Суд
УХВАЛА

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 917/2001/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, О.М. Баранець, І.В. Ткач

за участю секретаря судового засідання - Руденко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "F & C REALTY"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду

у складі суддів: В.І. Сіверін - головуючий, О.І. Терещенко, В.В. Россолов

від 22.08.2017р.

та на рішення господарського суду Полтавської області

суддя: І.І. Пушко

від 02.02.2017р.

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до приватного акціонерного товариства "F & C REALTY"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватне акціонерне товариство "Ініціатор+"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників учасників:

позивача: Островерхий С.А.,

відповідача: Лабунська М.П.,

третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення (банк), в буд. А-5, що розташовані за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева, б. № 77, загальною площею 794,6 кв.м., згідно з Іпотечним договором № 2759И/0609 від 30.06.2009р. та договором про внесення змін від 03.12.2010р. до Іпотечного договору, укладеного між ЗАТ "F & С REALTY", правонаступником якого є ПрАТ "F & С REALTY" та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", шляхом передачі у власність зазначеного майна ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням ЗАТ "Ініціатор+" зобов'язань за кредитним договором та наявністю умов Іпотечного договору, які передбачають передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 02.02.2017р. у справі №917/2001/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017р., позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ПрАТ "Ініціатор+" перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про мультивалютну кредитну лінію №1093м-01-06 від 05.07.2006р., укладеним між AT "Банк "Фінанси та Кредит" та ПрАТ "Ініціатор +", яка станом на 01.11.2016р. складає 124 604 234,74 грн, з яких: - сума простроченої заборгованості за кредитом - 67 786 988,40 грн; - сума простроченої заборгованості за відсотками - 45 647 743,99 грн; - пеня за прострочення - 11 169 502,35 грн (з них пеня за прострочку основного боргу по кредиту 6 812 036,70 грн.; пеня за прострочку сплати відсотків 4 357 465,65 грн), звернуто стягнення на нежитлові приміщення (банк), в буд. А-5, що розташовані за адресою: місто Полтава, вулиця Жовтнева, будинок № 77 , загальною площею 794,6 кв.м., які є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору № 2759И/0609 від 30.06.2009р. та договору про внесення змін від 03.12.2010 р. до Іпотечного договору №2759И/0609 від 30.06.2009р., укладених між ЗАТ "F & С REALTY", правонаступником якого є ПрАТ "F & С REALTY" та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", шляхом передачі у власність зазначеного майна ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності.

Судові рішення мотивовані наявністю заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006р. у сумі 124 604 234,74 грн., та застереженням в Іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання.

Приватне акціонерне товариство "F & С REALTY", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 39 Закону України "Про іпотеку", статей 15, 16, 17, 41 ГПК України, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 02.02.2017р., постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017р. та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Скаржник вказує на неправомірне нарахування відсотків та штрафних санкцій після відкликання банківської ліцензії та пропуск строків позовної давності щодо окремих заявлених позивачем вимог.

Крім того, відповідач зазначає, що судами не встановлено початкової ціни предмета іпотеки, на який звернуто стягнення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про необхідність зупинення касаційного провадження у справі № 917/2001/16 з таких підстав.

Місцевий господарський суд, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", вказав що ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої сторонами в договорі процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього є примусовим способом реалізації встановленого угодою сторін за Іпотечним договором права іпотекодержателя набути право власності на предмет іпотеки шляхом його передачі іпотекодавцем у власність іпотекодержателя, за наявності умов, передбачених у відповідному застереженні, і таке рішення не потребує вчинення виконавчих дій органами примусового виконання судових рішень.

Суди попередніх інстанцій посилаються на правову позицію, викладену Верховним Судом України у постановах від 14.09.2016р. у справі № 6-1219цс16, від 12.10.2016р. у справі № 6-504цс16, відповідно до якої, установивши факт невиконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, суд вірно вирішив спір по суті, захистивши порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем (кредитором).

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016р. №6-1851цс15 зазначено, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2018р. передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу №760/14438/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення апеляційного суду м. Києва від 07.06.2016р.

Ухвала мотивована наявністю достатньо обґрунтованих підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права (статті 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", статті 328, 335, 376, 392 ЦК України) у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016р. № 6-1851цс16.

Колегія суддів, постановляючи у справі №760/14438/15-ц зазначену ухвалу, вказала що у постановах Верховного Суду України від 14.09.2016р. № 6-1219цс16, від 28.09.2016р. № 6-1243цс16, від 12.10.2016р. № 6-504цс16, від 26.10.2016р. № 6-1625цс16, від 02.11.2016р. № 6-2457цс16, від 22.03.2017р. №6-2967цс16, від 05.04.2017р. № 6-3034цс16, від 27.04.2017р. № 6-679цс17, від 24.05.2017р. № 6-1388цс16, від 09.08.2017р. № 6-2213цс16, від 13.09.2017р. № 6-1446цс17, від 27.09.2017р. № 6-2853цс16 безспірно доведено, що позичальник порушив кредитні зобов'язання і допустив заборгованість. Тобто право кредитора порушено діями позичальника.

Ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч. 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями ч. 3 зазначеної статті визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2018р. прийнято справу №760/14438/15-ц до розгляду Великою Палатою Верховного Суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження на 21.03.2018р.

Відповідно до пп. 7 п. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Оскільки Великою Палатою Верховного Суду переглядається судове рішення у подібних правовідносинах у справі №760/14438/15-ц у Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наявні підстави для зупинення касаційного провадження у справі № 917/2001/16 .

Керуючись ст.ст. 228, 308 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 917/2001/16 за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "F & C REALTY" на рішення господарського суду Полтавської області від 02.02.2017р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017р. у справі №917/2001/16 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №760/14438/15-ц у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя О.М. Баранець

Суддя І. В. Ткач