РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.02.2018Справа № 910/21524/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 42 416,34 грн., за участю представників позивача - Білої А.П., довіреність №1189 від 29.12.2017 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 42 416,34 грн. заборгованості, що складається з 40 799,17 грн. страхового відшкодування, 1 315,37 грн. інфляційних втрат та 301,80 грн. 3% річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.04.2017 року по вул. Космічна, 129 у м. Запоріжжя, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 (застрахований позивачем транспортний засіб) та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 72 761,85 грн.

Цивільну відповідальність винної особи у ДТП - гр. ОСОБА_2 було застраховано в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" .

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.01.2018 р.

17.01.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в позові з тих підстав, що договір страхування №245001/4098/0001247 від 21.08.2013 року за яким позивач застрахував пошкоджений автомобіль НОМЕР_1 є нікчемним та в цьому договорі не погоджені усі істотні умови. Та оскільки страхова компанія не є платником ПДВ, стягнення страхового відшкодування з урахуванням ПДВ є незаконним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.01.2018 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 28.02.2018 року.

19.01.2018 року позивачем через канцелярію суду надано заперечення на відзив у справі, в яких позивач вказує, що в договорі страхування №245001/4098/0001247 від 21.08.2013 року за яким позивач застрахував пошкоджений автомобіль НОМЕР_1 погоджені усі істотні умови договору, він є дійсним, відповідач не надав жодних доказів недійсності цього договору. А факт понесення витрат ПДВ на відновлення пошкодженого автомобіля підтверджується актом виконаних робіт №Z0000451.

28.02.2018 року представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки про ДТП та постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2017 року по справі № 333/2198/17 ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 рухався по вул. Космічна, 129 у м. Запоріжжя, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу під час вибору безпечної швидкості руху не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_3 та отримали механічні пошкодження.

Так, постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2017 року по справі № 333/2198/17 ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього штраф. Пошкоджений автомобіль був застрахований у позивача на підставі договору №245001/4098/0001247 від 21.08.2013 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до експертного висновку від 28.04.2017 року, ремонтної калькуляції №2861, що містяться в матеріалах справи, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП склала 78 961,22 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 41 799,17 грн.

Згідно акту виконаних робіт №Z0000451 вартість ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_1 разом з ПДВ становить 75 051,90 грн.

Як вбачається з страхового акту № 00222215 від 16.05.2017 року, позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 72 761,85 грн.

Зазначені кошти в розмірі 72 761,85 грн. позивачем було виплачено страхувальнику, що підтверджується платіжним дорученням №019673 від 17.05.2017 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю НОМЕР_1, керував ОСОБА_2.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала - автомобілем НОМЕР_2, ОСОБА_2 встановлена в судовому порядку.

Тому, ОСОБА_2 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю НОМЕР_1, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що між відповідачем та страхувальником було укладено договір (поліс) ОСЦПВВНТЗ № АЕ/9198578 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобілем НОМЕР_2, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди. Вказаним договором передбачено ліміт відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 100 000 та франшизу у розмірі 1000 грн.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом було надано належну оцінку доводам відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву, проте посилання відповідача у відзиві на нікчемність договору страхування №245001/4098/0001247 від 21.08.2013 року за яким позивач застрахував пошкоджений автомобіль НОМЕР_1 є явно необґрунтованими, оскільки усі істотні умови договору погоджені між його сторонами та жодних доказів недійсності цього договору відповідачем суду не надано. А факт понесення витрат ПДВ на відновлення пошкодженого автомобіля підтверджується актом виконаних робіт №Z0000451 наданого позивачем до заперечень на відзив.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахуванням франшизи (1000,00 грн.) та в межах ліміту відповідальності (100 000,00 грн.) передбаченого договором (полісом) № АЕ/9198578, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, та позов підлягає задоволенню в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 40 799,17 грн. (41 799,17 грн. виплачене страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 1000,00 грн. франшизи).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правова позиція щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України нарахованих на суму не сплаченого страхового відшкодування викладена в постанові Верховного Суду України № 3-295гс16 від 01.06.2016 року.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних у розмірі 301,80 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 315,37 грн. обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (01032, м Київ, вул. Саксаганського, будинок 119; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-а; ) 42 416 (сорок дві тисячі чотириста шістнадцять) грн. 34 коп. страхового відшкодування та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 05.03.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна