РІШЕННЯ

20 лютого 2018 року Справа № 913/831/17

Провадження №16/913/831/17

Суддя господарського суду Луганської області Масловський С.В., розглянувши матеріали позовної заяви №01/60-2422вих17 від 20.10.2017

за позовом заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області (місцезнаходження: 93100, м. Лисичанськ Луганської області, вул. Д.І. Менделєєва, 65) в інтересах держави в особі:

позивача-1 - Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області (місцезнаходження: 9300, м. Попасна Луганської області, пл. Миру, 2)

позивача-2 - Луганської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 93406, м. Сєвєродонецьк Луганської області, проспект Центральний, 59)

до Фізичної особи - підприємця Сергєєва Сергія Валерійовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1

про повернення земельної ділянки

Секретар судового засідання: Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від заявника: Хряк О.О., прокурор відділу прокуратури Харківської області на підставі посвідчення від 15.08.2014 № 028256;

від позивача-1: представник не прибув;

від позивача-2: Соложеніцин І.М., представник за довіреністю від №16-С 03.03.2017;

від відповідача: Дмітрієв М.М., довіреність №3817 від 07.12.2017.

В судовому засіданні 20.02.2018 судом у відповідності до статті 233 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.10.2017 заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом в інтересах держави в особі позивача-1 - Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області та позивача-2 - Луганської обласної державної адміністрації до Фізичної особи - підприємця Сергєєва Сергія Валерійовича про повернення земельної ділянки водного фонду загальною площею 5,9 га, в тому числі ставок 5,9 га, розташовані на території Малорязанцівської селищної ради.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.10.2017 призначене судове засідання для розгляду питання щодо підтвердження підстав представництва прокурором інтересів держави у суді.

09.11.2017 від Лисичанської місцевої прокуратури на електронну адресу суду надійшли пояснення №01/60-2633вих17 від 08.11.2017, в яких прокурор стверджує, що порушення прав Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області, полягає у неповерненні вказаному органу державної влади, як орендодавцю, земельної ділянки водного фонду після закінчення строку дії договору. У поясненнях прокурор зазначає, що у зв'язку зі змінами земельного законодавства, на теперішній час розпорядником спірної земельної ділянки виступає Луганська обласна державна адміністрація, тому право цього органу вільно розпоряджатися спірною земельною ділянкою, на думку прокурора, також порушено. Прокурор також вказує, що доказів користування відповідачем спірною земельною ділянкою ним не надано, оскільки вважає, що доведення цього факту не має значення для вирішення даного спору.

09.11.2017 через канцелярію Господарського суду Луганської області від Луганської обласної державної адміністрації надійшли пояснення №667 від 08.11.2017, в яких зазначається, що прокурор повідомив позивача-2 про намір звернутися до суду для захисту інтересів держави та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.11.2017 суд підтвердив підстави представництва прокурора інтересів держави та порушив провадження у справі.

27.11.2017 через канцелярію Господарського суду Луганської області від позивача -2 надійшли пояснення, в яких він зазначає, що: після внесення змін до Водного кодексу України, водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою, а передача у користування таких земель, в тому числі і спірної земельної ділянки, належить до повноважень облдержадміністрації; просить позов заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області задовольнити.

27.11.2017 представник позивача - 1 у судовому засіданні подав письмові пояснення, в яких він зазначає, що плата за користування спірною земельною ділянкою була розрахована Малорязанцівською селищною радою; селищна рада застосовувала коефіцієнт збільшення 10%. Також, у поясненнях зазначено, що селищна рада підтверджує факт сплати відповідачем орендних платежів протягом дії договору. Також позивач-1 вказує, що після закінчення строку дії договору, земельна ділянка за актом приймання-передачі орендодавцю не повернута, орендні платежі від відповідача, за інформацією податкової інспекції, не надходять. Позивач-1 просить позов заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області задовольнити.

30.11.2017 Головне управління Держгеокадастру у Луганській області через канцелярію Господарського суду Луганської області подало на виконання ухвали суду від 09.11.2017 додаткові документи.

11.12.2017 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з отриманням суддею Шеліхіної Р.М. листка непрацездатності було визначено суддю - Масловського С.В.

Ухвалою суду від 11.12.2017 розгляд справи відкладено на 22.01.2018, ухвалою від 22.01.2018 відкладено підготовче засідання на 20.02.2018.

Суд звертає увагу сторін, що 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким Господарський процесуальний кодекс України виклали в новій редакції.

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Господарським судом Луганської області було порушено провадження у справі №913/831/17 за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, та розгляд справи по суті не розпочато, у зв'язку з чим доцільно продовжити розгляд справи зі стадії підготовчого провадження, унормованого главою 3 розділу 3 нового Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

11.12.2017 від відповідача через канцелярію Господарського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечує проти позовних вимог з огляду на те, що договір оренди земельної ділянки припинився 12.04.2010, трирічних строк для звернення до суду з вимогою про захист свого права або інтересу сплинув 12.04.2013. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

19.01.2018 позивач-1 через канцелярію Господарського суду Луганської області подав відповідь на відзив відповідача, в якій відхиляє вимогу відповідача про застосування строку позовної давності посилаючись на те, що позовна давність не може поширюватись на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, оскільки в такому разі йдеться про триваюче правопорушення. Власник може пред'явити такий позов у будь - який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Просить позов задовольнити.

22.01.2018 від позивача -2 через канцелярію Господарського суду Луганської області подав відповідь на відзив відповідача, в якій заперечує проти вимоги відповідача про застосування строку позовної давності посилаючись на те, що позовна давність не може поширюватись на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, оскільки в такому разі йдеться про триваюче правопорушення. Власник може пред'явити такий позов у будь - який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Просить позов задовольнити.

19.02.2018 відповідач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав заперечення, в яких зазначає, що: даний позов не є позовом про усунення перешкод у користуванні власністю; що в позові не викладено жодних обставин, які свідчать про перешкоджання відповідачем у праві користування та розпорядження майном; відповідач не користується земельною ділянкою з 12.04.2010.

В судове засідання 20.02.2018 прибув прокурор, позивач-2 та відповідач.

Позивач -1 в судове засідання 20.02.2017 не прибув, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши прокурора, позивача-2 та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

Стосовно правомірності звернення з даним позовом до суду заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області та Луганської обласної державної адміністрації, суд зазначає наступне:

Згідно з п. 6 частини другої ст. 20 Закону України "Про прокуратуру" при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України визначають, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Підставою звернення прокурора з позовною заявою в особі Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області (позивача-1) є порушення інтересів держави, яке полягає у неповерненні відповідачем земельної ділянки водного фонду, що є державною власністю, орендодавцю (позивачу-1) після закінчення строку дії договору оренди землі від 12.04.2005 (строк дії договору закінчився 12.04.2010), зареєстрованого у Попаснянському відділі Луганської регіональної філії державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.04.2005 №0.

У зв'язку зі зміною земельного законодавства на день звернення прокурора з даним позовом до суду, підставою звернення прокурора в особі Луганської обласної державної адміністрації (позивача-2) є порушення права позивача-2 як розпорядника земель водного фонду державної власності, розташованих за межами населеного пункту, вільно та ефективно розпоряджатися спірною земельною ділянкою.

Вказані обставини обумовили представництво прокурором інтересів держави в особі позивача-1 - Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області та позивача-2 - Луганської обласної державної адміністрації.

На підтвердження факту повідомлення Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області та Луганської обласної державної адміністрації про звернення до суду з даним позовом, прокурором надано лист від 19.10.2017 №01/60-2419вих-17 та лист від 19.10.2017 №01/60-2420вих-17.

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку, про наявність у даному випадку підстав для представництва прокурором інтересів держави у відповідності до ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та порушив провадження у справі.

Розпорядженням голови Попаснянської районної державної адміністрації № 541 від 12.10.2004 передано в оренду приватному підприємцю Сергєєву С.В. землі водного фонду загальною площею 6,0 га в т.ч. ставок 5,9 га (контур №206-207), розташовані на території Малорязанцівської селищної ради терміном на 5 років для риборозведення.

Розпорядженням голови Попаснянської районної державної адміністрації №150 від 29.03.2005 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і складання документів що посвідчують право на земельну ділянку водного фонду фізичній особі - підприємцю Сергєєву С.В., розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Малорязанцівській селищній раді Попаснянського району.

12.04.2005 між Попаснянською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та фізичною особою - підприємцем Сергєєвим С.В., як орендарем, було укладено договір оренди землі (державна реєстрація № 2 від 12.04.2005) відповідно якого, позивач-1 передав відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку для риборозведення, яка знаходиться на території Малорязанцівській селищній раді Попаснянського району Луганської області (п.1.)

Відповідно до умов договору сторони погодили, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,9 га, у тому числі 5,9 га земель водного фонду (п.2.); договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8.).

Відповідно до акту приймання - передачі земельної ділянки водного фонду від 12.04.2005 позивач - 1 передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування земельну ділянку водного фонду площею 5,9 га розташовану в адміністративних межах Малорязанцівської селищної ради Попаснянського району Луганської області. Строком на 5 років.

Актом узгодження зовнішніх меж земельної ділянки водного фонду, що передається в оренду для риборозведення фізичній особі - підприємцю Сергєєву С.В. від 19.01.2005 встановлено, що межі земельної ділянки, зазначені ФОП Сергєєвим С.В. в натурі, проходять по межах землекористування як вказано на планах горизонтальної зйомки.

Листом №1867/10/12-10-26 від 22.11.2017 Первомайська об'єднана державна податкова інспекція головного управління ДФС у Луганській області повідомила позивача -1, що згідно даних картки особового рахунку платника Сергєєва С.В. в ІТС "Податковий Блок" по орендній платі за земельну ділянку водного фонду Малорязанцівської селищної раді Попаснянського району станом на 21.11.2017 року будь - яка інформація відсутня.

30.03.2017 позивач - 1 листом №03-33-795 просив відповідача повернути за актом приймання - передачі земельну ділянку водного фонду загальною площею 5,9 га для риборозведення, у тому числі 5,9 га із земель водного фонду, контур 206-207 згідно зі схемою роздержавлення КСП "Лисичанський", що знаходяться на території Малорязанцівської селищної ради Попаснянського району Луганської області.

24.07.2017 позивач -1 листом №01-33-2077 повторно просив відповідача повернути за актом приймання - передачі земельну ділянку водного фонду загальною площею 5,9 га для риборозведення, у тому числі 5,9 га із земель водного фонду, контур 206-207 згідно зі схемою роздержавлення КСП "Лисичанський", що знаходяться на території Малорязанцівської селищної ради Попаснянського району Луганської області.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.ст.92, 93 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Згідно з ст.1 Закону України Про оренду землі передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.2 Закону України Про оренду землі відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цих Законів, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (частини 1, 8 вказаної норми).

За змістом ст. 1 Закону України "Про оренду землі" в редакції від 01.01.2005, чинній на дату укладення договору, оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що Розпорядженням голови Попаснянської районної державної адміністрації № 541 від 12.10.2004 передано в оренду приватному підприємцю Сергєєву С.В. землі водного фонду загальною площею 6,0 га в т.ч. ставок 5,9 га (контур №206-207), розташовані на території Малорязанцівської селищної ради терміном на 5 років для риборозведення.

Розпорядженням голови Попаснянської районної державної адміністрації №150 від 29.03.2005 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і складання документів що посвідчують право на земельну ділянку водного фонду фізичній особі - підприємцю Сергєєву С.В., розташованої за межами населених пунктів, на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Малорязанцівській селищній раді Попаснянського району.

На підставі вищезазначеного розпорядження 12.04.2005 між Попаснянською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та фізичною особою - підприємцем Сергєєвим С.В., як орендарем, було укладено договір оренди землі (державна реєстрація № 2 від 12.04.2005) відповідно якого, позивач-1 передав відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку для риборозведення, яка знаходиться на території Малорязанцівській селищній раді Попаснянського району Луганської області.

Судом встановлено, що строк дії договору оренди землі відповідно до п. 8 договору закінчився 12.04.2010, що також підтверджує відповідач у відзиві №11-12/17 від 11.12.2017.

В п.21 та п. 31 договору сторони передбачили, що орендар зобов'язаний після припинення дії договору повернути орендодавцю зазначену в договорі земельну ділянку в стані, не гіршому, ніж вона перебувала при її отриманні в оренду.

Частиною 1 ст.31 Закону України "Про оренду землі" передбачені підстави припинення договору оренди землі, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до ч. 1 с. 785 Цивільного кодексі України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Листами №03-33-795 від 30.03.2017 та №01-33-2077 24.07.2017 позивач -1 просив відповідача повернути за актом приймання - передачі земельну ділянку водного фонду загальною площею 5,9 га для риборозведення, у тому числі 5,9 га із земель водного фонду, однак відповідачем не надано відповіді на зазначені листи.

Враховуючи вищевикладене та оскільки строк дії договору оренди землі сплинув 12.04.2010, позивач -1 звертався до відповідача з вимогою про повернення земельної ділянки та враховуючи відсутність доказів на підтвердження повернення орендованої земельної ділянки, суд дійшов висновку, що вона на сьогоднішній день знаходиться в користуванні відповідача.

Щодо твердження відповідача про відсутність перешкод у користуванні власністю з огляду на те, що відповідач не користується земельною ділянкою з 12.04.2010 суд зазначає, що відповідно до п.20 договору позивач передав земельну ділянку відповідачу за актом приймання - передачі, отже і повернення земельної ділянки після закінчення строку дії договору повинно здійснюватись шляхом складання акту приймання - передачі. Відсутність в установленому порядку підтвердження про повернення земельної ділянки призводить до обмеження можливості здійснення функції управління майном, а саме володіти, користуватись та розпоряджатись власністю.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності, оскільки позовна давність на спірні правовідносини не поширюється.

За таких обставин вимога заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області про повернення земельної ділянки є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Фізичній особі - підприємцю Сергєєву Сергію Валерійовичу (код ІПН НОМЕР_1 місцезнаходження: АДРЕСА_1 негайно, після набрання рішенням законної сили, повернути Попаснянській районній державній адміністрації Луганської області ( місцезнаходження: 9300, м. Попасна Луганської області, пл. Миру, 2) земельну ділянку загальною площею 5,9 га в тому числі землі водного фонду 5,9 га (контур №206-207), розташовані на території Малорязанцівської селищної ради.

3.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Сергєєва Сергія Валерійовича (код ІПН НОМЕР_1 місцезнаходження: АДРЕСА_1, на користь Прокуратури Луганської області, (, місцезнаходження: м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Б.Ліщини, 27), р/р 0839 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, витрати на судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

4. Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 ГПК України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 02.03.2018

Суддя С.В. Масловський