РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2018Справа № 910/453/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Бегаль Михайла Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів

«Консалт-Авто»

про стягнення 9.382,00 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

15.01.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Бегаль Михайла Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» про стягнення 9.382,00 грн. заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 21.08.2017 між сторонами складено замовлення № 848 на транспортно-експедиційні послуги від 21.08.2017 згідно якого маршрутом перевезення вантажу є: м. Вінтербах (Німеччина) - м. Київ (Україна), вартість перевезення визначена в сумі 900,00 євро. Перевезення за обумовленим маршрутом було виконано перевізником без зауважень та застережень з боку вантажоодержувача та замовника перевезення, що підтверджується міжнародною товаро-транспортною накладною CMR № 260752. Оплата за умовами замовлення має бути здійснена у гривнях за курсом НБУ, встановленим на день розвантаження автомобіля, протягом 7 днів після отримання оригіналів документів, що є підставою для оплати. 13.09.2017 відповідні документи були направлені відповідачу згідно експрес-накладної ТОВ «Нова Пошта» № 47010 та отримані відповідачем 14.09.2017, а отже останнім днем оплати за надані послуги в розмірі 27.757,00 грн. є 21.09.2017. В порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору відповідачем перевезення оплачено частково в розмірі 18.375,00 грн., у зв'язку з чим сум боргу становить 9.382,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем 24.01.2018 до відділу діловодства суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити повністю посилаючись на наступне. 21.08.2017 між сторонами погоджено заявку № 848 на транспортно-експедиційні послуги, згідно якої завантаження повинно було здійснюватись 25.08.2017 у м. Вінтербах (Німеччина) та розвантаження мало бути здійснено 29-31.08.2017 у м. Києві. Норма часу на завантаження, розвантаження ти митні операції складає всього 48 + 48 годин. Автомобіль позивача, погоджений у заявці, прибув для здійснення розмитнення 04.09.2017, що на 3 (три) дні пізніше ніж вказано у заявці. Згідно з п. 17.1 заявки за простій, підтверджений документально, що виник по вині однієї із сторін, винна сторона сплачує штраф із розрахунку 50 євро за кожну повну добу (у гривневому еквіваленті по курсу НБУ) на території України та 100 євро (у гривневому еквіваленті по курсу НБУ) за кожну повну добу затримки за її межами. Відповідач вважає, що оскільки автомобіль заїхав для розмитнення на три доби пізніше є підстави для стягнення штрафу у розмірі 300 євро за курсом НБУ, що становить 9.384,00 грн. У зв'язку з цим відповідачем було сплачено позивачу лише 18.373,00 грн. (27.757,00 грн. - 9.384,00 грн.).

02.02.2018 від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій позивач повідомляє, що станом на 31.01.2018 відзив на позовну заяву позивачу не надходив; просить розглядати справу без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» (далі - експедитор, відповідач) та Фізичною особою особи - підприємцем Бегаль Михайлом Миколайовичем (далі - перевізник, позивач) було укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 19/11/2015-1057-1 (далі - договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору він регулює та визначає порядок взаємовідносин перевізника та експедитора, які пов'язані із здійсненням транспортно-експедиційного обслуговування (ТЕО) по організації перевезень експертно-імпортних і транзитних вантажів автомобільним транспортом, з наданням інших послуг, узгоджених в замовленнях/доповненнях до даного договору, і які є невід'ємною частиною договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено вартість наданих послуг з перевезення, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 9.382,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з п. 2.2 договору організація кожного міжнародного перевезення, в рамках даного договору, оформлюються окремим замовленням на конкретне перевезення, що надсилається експедитором перевізнику відразу по узгодженню в порядку, встановленому в ст. 5 даного договору.

21.08.2017 сторонами складено заявку на транспортно-експедиційні послуги № 848 згідно якої маршрутом перевезення є: м. Вінтербах (Німеччина) - м. Київ (Україна); вантаж - миючі засоби (побутова хімія) 16 європалет; автомобілі НОМЕР_1/НОМЕР_3; дата завантаження визначена 25.08.2017; дата розвантаження 29-31.08.2017.

Як свідчить наявна в матеріалах справи міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 260752 вантаж був відвантажений у м. м. Вінтербах (Німеччина); доставлений у м. Київ (Україна) та вручений вантажоодержувачу - ТОВ «Натура-Органіка».

Позивач у позовній заяві зазначає, що вантаж розвантажений 05.09.2017. Відповідач у відзиві зазначає, що вантаж розмитнений 04.09.2017. При цьому з наявної в матеріалах справи копії товарно-транспортної накладної (CMR) № 260752 не можливо встановити дату розвантаження (відсутня в графі 24).

Частиною 1 статті 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно заявки № 848 від 21.08.2017 вартість послуг з перевезення визначена в сумі 900,00 євро по курсу НБУ на день вивантаження.

Згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 05.09.2017 (здійснення розвантаження за твердженням позивача) вартість 1 євро становить 30,8413 грн., а отже вартість наданих за договором послуг становить 27.757,17 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виставлений 05.09.2017 відповідачу рахунок № 89/08 на оплату послуг з міжнародного транспортного перевезення в розмірі 27.757,00 грн.

Відповідно до п. 13 заявки оплата здійснюється потягом 7 днів по оригіналах документів.

Пунктом 18.5 заявки визначено, що оригінали документів для оплати відправляються «Новою Поштою» з доставкою в офіс за адресою: м. Київ, вул. Польова, 21, офіс 114 не пізніше 7 днів після вивантаження.

В матеріалах справи наявна експрес-накладна ТОВ «Нова Пошта» № 7010 від 13.09.2017 згідно якої позивачем було надіслано відповідачу документи. При цьому в накладеній не наведений перелік яких саме документів відправлено.

Відповідно до офіційного сайту ТОВ «Нова Пошта» в мережі Інтернет відповідач отримав дане відправлення 14.09.2017.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату послуг в загальному розмірі 18.373,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 584 від 11.10.2017, № 7004 від 13.10.2017 та № 7013 від 17.10.2017.

З огляду на те, що відповідачем здійснено часткову оплату наданих послуг та відповідачем не доведено протилежного, суд приходить до висновку, що відповідач отримав документи, що є підставою для оплати наданих послуг.

Зі змісту статті 909 Цивільного кодексу України вбачається, що обов'язковою підставою для здійснення відправником свого обов'язку щодо оплати послуг перевезення є надання цих послуг.

Матеріали справи свідчать, що послуги перевезення вантажу надані відповідачу, а отже у останнього виник обов'язок по їх сплаті.

Оскільки документи відповідачем отримано 14.09.2017, то оплата за надані послуги мала бути здійснена відповідачем до 21.09.2017 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором, вартість наданих послуг перевезення в повному обсязі не оплатив, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 9.384,00 грн. (27.757,00 грн. - 18.373,00 грн.).

Однак, у зв'язку з тим, що у суду відсутні повноваження виходити за межі пред'явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України) суд погоджується із заявленим позивачем розміром суми боргу - 9.382,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних доказів надання позивачем послуг, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача їх вартості в загальному розмірі 9.382,00 грн.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Посилання відповідача на ту обставину, що мало місце прострочення доставки вантажу на три дні, що є наслідком нарахування штрафу у розмірі 300 євро, а тому відповідач не здійснив повну оплату послуг не приймаються судом до уваги, оскільки дана обставина не є підставою для не виконання грошового зобов'язання відповідачем. За наявності достатніх підстав питання щодо стягнення з перевізника штрафних санкцій може бути предметом судового розгляду в окремому позовному провадженні.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Бегаль Михайла Миколайовича є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Витрати позивача по оплаті правової допомоги в розмірі 1.800,00 грн. підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

11.12.2017 між позивачем (довіритель) та адвокатом ОСОБА_2 (повірений) був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов'язався здійснити правову допомогу у спорі, що виник з ТОВ «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто», а саме: вивчення та огляд доказів за їх місцезнаходженням, провести заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу, підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви, вчинення дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу. Винагорода за вказані дії становить 1.800,00 грн.

За змістом 126 ГПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Витрати сторін, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позивач сплатив на користь адвоката ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1.800,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера № 03/12 від 22.12.2017.

Підтвердженням того, що ОСОБА_2 адвокат є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» (03056, м. Київ, вул. Польова, 21, ) на користь Фізичної особи - підприємця Бегаль Михайла Миколайовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) 9.382 (дев'ять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 00 коп. основного боргу, 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, 1.800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова