ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2018 Справа № 904/9100/15
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", м. Дніпропетровськ

Відповідача - 2: Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго", м. Івано - Франківськ

про стягнення 1 000 000,00грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Козиряцька О.О.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 дов. № 14-84 від 14.04.2017

від відповідача-1 ОСОБА_2 дов. № 5543-К-Н-О від 14.12.2017

від відповідача-2 ОСОБА_3 дов. № 41 від 15.05.2017

СУТЬ СПОРУ:

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі Позивач) звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" (надалі Відповідач-1) та Приватного акціонерного товариства "Прикарпаттяобленерго" (надалі Відповідач-2), в якому просить суд стягнути солідарно з Відповідачів суму заборгованості за простим векселем № 570 в розмірі 1 000 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання зобов'язання щодо сплати боргу за векселем №570.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2015 порушено провадження у справі.

18.11.2015 провадження у справі було зупинено до вирішення по суті пов'язаної з нею справи № 909/548/15, що перебуває в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області.

У зв'язку із усуненням обставин, що зумовлювали зупинення провадження у справі, ухвалою від 26.12.2017 року, суд поновив провадження, призначив справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Відповідач - 1 надав відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначив, що спірний вексель був індосований ЗАТ "Український кредитний банк", правонаступником якого являється Відповідач 1, із застереженням "без обороту на мене", в зв'язку із чим, індосант є звільненим від відповідальності у разі несплати за цим векселем.

Відповідач-2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що спірний вексель не має сили простого векселя, оскільки не містить всіх реквізитів визначених ст. 75 Уніфікованого Закону.

23.01.2018 року Відповідачем-2 подано клопотання про зловживання процесуальними правами та передачу справи за територіальною юрисдикцією підсудністю).

19.02.2018 року Відповідач-2 подав клопотання про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Івано-Франківської області.

В підготовчому засіданні 21.02.2018 року представниками сторін подано письмову заяву про розгляд справи по суті.

Враховуючи приписи ч. 6 ст. 182 ГПК України, після вирішення питань, зазначених в ч. 2 ст. 182 ГПК України, зважаючи на наявністю відповідної письмової згоди всіх учасників справи, суд закінчив підготовче засідання та розпочав розгляд справи по суті у той самий день.

В судовому засіданні представник Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представники відповідачів 1,2 проти позову заперечували, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

В порядку ст. ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 21.02.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з матеріалів справи, ПАТ "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі позивач) є держателем простого векселя №570 на суму 1000000,00 грн., виданого ВАТ Прикарпаттяобленерго, правонаступником якого є ПАТ "Прикарпаттяобленерго" (далі відповідач-2), зі строком платежу - по пред'явленню, але не раніше 01 січня 2015.

За вказаним векселем ВАТ Прикарпаттяобленерго зобов'язалося сплатити проти цього векселя Українському кредитному банку, чи його наказу 1000000,00 грн.

В подальшому, на зворотному боці спірного векселя, Українським кредитним банком, правонаступником якого є ПАТ "Акцент-Банк" (далі відповідач 1), вчинено бланковий індосамент наступного змісту «Платити наказу: без обороту на мене».

10.04.2015 позивач звернувся до відповідача - 2 з вимогою № 26-2586/1.2-15 від 09.04.2015 року про оплату векселя № 570.

У зв'язку з неотриманням платежу за векселем, позивач звернувся з даним позовом до суду та вимагає оплату в примусовому порядку, шляхом стягнення вексельної заборгованості солідарно з векселедавця (Відповідач-2) індосанта (Відповідач-1).

Порядок обігу векселів визначено Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі і Законом України «Про обіг векселів в Україні», якими встановлені правила, як видачі векселів, так і їх передачі чи відчуження.

До простого векселя застосовуються, оскільки вони не є несумісними з природою цього документа, положення, які стосуються переказного векселя i які стосуються індосаменту (статті 11-20), терміну платежу (статті 33-37); платежу (статті 38-42); позову у разі неакцепту або неплатежу (статті 43-50, 52-54), позовної давності (статті 70-71), відповідно до ст. 77 Уніфікованого закону.

Згідно зі ст. 11 Уніфікованого закону, будь-який переказний вексель (як і простий) може бути переданий шляхом індосаменту. За приписами ч. 1 ст. 12 Уніфікованого закону, індосамент повинен бути безумовним. Будь-яка обмежуюча його умова вважається ненаписаною.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Уніфікованого закону, індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент).

Як убачається зі змісту простого векселя, на його звороті вчинено бланковий індосамент.

Відповідно до ст. 14 Уніфікованого закону, індосамент переносить усі права, що випливають з переказного (простого) векселя.

Згідно ст. 16 Уніфікованого закону, особа, в якої знаходиться переказний (простий) вексель, вважається законним векселедержателем, якщо її право базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.

Таким чином, позивач є законним векселедержателем вищевказаного простого векселя, що підтверджується бланковим індосаментом на зворотному боці останнього.

Статтею 9 Уніфікованого Закону встановлено, що трассант (векселедавець) відповідає за акцепт і за платіж. Він може зняти з себе відповідальність за акцепт; будь-яка умова, за якою він знімає з себе відповідальність за платіж, вважається ненаписаною.

Таким чином, трасант (векселедавець) не може зняти з себе відповідальність за платіж.

Статтею 15 Уніфікованого Закону, визначено, що оскільки, не обумовлено протилежне, індосант відповідає за акцепт і за платіж.

У випадку включення до індосаменту застереження "без обороту на мене" чи будь-якого іншого, наслідком якого може бути звільнення індосанта від відповідальності за платіж за векселем, передбаченої вказаною нормою Уніфікованого закону, індосант відповідає лише за дійсність переданої за векселем вимоги. Таке застереження означає, що при неакцепті або неплатежі до такого індосанта не можуть бути пред'явлені вимоги, передбачені статтями 43-49 Уніфікованого закону, тобто зазначена особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язань за векселем.

Як вище встановлено судом, спірний вексель був індосований Відповідачем-1 із застереженням "Без обороту на мене", в зв'язку із чим, зазначена особа не відповідає за платіж по вказаному векселю.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом стягнення вексельної заборгованості з Відповідача 2.

Як убачається з матеріалів справи, 12.12.2017 року, після відкриття провадження у справі, Відповідач-2 здійснив часткову оплату за спірним векселем в сумі 5 000,00 грн.

З огляду на викладене, керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, провадження у справі в частині стягнення суми 5000,00 грн. підлягає закриттю.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з Відповідача-2 заборгованості за векселем № 570 у розмірі 995 000,00 грн. В решті позовних вимог провадження у справі підлягає закриттю. В задоволенні позову до Відповідача-1 слід відмовити.

Заперечення Відповідача-2 з посиланням на те, що спірний вексель не має сили простого векселя, суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 75 Уніфікованого Закону, простий вексель повинен містити такі реквізити: (1) найменування "вексель", яке включене безпосередньо в текст і висловлене тією мовою, якою цей документ складений; (2) просте і нічим не обумовлене обіцяння сплатити визначену суму; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому має бути здійснений платіж; (5) найменування того, кому або за наказом кого платіж повинен бути здійснений; (6) зазначення дати і місця складання векселя; (7) підпис того, хто видає документ (векселедавця).

Враховуючи норми статей 33, 75, 76 Уніфікованого Закону простий вексель вважається таким, що не має вексельної сили, лише у разі відсутності у ньому будь-яких необхідних реквізитів або зазначення строку платежу іншого, ніж встановлено у статті 33 Уніфікованого закону. Інших підстав визнання недійсним векселів вексельне законодавство не містить.

У відповідності до статті 77 зазначеного Уніфікованого Закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів.

Наявний в матеріалах справи спірний вексель №570 (а.с. 119) має всі необхідні реквізити визначені статтею 75 Уніфікованого Закону.

Крім того, рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.08.2017 по справі №909/548/15, яке набрало законної сили 05.12.2017 встановлено, що вимоги ПАТ "Прикарпаттяобленерго" про визнання векселя №570 від 04.05.2000 таким, що не має вексельної сили є необґрунтованими.

Суд не вбачає підстав для реагування на заяву відповідача 2 про зловживання з боку позивача процесуальними правами, а також підстав для передачі справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Івано-Франківської області, виходячи з наступного.

Відповідно до 2 статті 31 чинної редакції ГПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.

Провадження у даній справі було порушено судом 16.10.2015 року з дотриманням правил підсудності, встановлених ч. 3 ст. 15 ГПК України, в редакції, яка була чинна на час вчинення відповідної процесуальної дії. Таким чином, зміна підсудності даної справи в процесі її розгляду, зокрема, у зв'язку із внесенням змін до ГПК України, не може бути підставою для передачі справи за підсудністю до іншого суду.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 15000,00 грн., покладаються відповідача - 2.

Керуючись статтями 2, 31, 73-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Прикарпаттяобленерго (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Індустріальна, 34, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) заборгованості за векселем № 570 у сумі 995 000 000,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 15 000,00 грн.

В частині вимог про стягнення заборгованості за векселем в сумі 5000,00 грн. провадження у справі закрити.

В задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.03.2018

Суддя ОСОБА_4