ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2018р. Справа №914/83/18

місто Львів

За позовом: державного підприємства "Львівський військовий лісокомбінат", адреса: 79034, місто Львів, вулиця Луганська,3;
до відповідача:фізичної особи - підприємця Макара Степана Степановича, адреса: 79007, АДРЕСА_1
предмет позову: стягнення 28'640,00 грн.
СуддяРим Т.Я.
Секретар судового засіданняКушта А.М.
Представники:
позивача:Лось Н.Г. - довіреність №1 від 17.11.2017,
відповідача:не з'явився.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов державного підприємства "Львівський військовий лісокомбінат"до фізичної особи - підприємця Макара Степана Степановича про стягнення заборгованості з орендної плати відповідно до договору оренди №1/2/17-1 від 01.02.2017 в розмірі 28'640,00 грн. Ухвалою від 15.01.2018 позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. У зв'язку з усуненням позивачем виявлених недоліків, ухвалою суду від 29.01.2018 провадження у справі було відкрито, розгляд справи по суті призначено на 28.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору №1/2/17-1 від 01.02.2017 не сплатив орендної плати за лютий-квітень 2017 року, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 28'640,00 грн.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неприбуття не повідомив, хоч ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2018 належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі, час та місце судового засідання за адресою, зазначеною у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 27.02.2018: 79007, Львівська область, АДРЕСА_1. Ухвалою суду від 29.01.2018 відповідачу встановлено строк у 15 (п'ятнадцять) календарних днів з моменту отримання ухвали суду для подання відзиву на позов. Станом на 28.02.2018 до суду не надходив відзив відповідача на позов, рівно ж як і будь-які інші пояснення чи докази. Суд проаналізував інформацію про відстеження поштових відправлень, яку можна отримати на сайті публічного акціонерного товариства "Укрпошта", ввівши ідентифікатор такого відправлення (https://ukrposhta.ua/?openpage ). Так, матеріали позову були вручені відповідачу (ідентифікатор 200, а.с. 34) відділенням поштового зв'язку 10.01.2017. Однак ухвала суду про відкриття провадження у справі не була вручена, зокрема, 01.02.2018 відділенням поштового зв'язку було здійснено спробу вручення, яка, однак, була невдалою (ідентифікатор 141, а.с. 35).

Отже, відповідачу було відомо про подання позову до нього, а тому він мав змогу та достатньо часу для того, щоб поцікавитися долею цього позову та з'ясування наявності можливих процесуальних документів з приводу цього позову як через канцелярію суду, так і через Єдиний державний реєстр судових рішень. Зокрема, відповідно до частин 1 і 3 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відповідно до пункту 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, можливість участі відповідача у судових засіданнях залежала від його волевиявлення.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на вищезазначене, а також відсутність підстав, передбачених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача.

Обставини справи.

Між сторонами у справі укладено попередній договір про наступне укладення договору оренди №1/2/17-1 від 01.02.2017 (надалі - Договір) (а.с.19-20). Відповідно до пункту 1.1. Договору за умови даного договору орендодавець до 01.05.2017 зобов'язується укласти з Фондом державного майна України основний господарський договір про надання орендарю у строкове платне користування частини приміщення №6 будівлі цеху (літ. 3-1) площею 200 м2, що розташоване за адресою: місто Львів, вулиця Луганська, 3 та знаходиться на балансі орендодавця (далі - Майно). Відповідно до пункту 2.1 Договору орендодавець передає орендарю майно, про що складається та підписується акт приймання-передачі майна в користування. Актом приймання-передачі майна від 01.02.2017 (а.с.21) орендодавцем (позивач у справі) передано, а орендарем (відповідач у справі) прийнято в оренду майно, а саме: частина приміщення №6 будівлі цеху (літ. 3-1) площею 200 м2, що розташоване за адресою: місто Львів, вулиця Луганська, 3 на умовах договору оренди №1/2/17-1 від 01.02.2017.

Як стверджує позивач, зважаючи на неукладення орендодавцем з Фондом державного майна України основного господарського договору про надання у строкове платне користування майном, дію Договору було припинено 01.05.2017.

Позивачем передано відповідачу претензію з вимогою сплатити 28'640,00 грн. дебіторської заборгованості (а.с.22). Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, ця претензія була вручена відповідачу особисто, про що він поставив свій підпис на примірнику претензії. Однак доказів надання відповідачем відповіді на претензію суду не було надано.

Сторони у справі уклали акт про погашення заборгованості від 25.09.2017 (а.с.23), відповідно до якого відповідач зобов'язувався сплатити заборгованість з орендної плати у розмірі 28'640,00 грн. згідно з встановленим графіком погашення заборгованості, але не пізніше 31.12.2017. Однак станом на дату подання позову, відповідач не погасив відповідної заборгованості.

При ухваленні рішення суд виходив з такого.

Незважаючи на укладення сторонами попереднього договору (судячи з назви Договору), фактично між сторонами у справі виникло цивільно-правове зобов'язання за договором найму (оренди) в силу статті 11 Цивільного кодексу України. Суд дійшов до такого висновку з огляду на наступне.

Відповідно до статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Таким чином, обов'язковою ознакою попереднього договору є те, що такий договір укладається між тими самими сторонами, що й основний договір. Однак, відповідно до пункту 1.1. Договору орендодавець до 01.05.2017 зобов'язується укласти з Фондом державного майна України основний господарський договір про надання орендарю у строкове платне користування майна. Отже, сторони Договору погодили обов'язок орендодавця укласти основний договір з третьою особою - Фондом державного майна України, що не відповідає вимогам статті 635 Цивільного кодексу України.

Зважаючи на зазначення в укладеному сторонами Договорі істотних умов договору оренди, фактичне виникнення відносин оренди, суд не вбачає перешкод для трактування такого як договору оренди.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною 1 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до пункту 1.5 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України і становить 50,40 грн. за 1 м.кв. з урахуванням ПДВ, тобто 10'080,00 грн. з урахуванням ПДВ за всю орендовану площу. Відповідно до пункту 7.1 Договору розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця до 3 числа поточного місяця за реквізитами, вказаним у Договорі або іншими, які будуть вказані орендодавцем в подальшому.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пункт 3.1.4 Договору встановлює, що орендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Зважаючи на те, що відповідачем не подано до суду жодних доказів сплати заборгованості, суд вважає вимоги позивача про стягнення 28'640,00 грн. заборгованості з орендної плати за лютий-квітень 2017 року обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачу були створені умови для реалізації свого права на захист, якими він не скористався. Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Макара Степана Степановича (адреса: АДРЕСА_1 на користь державного підприємства "Львівський військовий лісокомбінат" (адреса: 79034, місто Львів, вулиця Луганська) 28'640 (двадцять вісім тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп. заборгованості з орендної плати та 1'700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.03.2018.

Суддя Рим Т.Я.