Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/23414/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-2" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-2" до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Фонд державного майна України та Регіональне відділення Фонду державного майна по місту Києву про визнання права власності,

за участю представників:

позивача - Мазепа Н.М., адвокат;

відповідача-1 - не з'явилися;

відповідача-2 - Костюк О.М., довіреність від 18.01.2018;

третьої особи-1 - Іжаківський А.О., довіреність від 12.02.2018 № 101;

третьої особи-2 - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Трест "Київміськбуд-2" (далі - ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Київської міської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Фонд державного майна України та Регіональне відділення Фонду державного майна по місту Києву, про визнання за ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" права власності на нежитлову будівлю літ. "А" загальною площею 482,8 кв. м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 18-Г, (далі - нежитлова будівля літ. "А") за набувальною давністю.

Позовну заяву мотивовано тим, що починаючи з 1996 року ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" добросовісно, відкрито і безперервно володіє та користується нежитловою будівлею літ. "А". Правовстановлюючих документів на цю нежитлову будівлю позивач не має. У реєстрі речових прав зазначена нежитлова будівля не зареєстрована.

Посилаючись на положення статті 344 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" просило суд задовольнити його вимоги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 (суддя Якименко М.М.) позов задоволено повністю.

Визнано за ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" право власності на нежитлову будівлю під літ. "А" за набувальною давністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач належними і допустимими доказами довів, що він добросовісно, відкрито, безперервно володіє нерухомим майном - нежилою будівлею під літ. "А" протягом встановленого законом строку (більше десяти років), інших правових підстав для визнання права власності на це майно, ніж визнання права власності за набувальною давністю, немає.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 (колегія суддів: Кропивна Л.В., Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.) рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Постанову мотивовано тим, що позивачем не доведено наявності правових підстав для визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України.

При цьому суд апеляційної інстанції послався на Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, від 19.05.1999 № 908/68, згідно з яким набуття у власність відповідного майна здійснюється шляхом укладення договорів купівлі-продажу, а управління або розпорядження майном, що не увійшло до статутних фондів підприємств, що приватизуються, здійснюється на підставі договорів оренди/схову, управління, користування за наказами чи розпорядженнями уповноважених органів.

Зважаючи на викладене, на думку суду апеляційної інстанції, користування спірним майном, яке не увійшло до статутного капіталу позивача, мало здійснюватися останнім на підставі договорів оренди/схову, управління, користування за наказами чи розпорядженнями уповноважених органів. Проте такого договору на управління чи користування спірною нежилою будівлею позивач не надав і стверджував про його відсутність.

У касаційній скарзі ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" посилається на те, що суд апеляційної інстанції при винесенні постанови порушив вимоги статей 32, 33, 34, 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; в редакції, чинній до 15.12.2017) та статей 15, 16, 344 ЦК України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відзивів на касаційну скаргу ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" від відповідачів і третіх осіб до Верховного Суду не надходило.

Учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач-1 і третя особа-2 не скористалися наданим законом правом на участь представника у судовому засіданні.

16.01.2018 до Верховного Суду надійшли пояснення від Підприємства "Роман" Міжнародної ліги українських інвалідів-інтелектуалів "Софія", які суд долучає до матеріалів справи, проте не може взяти до уваги, оскільки це підприємство не є стороною у даній справі, та з окремою касаційною скаргою на винесені у справі № 910/23414/16 рішення та постанову не зверталося.

18.01.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.02.2018 до 15:30, про що сторін було повідомлено ухвалою Верховного Суду від 18.01.2018.

У судовому засіданні представник позивача підтримав наведені у касаційній скарзі доводи, представник відповідача-2 заперечував проти касаційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін, а представник третьої особи-1 підтримав касаційну скаргу позивача.

Заперечуючи проти касаційної скарги, представник відповідача-2 послався на обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції, викладених в оскаржуваній постанові, та на пункт 4 рішення Київської міської ради від 23.10.2013 № 270/9758, яким керівників підприємств, організацій та установ усіх форм власності, районних у місті Києві державних адміністрацій зобов'язано забезпечити надання Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) копій документів, що підтверджують взяття на облік безхазяйного майна.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, відповідача-2, третьої особи-1, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Статтею 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, згідно з якими, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" утворено 15.03.1995 відповідно до Закону України "Про господарські товариства" та Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їх структурних підрозділів, зданих в оренду" від 20.05.1993.

Засновниками ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" є Організація орендарів "Київміськбуд-2" та Фонд комунального майна міста Києва.

Приватизація позивача здійснювалася на підставі:

- наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 21.10.1994 № 940-Пр "Про прийняття рішення про приватизацію державного майна, що знаходиться на балансі колективного будівельно-монтажного підприємства "Київміськбуд-2" та орендується Організацією орендарів "Київміськбуд-2" за адресою: м. Київ, вул. Урицького, 45";

- затвердженого плану приватизації;

- наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 29.10.1996 № 2014 "Про завершення приватизації акціонерного товариства" КБМП "Київміськбуд-2".

Згідно з планом приватизації до складу майна позивача увійшов цілісний майновий комплекс, що належав до комунальної власності територіальної громади міста Києва, перебував на балансі Колективного будівельно-монтажного підприємства "Київміськбуд-2" далі - КБМП "Київміськбуд-2") та орендувався Організацією орендарів "Київміськбуд-2".

Трудовий колектив Державного комунального будівельно-монтажного тресту "Київміськбуд-2" створив Організацію орендарів, яка, в свою чергу, створила КБМП "Київміськбуд-2".

Згідно зі Статутом КБМП "Київміськбуд-2" до колективного підприємства увійшло 12 структурних підрозділів, у т.ч. і Житлово-комунальна контора (далі - ЖКК).

01.07.1993 між Управлінням комунального майна міста Києва та Організацією орендарів "Київміськбуд-2" укладено договір оренди, за умовами якого орендар прийняв в оренду цілісний майновий комплекс Державного комунального будівельно-монтажного тресту "Київміськбуд-2".

Згідно Наказу ФДМ України від 11.06.1996 № 673, Розпорядження КМДА від 05.08.1996 № 1239 та Наказу РВ ФДМ України від 14.10.1996 № 1945, у 1996 році із складу майна АТ "Трест "Київміськбуд-2" було вилучено піонерський табір "Сосновий бір" та передано до складу майна позивача гуртожитки, у т.ч. гуртожиток по вул. А.Туполєва, 18-Д в місті Києві.

Згідно даних інвентаризації, в переліку майна, що передавалося позивачу під час приватизації, у складі цілісного майнового комплексу нежитлова будівля літ. "А" по вул. Академіка Туполєва, 18-Г, не зазначена.

По закінченню процесу приватизації між позивачем, ФДМУ, органами місцевого самоврядування не укладалося жодних правочинів, які б врегульовували форму речових прав позивача на цей об'єкт нерухомого майна.

Інвентаризаційною справою від 1976 року № 19 підтверджується, що будівля літ. "А" по вул. Академіка Туполєва, 18-Г знаходилась у володінні та користуванні ЖКК Трест "Київміськбуд-2". Згідно даної інвентарної справи, призначення будівлі визначено як - їдальня.

Починаючи із 1996 року позивач відкрито користується цією нежитловою будівлею, що підтверджується доданими до матеріалів справи господарськими договорами, несе витрати на утримання цього майна та отримує доходи від використання цього майна у власній господарській діяльності.

Згідно з листом РВ ФДМ України по місту Києву від 05.01.2017 № 30-09/84, наданим на письмовий запит позивача, нежитлова будівля по вул. Академіка Туполєва, 18-Г, у переліку об'єктів нерухомого майна, які в процесі приватизації передано до статутного капіталу позивача, не зазначена. Законних підстав щодо підтвердження, що нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 18-Г, увійшла до статутного капіталу ВАТ "Трест "Київміськбуд-2" у Регіональному відділенні немає.

Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією, Київською міською радою, ФДМ України та РВ ФДМ по місту Києву належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на час звернення позивача до суду із цим позовом, спірна нежитлова будівля перебуває у державній, комунальній власності або у власності будь-яких третіх осіб, не надано.

Згідно відповідей та документів КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), наданих на запит відповідача-2, доказів наявності власника спірної нежитлової будівлі на день розгляду даної справи місцевим судом немає.

Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом передбаченого в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Місцевий господарський суд, надаючи правову оцінку наявності встановлених статтею 344 ЦК України необхідних умов для визнання права власності за набувальною давністю, правильно встановив і виходив із того, що строк відкритого та безперервного володіння позивачем спірним майном становить більше 10 років; добросовісний характер володіння підтверджується тим, що позивач не був обізнаний на час заволодіння майном, що воно йому не належить і вважав, що набув це майно під час приватизації у складі майна цілісного майнового комплексу або як складову частину житлової будівлі (гуртожитку), а тому законно вважав його своїм; володіння позивачем спірним майном підпадає під ознаки безтитульного (незаконного) володіння, оскільки позивач розпочав володіння майном під час приватизації, але будь-яких правочинів або актів, які б, у свою чергу, визначали право власності на нього та/або порядок володіння та користування майном, права та обов'язки сторін, не укладав та не оформлював; спірне майно є чужим для позивача, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі; у матеріалах справи відсутні докази наявності власника цього нерухомого майна (державної, комунальної, іншої), але фактичним володільцем спірного нерухомого майна на час розгляду справи судом залишається позивач.

Згідно з приписами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Зважаючи на те, що сторонами у справі не надано суду будь-яких доказів належності спірного нерухомого майна до державної, комунальної чи іншої власності, відчуження цього майна на користь третіх осіб, або передачі його в управління або користування позивачу, натомість позивачем доведено наявність правових підстав для визнання за ним права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 482,8 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 18-Г за набувальною давністю, з підстав, що передбачені статтею 344 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про задоволення позовних вимог ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2".

Разом із тим суд апеляційної інстанції на зазначені вище обставини, що були встановлені судом першої інстанції, не зважив, не надав їм належної правової оцінки як цього вимагають приписи статті 43 ГПК України, та дійшов помилкових висновків про відсутність правових підстав для визнання за ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України.

Варто зазначити, що Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, від 19.05.1999 № 908/68, на яке послався суд апеляційної інстанції як на підставу для скасування рішення місцевого суду та для відмови у позові, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін, оскільки предметом цього спору є визнання права власності за набувальною давністю, де однією із необхідних ознак є саме безтитульне володіння спірним майном, натомість зазначене Положення регулює підстави користування державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації. Крім того, судами не встановлено, а матеріали справи не містять доказів перебування спірного нерухомого майна у державній власності. Більше того, як уже було зазначено, заперечуючи проти касаційної скарги, представник відповідача-2 послався на пункт 4 рішення Київської міської ради від 23.10.2013 № 270/9758, згідно з яким керівників підприємств, організацій та установ усіх форм власності, районних у місті Києві державних адміністрацій зобов'язано забезпечити надання Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) копій документів, що підтверджують взяття на облік безхазяйного майна, що свідчить про юридичну невизначеність спірного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18.07.2006 та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21.04.2011)."

Зважаючи на викладене, посилання скаржника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 344 ЦК України є обґрунтованими.

Згідно зі статтею 312 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції слід залишити в силі.

У зв'язку із задоволенням касаційної скарги, беручи до уваги вимоги статті 15 ГПК України щодо пропорційності у господарському судочинстві, а також те, що ПрАТ "Трест "Київміськбуд-2" звернулося із касаційною скаргою до суду касаційної інстанції внаслідок оскарження Київською міською радою до суду апеляційної інстанції законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, судовий збір за подання касаційної скарги необхідно покласти на відповідача-2.

Керуючись статтями 15, 300, 301, 306, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-2" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2017 у справі №910/23414/16 скасувати.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі №910/23414/16 залишити в силі.

4. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-2" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 26-А, ) 3 555 (три тисячі п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн судового збору за подання касаційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір