 22.008.2017 по справі №904/9645/16).

Аналогічну правову позицію підтримано Дніпропетровським апеляційним господарським судом (постанова від 04.12.2017 по справі №904/10426/16; постанова від 04.10.2017 по справі №904/10210/16; постанова від 19.09.2017 по справі №904/10340/16; постанова від 29.08.2017 по справі №904/10208/16).

Заява про застосування строку позовної давності обґрунтована тим, що договір купівлі-продажу від 03.06.2013 укладений між ОСОБА_1 житлово-експлуатаційним підприємством "Лівобережжя" та товариством з обмеженою відповідальністю "Солярис" визнаний недійсним з моменту укладення, то строк позовної давності для звернення позивача, як власника, з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння починає перебіг з моменту вибуття майна з володіння позивача, тобто строк на таке звернення сплив 04.07.2016, а позивач звернувся з позовом поза межами встановленого строку.

Заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Суд враховує, що про недійсність правочину на підставі якого відбулося вибуття спірного нерухомого майна з володіння територіальної громади міста поза її волею, як позивачеві, так і прокуророві стало відомо лише 29.08.2016, після винесення Господарським судом Дніпропетровської області ухвали по справі №38/5005/6636/2012 щодо задоволення скарги прокурора на дії ліквідатора по включенню вказаного майна до ліквідаційної маси та визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Крім того, Дніпропетровська міська рада була залучена до участі у справі №38/5005/6636/2012 ухвалою суду від 24.09.2015, що також свідчить про те, що позивач раніше не міг дізнатися про порушення його прав у вигляді включення належного йому нерухомого майна до ліквідаційної маси третьої особи-1 та подальшого продажу такого майна.

Наведене виключає можливість для висновку про сплив позовної давності на час звернення прокурора з даним позовом.

Господарський суд звертає увагу учасників судового процесу на положення частини 7 статті 145 Господарського процесуального кодексу України, а саме, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Витребувати від товариства з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-клуб» (49000, м.Дніпро, Лоцьманський узвіз, буд.3-Б, кімн.35; ідентифікаційний код 24439634) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пр.Д.Яворницького,75; ідентифікаційний код 26510514) нежитлове приміщення №46, яке розташовано за адресою: м.Дніпро, пр.Мануйлівський, 19 (реєстраційний номер обєкт нерухомого майна - 1).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-клуб» (49000, м.Дніпро, Лоцьманський узвіз, 3-Б, кімн.35; ідентифікаційний код 24439634) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49601, м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 38, реквізити отримувача: МФО 820172, р/р0291 в ДКСУ в м.Київ, код 02909938, код класифікації видатків бюджету - 2800) 6617,69грн. (шість тисяч шістсот сімнадцять грн. 69 коп.) судового збору за подачу позовної заяви; 800,00грн. (вісімсот грн. 00 коп.) судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01.03.2018.

Суддя ОСОБА_8