ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10604/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М.

за участю секретаря судового засідання Бекіної О.О.

за позовом Заступника військового прокуратура Криворізького гарнізону Південного регіону України (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 64) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.6) та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, буд. 13)
до відповідача-1 Військової частини НОМЕР_1 (Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко 30)

до відповідача-2 Приватного навчально-курсового комбінату "Водій" (27501, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, буд. 38)

про визнання договору про спільний обробіток землі № 4/2 від 01.02.2014 недійсним

Представники:
Від позивача: Кравченко В.В., довіреність № 102 від 10.01.2018 представник

Від відповідача-1: Лагно А.А., довіреність № 220 від 10.01.2018 помічник командира з правової роботи - начальника юридичної групи

Від відповідача-2: не з`явився

В засіданні приймає учать: Дичко С.М., службове посвідчення № 035515 від 07.09.2015 заступник військового прокуратура Дніпропетровського гарнізону

СУТЬ СПОРУ:
Заступник військового прокуратура Криворізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 21.12.2017 № 5809вих-17 про визнання недійсним договору про спільний обробіток землі № 4/2 від 01.02.2014 з додатковими угодами, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 та Приватним навчально-курсовим комбінатом "Водій".

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку використання земель оборони, безпідставним та незаконним укладенням будь-яких господарських угод щодо земельних ділянок, що належить до земель оборони, що спричиняє шкоду інтересам держави та порушує права держави в особі Міністерства оборони України та підпорядкованих зазначеному міністерству установам, у постійне користування яким надано земельні ділянки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/10604/17, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.01.2018.

Відповідач-1 заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що заявлені позовні вимоги у повному обсязі не підлягають задоволенню оскільки відповідно до ст. 14 Закону України "Про збройні сили України" збройні сили України можуть здійснювати господарську діяльність згідно із законом. Земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних силах військовій частині НОМЕР_1 від 30.08.2016 № 724 дозволяється здійснювати господарську діяльність, а саме: вирощувати зернові культури (крім рису), бобові культури і насіння олійних культур та вирощувати овочі і баштанні культури, коренеплодів і бульбоплодів.

12.02.2018 Приватний навчально-курсовий комбінат "Водій" звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі № 904/10604/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 912/3737/17 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до Військової частини НОМЕР_1 та Приватного навчально-курсового комбінату "Водій" про визнання договору про спільний обробіток землі № 4/2 від 01.02.2014 з додатковими угодами до нього недійсним.

15.02.2018 від Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпро надійшла відповідь на відзив, згідно якого остання зазначає, що земельні ділянки в Збройних силах України перебувають у постійному користуванні в квартирно-експлуатаційних відділах, як структурної ланки органу забезпечення Збройних сил України, а не в постійному користуванні у військових частинах. Земельні ділянки перебувають у військових частинах лише в тимчасовій експлуатації, оскільки розміщення військової частини може змінюватися, а квартирно-експлуатаційні відділи обслуговують цілі гарнізони без обмежень щодо власного територіального розміщення.

У зв`язку з розформуванням Криворізької КЕЧ району №94, на підставі Акту прийому-передачі земельних ділянок від 30.11.2013, спірна земельна ділянка була передана КЕВ м.Дніпро. Після підписанням даного акту прийому-передачі, КЕВ м.Дніпро було оформлено кадастровий номер на земельну ділянку та оформлено право на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже спірна земельна ділянка ніколи не перебувала та не перебуває в постійному користуванні військової частини НОМЕР_1 . Крім того, цільове призначення даної земельної ділянки - землі оборони.

Ухвалою суду від 28.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.01.2018 о 10:00год.

У судовому засіданні 23.01.2018 розгляд справи відкладений до 13.02.2018, у судовому засіданні 13.02.2018 - до 20.02.2018 та судовому засіданні 20.02.2018 - до 26.02.2018.

Ухвалою суду від 14.02.2018 заяву Військової частини НОМЕР_1 про участь у справі № 904/10604/17 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору повернуто заявнику.

Представник відповідача-2 у судове засідання, не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.02.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
Згідно з Державним актом на право користування землею серії Б № 009798 від 1980 року Квартирно-експлуатаційній частині Криворізького району, правонаступником якої відповідно до наказу начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 09.08.2013 № 94 визначено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро, надано в безстрокове та безоплатне користування земельну ділянку загальною площею 9819,7 га в межах згідно з планом землекористування для випробувального полігону (а.с.40-43).

01.02.2014 між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - відповідач-1) в особі командира військової частини НОМЕР_2 та Приватним навчально-курсовим комбінатом "Водій" (далі - відповідач-2) в особі директора укладено договір № 4/2 про спільний обробіток землі (далі - договір) за умовами якого сторони домовились про спільну діяльність і співробітництво без утворення юридичної особи з використанням земель, які надані відповідачу-1 в безстрокове користування та можливостей відповідача-2 спільно діяти для досягнення загальних цілей, а саме: вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва, збирання, зберігання та їх подальша реалізація (а.с. 18-25).

Сторони домовились, що спільний обробіток землі буде здійснюватися наступним чином: Військова частина НОМЕР_1 бере на себе зобов`язання залучити площу земельної ділянки під спільну діяльність та проводити її обстеження на предмет наявності та, в подальшому, проведення заходів своєчасного знешкодження вибухонебезпечних предметів, а також шкідливих для оточуючої середи, життя та здоров`я людей предметів з метою створення безпечних умов праці; Приватний навчально-курсовий комбінат "Водій" бере на себе зобов`язання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного сільськогосподарського циклу вирощування продукції, яка обумовлена договором (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору Військова частина НОМЕР_1 зобов`язалась залучити до спільної обробки, що буде провадитись разом з Приватним навчально-курсовим комбінатом "Водій" земельні ділянки, що надані Військовій частині НОМЕР_1 в безстрокове користування згідно Державного акту від 1980 року серія Б № 009798 площею 390 га терміном на 1 сільськогосподарський рік.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 договору внесок Військової частини НОМЕР_1 - вартість права обробки земельних ділянок загальною площею 390 га відповідно до Акту обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору, а також ділова репутація та ділові зв`язки та складає 360 грн. за 1 га, а внесок Приватного навчально-курсового комбінату "Водій" - грошові кошти, паливно-мастильні матеріали, обробка ґрунтів, сівба, посадка, внесення добрив та засобів захисту рослин, всі необхідні дії щодо вирощування сільськогосподарських культур, а також професійні знання, навички та вміння, ділова репутація та ділові зв`язки, інше, що встановлюють сторони по закінченню сільськогосподарського року.

Прибуток, що отримується сторонами від спільного обробітку землі, підлягає розподілу пропорційно понесеним фактичним затратам на вирощування сільськогосподарської продукції, при цьому Військова частина НОМЕР_1 в будь - якому випадку повинна отримати прибуток у розмірі не менше частки та внеску, визначеному у статті 6 цього договору. Фактичний розподіл прибутку здійснюється шляхом перерахування відповідної частки прибутку Військовій частині НОМЕР_1 та утримання відповідної частки прибутку Приватним навчально-курсовим комбінатом "Водій" (пункти 8.1, 8.5 договору).

Згідно з пунктом 12.11 договору додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною i мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені в письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

До договору сторони уклали ряд додаткових угод.

17.07.2014 сторони уклали Додаткову угоду № 41 за умовами якої викладено договір від 01.02.2014 в новій редакції. Відповідно до п. 12.1 в редакції Додаткової угоди № 41 договір вважається укладеним з моменту підписання відповідних додаткових угод до договору, але не раніше вивільнення земельних ділянок.

18.07.2014 сторони підписали додаткову угоду № 22, за умовами якої загальна площа земельних ділянок, залучених до спільної обробки, що буде проводиться сторонами відповідно до договору, становить 417,9 га, площі та межі яких встановлюються згідно договору.

18.07.2014 сторони підписали додаткові угоди № 26 та № 27, якими внесено зміни до пункту 6.1 Договору в частині розміру внеску сторони, встановивши його в розмірі 411,00 грн. за 1 га.

Також, 18.07.2014 сторони підписали додаткову угоду № 40, за умовами якої земельні ділянки для спільної обробки залучаються сторонами строком на п`ять сільськогосподарських років з 10.10.2014, тобто до кінця 2020 сільськогосподарського року, з урахуванням вcix положень договору.

Відповідно до Додаткової угоди від 18.07.2014 № 42 земельні ділянки для спільної обробки залучаються сторонами строком на п`ять сільськогосподарських років, тобто до кінця 2020 сільськогосподарського року, з урахуванням всіх положень договору.

Військова прокуратура Криворізького гарнізону, внаслідок встановлення наявності протягом тривалого часу порушення інтересів держави у сфері використання земель оборони, орган державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, захист цих інтересів належним чином не здійснює, звернулася до суду з позовом оскільки виникли обставини, які вимагають представництва прокурором у суді інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро.

Предметом спору у даній справи є вимога Заступника військового прокурора Криворізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання недійсним договору про спільний обробіток землі № 4/2 від 01.02.2014 з додатковими угодами, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 та Приватним навчально-курсовим комбінатом "Водій".

Згідно з приписами статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею (ст. 20 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 який діяв на час видачі Державного акту).

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, яка залучена Військовою частиною НОМЕР_1 до спільної діяльності з Приватним навчально-курсовим комбінатом "Водій" за спірним договором, землекористувачем земельної ділянки відповідно до Державного акту Б № 009798 від 1980 є саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро та належить до категорії земель оборони, а отже, порядок її використання є предметом регулювання Закону України "Про використання земель оборони".

Статтею 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" передбачено, що Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка використовувалась для забезпечення діяльності Військової части НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

Таким чином, саме Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро здійснює облік земельної ділянки, переданої у постійне користування за Державним актом серії Б № 009798 від 1980 року.

Статями 1, 2 Закону України "Про використання земель оборони" передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України. Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про використання земель оборони" військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування.

Відповідно до частини першої та другої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

В силу частини першої, третьої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладені обставини, зважаючи на положення перелічених вище норм права, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору про спільний обробіток землі № 4/2 від 01.02.2014 з додатковими угодами, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 та Приватним навчально-курсовим комбінатом "Водій". При цьому, суд зауважує, що зобов`язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним, що відповідає приписам частини третьої статті 207 Господарського кодексу України.

Щодо клопотання Приватного навчально-курсового комбінату "Водій" про зупинення провадження у справі № 904/10604/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 912/3737/17 суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Стаття 73 Господарського процесуального кодексу України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, у даному випадку у суду є можливість самостійно встановити обставини, що входять до предмету доказування у цій справі. Крім того, 26.02.2018 Господарським судом Кіровоградської області позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до Військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ) та Приватного навчально-курсового комбінату "Водій" про визнання недійсним договору № 4/2 про спільний обробіток землі від 01.02.2017 з додатковими угодами № 41 від 17.07.2014, № 22 від 18.07.2014, № 27 від 18.07.2014, № 42 від 18.07.2014 залишено без розгляду.

За таких обставин, клопотання Приватного навчально-курсового комбінату "Водій" про зупинення провадження у справі № 904/10604/17 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 912/3737/17 не підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 600,00 грн. покладаються на відповідачів в рівних частинах у сумі 800,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати недійсним договір про спільний обробіток землі № 4/2 від 01.02.2014 з додатковими угодами, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) та Приватним навчально-курсовим комбінатом "Водій" (27501, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 38, ідентифікаційний код 36142178).

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) на користь Військової прокуратури Південного регіону України (банк отримувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код 820172, р/рахунок 2762, код класифікації видатків бюджету - 2800, 65012, Одеська область, місто Одеса, вул. Пироговська, будинок 11, ідентифікаційний код 38296363; поштова адреса: Військова прокуратура Криворізького гарнізону Південного регіону України, 50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 64) 800,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Приватного навчально-курсового комбінату "Водій" (27501, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, буд. 38; поштова адреса: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Всебратське-2, буд. 53, кв. 28, ідентифікаційний код 36142178) на користь Військової прокуратури Південного регіону України (банк отримувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код 820172, р/рахунок 2762, код класифікації видатків бюджету - 2800, 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Пироговська, будинок 11, ідентифікаційний код 38296363; поштова адреса: Військова прокуратура Криворізького гарнізону Південного регіону України, 50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 64) 800,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03.03.2018.

Суддя Е.М. Бондарєв