КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2018 р. Справа№ 911/1776/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Тищенко О.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Київській області

на рішення Господарського суду Київської області від 24.10.2017р. (дата підписання рішення 20.11.2017р.)

по справі №911/1776/17 (суддя - Подоляк Ю.В. )

за позовом Державної екологічної інспекції у Київській області

до Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів»

про стягнення 134 246,40 грн.

встановив:

Державна екологічна інспекція у Київській області звернулась до Господарського суду Київської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» про стягнення 134 246,40 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час планової перевірки було встановлено порушення відповідачем вимог земельного законодавства України, а саме засмічення земельної ділянки, про що складено акт №65.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.10.2017р. у справі №911/1776/17 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що виявлене під час проведення вищезазначеної перевірки засмічення земельної ділянки сталось з вини відповідача, на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні відповідача, а також те, що відходи якими було засмічено прилеглу земельну ділянку належать відповідачу.

Не погоджуючись із рішенням суду, Державна екологічна інспекція у Київській області звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» на користь держави 134 246,40 грн. шкоди.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права, докази у справі не були досліджені у повному обсязі.

Апелянт зазначає, що ним доведено наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправна поведінка, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вина.

Протиправна поведінка посадових осіб ПАТ «Миронівський ЗВКК» полягає у тому, що на території орендованої земельної ділянки, яка знаходиться у віданні ПАТ «Миронівський ЗВКК» виявлено засмічення відходами від виробництва.

Шкода, заподіяна державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства України. Вказана шкода підлягає розрахунку, який було проведено на підставі Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Мінприроди України від 27.10.1997р. №171, у редакції Мінприроди України від 04.04.2007р., зареєстрованої в Мінюсті України 25.04.2007р. за №422/13689.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою полягає у тому, що у випадку належного виконання своїх обов'язків посадовими особами, зокрема відповідального за екологію підприємства менеджера з постачання ПАТ «Миронівський ЗВКК» ОСОБА_2, щодо недопущення засмічення частини земельної ділянки, яку орендує ПАТ «Миронівський ЗВКК», то і не було б порушення природоохоронного законодавства, тобто не було б заподіяно шкоди державі.

Позивач зазначає, що відповідач свою вину визнав, що полягає у сплаті штрафу ОСОБА_2 на виконання постанови №000085 про накладення адміністративного стягнення від 01.06.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017р. апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Київській області прийнято до провадження. Публічне акціонерне товариство «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що земельна ділянка, на якій під час проведення перевірки було виявлено засмічення, перебувала у користуванні відповідача.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 16.08.2017р. земельна ділянка з кадастровим номером :06:006:0005, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності громадянці ОСОБА_3.

Відповідач зазначає, що позивачем не було достовірно визначено фактичного власника відходів, при складенні акту перевірки не зафіксовано твердого покриття, розрахунок збитків виконаний у невідповідності вимогам діючого законодавства та принципам державної регуляторної політики.

Також відповідач зазначає, що протягом 2016р. ПАТ «МЗВКК» усі утворені зернові відходи (відходи від промивання та очищення тверді) передано фізичній особі - підприємцю, що підтверджується відповідними накладними.

Державна екологічна інспекція у Київській області своїх представників в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (ред. з 15.12.2017р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Київській області на підставі наказу начальника державної екологічної інспекції у Київській області від 01.04.2016р. №126 було проведено перевірку дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Перевіркою встановлено, що ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» спеціалізується на виробництві готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, виробництві олії та тваринних жирів, виробництві продуктів борошномельно-круп'яної промисловості, оптовій торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням та кормами для тварин та інше.

Діяльність здійснюється на підставі виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 501580, виданої державним реєстратором 03.10.2012р.

Земельна ділянка, площею 14,9 га, що використовується ПАТ «Миронівський ЗВКК», належить йому на підставі державного акту на право постійного користування землею: Б № 027507.

Цілісний майновий комплекс належить на праві власності ПАТ «Миронівський ЗВКК» на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 28.09.1999р. № 71 та від 30.09.1999р. № 252, виданих на підставі рішень виконавчого комітету Миронівської міської ради народних депутатів.

Вказаною перевіркою, зокрема, зафіксовано засмічення прилеглої земельної ділянки, яка використовується на підставі договору оренди, відходами промивання та очищення тверді, що належать ПАТ «Миронівський ЗВКК», розмірами 32м х 69м х 1,5м, що є порушенням ст. 40, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 17 Закону України «Про відходи», ст. 163, п. «в» ст. 164, п. 1 ст. 188, п. «в» ст. 211 Земельного кодексу України. Заміри проводились повіреною рулеткою Р-5943 К, заводський номер 1, свідоцтво про повірку № 2678, № 56 чинне по 02.09.2016р.

За наслідками проведення зазначеної перевірки Державною екологічною інспекцією у Київській області за період з 24.05.2016р. по 10.06.2016р. було складено акт перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 65 в якому, зокрема, вказані вищезазначені порушення природоохоронного законодавства. /а.с. 32-39, т.1/. Проведення перевірки було здійснено державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в присутності відповідального за екологію підприємства ПАТ «Миронівський ЗВКК» ОСОБА_2, про що свідчить його підпис на останній сторінці зазначеного акту та в присутності першого заступника директора - головного інженера підприємства ОСОБА_6, який від підпису відмовився, обґрунтовуючи це тим, що вказана в акті земельна ділянка на якій виявлено засмічення не відноситься до території ПАТ «Миронівський ЗВКК».

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Київської області ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення від 01.06.2016р. №000086 стосовно ОСОБА_2 за порушення ст. 167 Земельного кодексу України, та за наслідками розгляду зазначеного протоколу складено постанову від 01.06.2016р. № 000085 про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та у відповідності до ст. 52 Кодексу України про адміністративне правопорушення на нього накладено штраф у розмірі 850 грн., який було сплачено у добровільному порядку, про що свідчить копія квитанції від 03.06.2016р. №10 на суму 850,00грн. /а.с. 41-43, т.1/.

Згідно розрахунку розміру збитків заподіяних державі ПАТ «Миронівський ЗВКК», внаслідок засмічення прилеглої земельної ділянки відходами власного виробництва, складеного згідно Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997р. №171, в редакції наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 04.04.2007р. №149 збиток заподіяний державі ПАТ «Миронівський ЗВКК», внаслідок засмічення прилеглої земельної ділянки відходами власного виробництва складає 134 246,40 грн.

Державна екологічна інспекція у Київській області звернулась до ПАТ «Миронівський ЗВКК» з претензією від 20.02.2017р. №23, якою пропонувала відповідачу відшкодувати збитки, заподіяні державі внаслідок засмічення земельної ділянки. Відповідач отримав вказану претензію 23.02.2017р. про що свідчить підпис повноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. /а.с. 45-46, т.1/.

22.03.2017р. відповідач надав відповідь на претензію №23 від 20.02.2017р. /а.с. 62, т.1/.

Відмовляючи у задоволенні претензії відповідач послався на відсутність доказів засмічення земельної ділянки, в тому числі акту обстеження змеленої ділянки, відсутність даних про земельну ділянку, порушення строку для обчислення розміру шкоди.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області №09-08-21/1813 від 16.08.2017р. земельна ділянка за кадастровим номером :06:006:0005 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрована відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія КВ №089397 від 24.12.20003р. на гр. ОСОБА_3. Договір оренди на вказану земельну ділянку відсутній.

Щодо земельної ділянки за номером :03:001:0002, то відомості в Національній кадастровій системі відсутні.

Крім того, відповідачем надано до суду декларація про утворення відходів у 2016р., яка зареєстрована департаментом екології і природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації від 01.03.2016р. № 402, в якій відображено найменування відходів, клас небезпеки, накопичення станом на 01.01.2016р., обсяг відходів у поточному та наступному роках, юридичні особи, яким передано відходи тощо.

Згідно зазначеної декларації відповідачем утворено в 2016р. відходів від промивання та очищення тверді 298 тонн, які передані ФОП ОСОБА_7 на підставі укладеного договору №966 від 30.12.2015р., згідно накладних за період з 02.01.2016р. по 28.12.2016р. /а.с. 89-250, т.1, а.с. 1-45, т.2/.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані дотримуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані зокрема дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи» відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Відповідно до п. «з» ст. 17 Закону України «Про відходи» суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про відходи» на кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів). Такі місця зберігання або видалення відходів визначаються органами місцевого самоврядування з врахуванням вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 42, 43 Закону України «Про відходи» особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальності. Підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину, за відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Обґрунтовуючи протиправну поведінку позивач посилається на те, що засмічення відходами від виробництва виявлене на території орендованої земельної ділянки, яка знаходиться у віданні ПАТ «Миронівський ЗВКК», проте належних та допустимих доказів приналежності означеної земельної ділянки відповідачу, як-то договір земельної ділянки, акт обстеження, витяг з Держгеокадастру тощо, позивач до суду не надав.

Відповідно до п. 6.1. Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013р. №132, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.03.2013р. за №412/22944 (у відповідній редакції) у разі необхідності в акті перевірки наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття, нецільове використання земельної ділянки тощо).

Згідно п. 6.6. зазначеного Порядку за результатами проведення обстеження земельних ділянок державні інспектори складають акт обстеження земельної ділянки.

Позивач в порушення вимог Порядку не складав акт обстеження.

В акті перевірки № 65 не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, її схематичного абрису чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів, її загальної площі, що унеможливлює встановити приналежність земельної ділянки відповідачу.

В п. 5.17 акта перевірки зазначено, що на підприємстві відповідача, зберігання та видалення відходів здійснюється відповідно до вимог екологічної безпеки, що також підтверджується наданим відповідачем договором від 30.12.2015р. № 966 укладеним між ПАТ «Миронівський ЗВКК» та ФОП ОСОБА_7 та доданими до матеріалів справи копіями видаткових накладних за якими на виконання умов зазначеного договору відповідач відпускав вищевказані відходи.

Надані як доказ роздруківки фотографій, судом оцінюється критично, оскільки вони не відображені в акті перевірки, не містять дати фотографування, назви сфотографованих об'єктів, їх адреси, та яким технічним засобом вони здійснені, з них неможливо встановити яка саме земельна ділянка засмічена, якими відходами тощо.

Щодо сплати штрафу ОСОБА_2, то зазначене не може слугувати доказом, який свідчить про вину відповідача.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Київської області від 24.10.2017р. у справі №911/1776/17.

керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 24.10.2017р. у справі №911/1776/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи №911/1776/17 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді О.В. Тищенко

М.Л. Яковлєв