номер провадження справи 27/105/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018 Справа № 908/1872/17

м. Запоріжжя Запорізької області

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі:

головуючий суддя Дроздова С.С.

судді Азізбекян Т.А.,

ОСОБА_1

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи

За позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК (юридична адреса: 03087 м. Київ, вул. Єреванська, 1; поштова адреса: 01004 м. Київ, вул. Червоноармійська, 39)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Дніпровська хвиля (69096 м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 36)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Техпром (87333, Донецька облатсь, Амвросіївський район, смт. Новоамвросіївське, вул. 12-го Грудня, буд 16)

про стягнення 21 810 443 грн. 50 коп.

за участю

представника позивача: ОСОБА_3, довіреність № 137 від 14.04.2017 р.

представника відповідача: ОСОБА_4, довіреність № б/н від 29.08.2016 р. ;

представника третьої особи: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

18.09.2017 р. Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк УКРГАЗБАНК, м. Київ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Дніпровська хвиля, м. Запоріжжя про стягнення 18 354 600 грн. 00 строкова заборгованість за кредитом, 206 000 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за кредитом, 82 067 грн. 58 коп. поточна заборгованість по процентах, 2 840 831 грн. 28 коп. прострочена заборгованість по процентам, 2 370 грн. 41 коп. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 324 574 грн. 23 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2017 р., справу № 908/1872/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 19.09.2017 р. порушено провадження у справі № 908/1872/17 присвоєно справі номер провадження 27/105/17 та призначено судове засідання на 23.10.2017 р.

Ухвалами суду від 23.10.2017 р. та від 13.11.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 13.11.2017 р. та на 20.11.2017 р. відповідно, у звязку з неявкою у судове засідання представників сторін, а також, враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 20.11.2017 р., відповідно до п. 3 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору було продовжено на п'ятнадцять днів, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався на 04.12.2017 р.

Ухвалою суду від 04.12.2017 р., враховуючи закінчення терміну розгляду справи, необхідністю додаткового зясування обставин справи, а також намір сторін врегулювати спір мирним шляхом, справу № 908/1872/17 передано на колегіальний розгляд у складі трьох судді.

Відповідно до ст. 46 ГПК України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто у складі трьох суддів.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 04.12.2017 р. призначено колегію у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Дроздова С.С., судді: Азізбекян Т.А., Корсун В.Л.

Ухвалою суду від 04.12.2017 р. колегією суддів у складі трьох суддів: головуючий суддя Дроздова С.С., судді: Азізбекян Т.А., Корсун В.Л. прийняти справу № 908/1872/17 до провадження та призначено підготовче судове засідання на 22 січня 2018 р.

В судовому засіданні 22.01.2018 р. суддею оголошено, що з 15.12.2017 р. господарськими судами здійснено перехід на нову редакцію Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів який набрав чинності 15.12.2017 р., внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та викладено його в новій редакції.

За приписами п. 9 ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22.01.2018 р. господарським судом відкрито підготовче засідання у справі № 908/1872/17.

Ухвалою суду від 22.01.2018 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Техпром (87333, Донецька облатсь, Амвросіївський район, смт. Новоамвросіївське, вул. 12-го Грудня, буд 16). Продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 20.02.2018 р.

У судовому засіданні 20.02.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

20.02.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Просить стягнути з відповідача 18 354 600 грн. 00 строкової заборгованості за кредитом, 206 000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 82 067 грн. 58 коп. поточної заборгованості по процентах, 2 840 831 грн. 28 коп. простроченої заборгованості по процентам, 2 370 грн. 41 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 324 574 грн. 23 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів.

Представник відповідача заперечив проти заявленого позову, на підставах викладених у письмових запереченнях (містяться в матеріалах справи).

20.02.2018 р. представник третьої особи в засідання суду не зявився, вимог суду не виконав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без третьої особи або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть зявитися в судове засідання та представляти інтереси сторони, згідно статей 56, 58 ГПК України

Згідно ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

Після з'ясування вищевикладених питань, заяв та клопотань сторін, суд, за погодженням представників сторін, закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження відповідно до норм чинного ГПК України.

Відповідно до статті 183 ч. 6 ГПК України передбачено, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 ГПК України за письмовою згодою всіх учасників справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Позивач та відповідач, відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України надали письмову заяву про перехід до розгляду справи по суті.

Заява прийнята колегією суддів.

На підставі статті 207 ГПК України долучено до матеріалів справи надані учасниками спору письмові пояснення та докази.

В засіданні суду 20.02.2018 р. здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 20.02.2018 р., на підставі статті 217 ГПК України колегією суддів закінчено зясування обставин та перевірки їх доказами і перейдено до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Позивач обґрунтовуючи свою правову позицію посилався лише на обставини і докази, які викладені у позовній заяві, письмових заявах та були досліджені у судових засіданнях.

Відповідач просив суд відмовити позивачу у позові, про що зазначено у письмових запереченнях.

Після закінчення судових дебатів, суд надав дозвіл сторонам обмінятися репліками.

Заслухавши представників сторін, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову частково, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз'яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

29.10.2012 р. між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (Банк) та ТОВ Техпром (Позичальник) був укладений кредитний договір № 04/2012.

Відповідно до п. 1.1 договору Банк відкриває Позичальнику невідновлювану відкличну кредитну лінію (далі кредит або кредитна лінія) з загальним лімітом в сумі 20 600 000,00 грн. а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 цього Договору, в розмірі 23,00 % річних.

Цільове використання (мета) кредиту: для фінансування придбання обладнання (п. 1.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, кредитна лінія відкривається з 29 жовтня 2012р. по 27 жовтня 2017 р.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що кредитні кошти надаються банком позичальнику окремими траншами, шляхом:

оплатити в межах сум та відповідно до строків, визначених у п. 1.3. цього договору, розрахункових документів позичальника безпосередньо з позичкового рахунку № 826.980, відкритого в відділення № 331/11 АБ «Укргазбанк», код банку 320478;

перерахування на поточний рахунок позичальника № 826.980, відкритого в відділення № 331/11 АБ «Укргазбанк», код банку 320478. при цьому, за згодою банку допускається часткове або повне конвертування кредитних коштів у відповідну валюту, згідно з умовами та на цілі, передбачені цим договором, для подальшого використання за цільовим призначенням.

Надання банком кредитним коштів здійснюється за умови отримання банком, у строк на менше як за один банківський день до дати видачі коштів в межах ліміту кредитної лінії, попередньої письмової заяви позичальника та підтвердження банком намірів про видачу кредитних коштів в межах ліміту кредитної лінії згідно зазначеної заяви позичальника.

Згідно п. 3.2 кредитного договору погашення кредиту позичальник здійснює на рахунок № 826.980 в АБ «Укргазбанк», код банку 320478, відповідно до Графіку зменшення ліміту кредитування, який наведено в Додатку 1 до цього договору.

Пунктом 3.3 кредитного договору сторони визначили, що нарахування процентів по Договору здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному в п.1.1. цього Договору. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами.

Проценти нараховуються Банком щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього Договору, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3. цього Договору, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту, по день, що передує дню погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.4 договору проценти сплачуються Позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.3. цього Договору, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього Договору на рахунок Ліг 826.980, відкритий в відділення №331/11 АБ «Укргазбанк», код Банку 320478. У разі якщо останній день для сплати (погашення) процентів припадає на вихідний або святковий день, то така сплата здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню.

Відповідно до п. 3.7 договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється 28.00 % річних.

Пунктом 6.3 кредитного договору передбачено, що за порушення визначених в цьому договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку (пеню), яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

До кредитного договору позивача та позичальника укладені додаткові угоди № 01 від 13 листопада 2012р.; № 2 від 24 травня 2013р.; № 3 від 31 травня 2014р.; № 4 від 16 квітня 2014р., якими, зокрема, змінювали Графік зменшення ліміту кредитування та умови щодо забезпечення зобов'язань позичальника.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 31.03.2014 р. між ПАТ АБ «Укргазбанк» (Кредитор), ТОВ «Завод «Дніпровська хвиля» (Поручитель), ТОВ «Техпром» (Позичальник) було укладено договір поруки № 04/2012-2014Ю/3.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 04/2012 від 29 жовтня 2012р., укладеному кредитором з Позичальником, згідно з яким Позичальнику відкривається невідновлювану відкличну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 20 600 000,00 грн. строком з 29 жовтня 2012 р. по 27.10.2017 р. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами із розрахунку 23,00 % річних, з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами договору.

Згідно п. 1.2 договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за виконання зобов'язань по договору.

Пунктом 1.3 договору поруки визначено, що Поручитель відповідає за повернення заборгованості за Договором в тому ж обсязі, що і позичальник - за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісій неустойки (штрафу, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.1 договору поруки він набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за Договором.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 даного Кодексу встановлено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як зазначалося вище, з метою забезпечення виконання третьою особою по справі зобовязань за кредитним договором № 04/2012 від 29.10.2012 р. між позивачем, відповідачем та третьою особою був укладений договір поруки № 04/2012-2014Ю/3 від 31.03.2014 р.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується випискою з особового рахунку № 8260.980 за період з 29.10.2012 р. року по 07.04.2015 р. та факт порушення позичальником умов кредитного договору та сума заборгованості за Кредитним договором що підлягає сплаті позивачу визначено та встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 06 квітня 2016р. та рішенням господарського суду міста Києва від 12 січня 2016р. у справі № 910/28499/15 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до товариства з обмеженою відповідальністю «Техпром», товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПРОМІНВЕСТИЦІЯ», товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРНА» про стягнення заборгованості.

Так, вказаними рішеннями судів встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 04/2012 від 29.10.2012 року (із змінами та доповненнями), позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання, тому станом на 07.04.2015 року виникла строкова заборгованість за кредитом в розмірі 18 354 600,00 грн., прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 206 000,00 грн., поточна заборгованість по процентах в розмірі 82 067,58 грн., прострочена заборгованість по процентах в розмірі 2 840 831,28 грн., та нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2 370,41 грн., та пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 324 574,23 грн.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК).

За своєю правовою природою договір з додатковими угодами є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Статтею 1049 даного Кодексу встановлено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ст.530 ЦК України) .

Згідно з умовами ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як вбачається зі змісту кредитного договору та договору поруки сторонами погоджено всі істотні умови вищевказаних правочинів. Оскільки сторонами не надано доказів їх оскарження або визнання у встановленому порядку недійсними, виходячи зі встановленої ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, суд вважає вищевказаний кредитний договір та договір поруки дійсними та обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, (ст. 525 ЦК України).

Нормами ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 12.01.2016 р. у справі № 910/28499/15 Банк 18.12.2014 р. направляв претензію про повернення заборгованості по кредиту.

Колегія суддів вважає доведеним факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Завод Дніпровська хвиля грошових зобовязань за договором поруки № 04/2012-2014Ю/3.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 206 000 грн. 00 коп. простроченої заборгованість за кредитом, 82 067 грн. 58 коп. поточної заборгованості по процентах, 2 840 831 грн. 28 коп. простроченої заборгованість по процентам, основані на договорі, законі та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 2 370 грн. 41 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 324 574 грн. 23 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, що разом становить суму 326 944 грн. 64 коп.

Колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 2 370 грн. 41 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 324 574 грн. 23 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів на підставі наступного.

Відповідно до ст.ст. 216 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, задатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. №543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Приписами ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996 р. № 543-96-ВР встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.3 договору, за порушення визначених в цьому договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій Позичальник зобові заний сплатити Банку неустойку (пеню), яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Пунктом 3.1 договору поруки сторонам визначено, що за невиконання або неналежне виконання умов п. 2.2 цього договору, Поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення виконання зобовязання, обчислену від суми простроченого зобовязання за кожен день прострочення виконання зобовязань, від дня виникнення такого прострочення, до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Згідно ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014р. № 1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Зазначеним законом, що є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло субєктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

На виконання ст. 6 Закону Національний банк України направив всім банкам лист від 27.10.2014р. № 18-112/64138 про необхідність суворого і безумовного дотримання вимог ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції та повідомив, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обовязок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення (далі Перелік).

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у справі № 826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тар Альянс до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014р. Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. № 1053-р. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України. Закріплене в ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції право субєкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція, бути звільненим від відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту на період проведення антитерористичної операції не може бути ілюзорним, носити декларативний характер. Зазначене право повинно бути гарантованим, незалежно від того, що державним органом повною мірою не забезпечено передумови виконання зазначеного Закону і з цієї причини не може бути відмовлено судом в захисті законного права відповідача.

Крім того, статтею 1 Закону України Про боротьбу з тероризмом встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014р., введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ від 07.10.2014р. № 33/6/а Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення, згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014р.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Одночасно, проведення антитерористичної операції на території м. Донецьк є загальновідомим фактом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До переліку пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження увійшло місто Донецьк.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми ст.2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо введення мораторію на нарахування пені та штрафу підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

Згідно ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обовязковість судового рішення.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі Горнсбі поти Греції зазначено: …Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобовязалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

В силу ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобовязання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобовязань. Якщо учасники зобовязання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобовязання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обовязків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобовязання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобовязання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобовязання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Відповідно до ст. 202 ГК України, господарське зобовязання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобовязання; у разі поєднання управненої та зобовязаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пояснення позивача щодо обґрунтованості заявлених вимог щодо стягнення 2 370 грн. 41 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 324 574 грн. 23 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, що разом становить суму 326 944 грн. 64 коп. не приймаються колегією суддів та спростовуються вищевикладеним.

На підставі викладеного вище, колегія суддів задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 42, 50, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

В И Р І Ш И ЛА:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Дніпровська хвиля, м. Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Дніпровська хвиля (69096 м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 36, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк УКРГАЗБАНК (юридична адреса: 03087 м. Київ, вул. Єреванська, 1; поштова адреса: 01004 м. Київ, вул. Червоноармійська, 39, ) 18 354 600 (вісімнадцять мільйонів триста пятдесят чотири тисячі шістсот) грн. 00 строкової заборгованості за кредитом, 206 000 (двісті шість тисяч) грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 82 067 (вісімдесят дві тисячі шістдесят сім) грн. 58 коп. поточної заборгованості по процентах, 2 840 831 (два мільйони вісімсот сорок тисяч вісімсот тридцять один) грн. 28 коп. простроченої заборгованості по процентам, 236 402 грн. 33 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення оформлено та підписано 02.03.2018 р.

Головуючий суддя С.С. Дроздова

Суддя Т.А. Азізбекян

Суддя В.Л. Корсун