ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Справа № 922/3346/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенко Є.В.,

за участю представників учасників справи:

прокурор - Полякова С.О. - на підставі службового посвідчення від 10.11.2017р.,

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю № 13 від 02.01.2018р.,

від відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю від 01.10.2017р.,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області

на рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2017р. у справі №922/3346/17, (суддя Кухар Н.М.), прийнятого об 11:50 год. в м. Харкові, повний текст рішення складено 04.12.2017р.,

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, майдан Театральний, буд.1, м. Харків, 61057,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсіф", вул.Естакадна, буд. 11-А, м.Харків, 61080,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Харківський національний університет будівництва та архітектури, вул.Сумська, 40, м.Харків, 61002,

про розірвання договору та повернення майна,

ВСТАНОВИЛА:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області звернувся до господарського суду з позовною заявою про розірвання договору оренди № 5286-Н від 26.09.2012, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрсіф", м.Харків; зобов'язання відповідача звільнити нежитлові приміщення першого поверху - кімн. №№ 1-30, площею 74,5 кв.м. та підвалу кімн. №№ 23, 24 площею 74,8 кв.м. 6-типоверхової будівлі учбового корпусу (інв. №01, літ. "А-6", пам'ятка архітектури), загальною площею 149,3 кв.м. (вартістю 1649100,00 грн.), розташованої за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 40, що знаходиться на балансі Харківського національного університету будівництва та архітектури, та повернути його Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення з боку відповідача приписів ч. 2 ст. 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини", яке полягає у здійсненні відповідачем перепланування та капітальний ремонт в будівлі пам'ятника архітектури місцевого значення "Будинок Держстрах" (охоронний № 2); порушення ст.ст. 23, 25 Закону України "Про охорону культурної спадщини" щодо не укладення охоронного договору з органами охорони культурної спадщини; та порушення п. 1.2. умов Договору шляхом здійснення продажу алкогольних напоїв.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.11.2017р. у справі №922/3346/17 в позові відмовлено повністю.

В обґрунтування відсутності підстав для задоволення позову місцевий господарський суд зазначає, що положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" обовязок щодо укладення охоронного договору памятки культурної спадщини покладено на балансоутримувача Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації було укладено охоронний договір №1002 щодо охорони нежитлової будівлі-памятки архітектури та містобудування місцевого значення літ. "А-6" загальною площею 9902,0 кв.м, розташованої за адресою: м. Харків, вул.Сумська, буд. 40.

Крім того, суд зазначає, що жодне з положень нормативно-правових актів не встановлює повноважень Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області та прокуратури щодо підтвердження шляхом візуального огляду здійснення чи не здійснення перепланування чи ремонту нежитлових приміщень, що є обєктами оренди, так само, як і можливість встановлення фактів торгівлі підакцизними товарами.

Підтвердження шляхом візуального огляду фактів здійснення чи не здійснення перепланування чи ремонту нежитлових приміщень, що є об'єктами оренди, так само як і можливість встановлення чи спростування фактів торгівлі підакцизних товарами, також не входять до повноважень Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації в силу Розпорядження Голови Харківської обласної державної адміністрації № 572 від 06.12.2016р. "Про затвердження положення про Департамент містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації", у звязку з чим акт огляду (обстеження) обєкту оренди (нерухомого майна) № 274/17-0 від 18.09.2017р., а також фотознімки спірних орендованих відповідачем приміщень не можуть бути визнані належними та допустимими доказами допущення вказаних в акті порушень.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Заступник прокурора звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2017р. у справі №922/3346/17 та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що актом огляду (обстеження) обєкту оренди (нерухомого майна) від 18.09.2017р. № 274/17-0 встановлено, що орендовані відповідачем приміщення в супереч умовам п.п. 1.2, 5.1, 5.4, 6.4 договору оренди від 26.09.2012р. № 5286-Н використовуються орендарем не за призначенням, визначеним договором, а саме: у підвальному приміщенні (на площі 74,8 кв.м) проведено перепланування зі складу на кухню з виготовлення готової продукції, в залі (на площі 74,5 кв.м першого поверху) на барі було виявлено напої з підакцизної групи товарів. При цьому, факт продажу ТОВ "Укрсіф" алкогольних напоїв в навчальному закладі також підтверджується ліцензією ДФС України від 15.11.2016р. № 37 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 40.

Крім того, апелянт вказує, що з огляду на положення ч. 2 ст. 2, ст. 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.п. 8.1, 8.3 договору оренди від 26.09.2012р. контрольні функції Регіонального представництва Фонду державного майна України по Харківській області щодо стану та цільового використання орендованого майна визначено у формі візуального обстеження і складання акту огляду (обстеження). Апелянт також зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 26, п. 1 ч.1 ст. 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини", п. 4 Положення про Департамент містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації від 06.12.2016р. № 572 основним завданням Департаменту є забезпечення додержання законодавства у сфері містобудування та архітектури, державних стандартів, норм і правил, здійснення контролю за їх реалізацією.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Укрсіф" просить апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області залишити без змін. В обґрунтування своєї позиції у справі вказує, що зі змісту акту огляду обєкту оренди вбачається, що його було складено головним спеціалістом відділу орендних відносин під час проведення позапланового контролю з питань дотримання вимог законодавства при передачі в оренду державного майна. Разом з тим, ні положеннями наказу Фонду державного майна України від 14.05.2012р. № 655 "Щодо виконання контрольних функцій ФДМУ у сфері оренди", ні ст. ст. 4 та 5 Закону України "Про Фонд державного майна України" та ст. 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна» не передбачена можливість проведення позапланового контролю з питань дотримання вимог законодавства при передачі в оренду державного майна.

На думку відповідача, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, головний спеціаліст відділу орендних відносин регіонального відділення ФДМУ по Харківській області, прокурор Харківської міської прокуратури № 2 та головний спеціаліст Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної Державіної адміністрації під час проведення візуального огляду не могли встановити факти проведення в орендованому приміщенні перепланування та капітального ремонту, а також факт продажу в приміщенні напоїв підакцизної групи товарів. Жодних інших доказів в обґрунтування своїх позовних вимог прокурором надано не було.

В письмових поясненнях у справі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області вказує, що відповідач в порушення умов п. 5.1 договору та без погодження з орендодавцем змінив цільове призначення орендованих приміщень та використовує їх за іншим напрямом діяльності, що у відповідності до ст.ст. 782, 783 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" має наслідком його розірвання в односторонньому порядку.

В судовому засіданні прокурор, представник позивача підтримали вимоги апеляційної скарги, просили суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2017р. у справі №922/3346/17 та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2017р. у справі №922/3346/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, письмового відзиву на апеляційну скаргу на вимогу суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, судова колегія встановила наступні обставини справи.

Харківською місцевою прокуратурою № 2 з метою вивчення у поточному 2017 році стану використання майна навчальних закладів Київського та Новобавського районів м.Харків було проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що згідно з договором оренди № 5286-Н від 26.09.2012 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (позивач, орендодавець) надано TOB "Укрсіф" (відповідач, орендар) в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: нежитлові приміщення першого поверху - кім. №№1-30, площею 74,5 кв.м. та підвалу кімнат №№23,24 площею 74,8 кв.м. 6-ти поверхової будівлі учбового корпусу (інв.№ 1, Літ. "А-6", пам'ятка архітектури), загальною площею 149,3 кв.м., за адресою: м.Харків, вул.Сумська, 40, що перебуває на балансі Харківського національного університету будівництва та архітектури (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 29.07.2016 і становила 1649100,00 грн.

Згідно паспорту та облікової картки на пам'ятку архітектури та містобудування, будівля за адресою: м.Харків, вул.Сумська, 40 перебуває на державному обліку, як пам'ятка архітектури та містобудування місцевого значення, охоронний №2, прийнята на облік рішенням Харківського облвиконкому від 30.04.1980 р. №334, та знаходиться на балансі Харківського національного університету будівництва та архітектури.

Відповідно до п. 1.2 договору оренди від 26.09.2012р. № 5286-Н майно передається в оренду з метою розміщення кафе, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи на площі 74,5 кв.м (кім.№№ 1-30 першого поверху) та розміщення складу на площі 74,8 кв.м (кім.№№ 23,24 підвалу).

Відповідно до п. 10.1 договору № 5286-Н від 26.09.2012, даний договір укладено строком на 15 років, що діє з 26.09.2012 до 26.09.2027.

Прокурор вважає, що відповідач, як орендар, в порушення ст.ст. 23, 25 Закону України "Про охорону культурної спадщини", упродовж тривалого часу порушує істотні умови договору та не виконує свій обов'язок щодо укладення охоронного договору на пам'ятку культурної спадщини та надання його копій орендодавцю та балансоутримувачу.

Охоронний договір на нежитлове приміщення 1 поверху загальною площею 149,3 кв.м. за адресою: м.Харків, вул.Сумська, 40 TOB "Уурсіф" не укладено. З 26.09.2012 до теперішнього часу звернень від TOB "Укрсіф" до Департаменту щодо оформлення охоронного договору на вказане приміщення не надходило.

Харківському національному університету будівництва та архітектури відповідачем з моменту укладення Договору оренди № 5286-Н від 26.09.2012 по теперішній час копії охоронного договору на пам'ятку культурної спадщини не надано, тобто не виконано норми ст. 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" та договору оренди.

Отже, прокурор вважає, що обов'язки, передбачені договором та Законом, орендар не виконує, охоронний договір з Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації не укладає, у зв'язку з чим не встановлено режим використання пам'ятки, не вживаються заходи щодо її збереження та дотримання вимог органу охорони культурної спадщини.

Крім того, головним спеціалістом відділу орендних відносин для проведення позапланового контролю з питань дотримання вимог законодавства при передачі в оренду державного майна було здійснено вихід на місце 18.09.2017р. та складено акт огляду об'єкту оренди, яким зафіксовані наступні правопорушення: майно використовується під кафе з продажу товарів підакцизної групи товарів та склад кухні для приготування готової продукції. В орендованому приміщенні проведено перепланування та капітальний ремонт в будівлі пам'ятника архітектури місцевого значення "Будинок Держстрах" (охоронний № 2). Також у підвальному приміщенні проведено перепланування зі складу на кухню з виготовлення готової продукції.

В залі на барі виявлено напої з підакцизної групи товарів (відповідно до п.1.2. договору, майно передано для розміщення кафе, що не здійснює продаж підакцизної групи товарів), антресолі зі сходами з першого поверху, віконні та двірні історичні пройоми замінено на сучасні металопластикові.

Комісії з огляду не надано відповідних документів згідно договору оренди, а саме - дозвіл на проведення ремонтних робіт та перепланування в приміщенні будівлі пам'ятки архітектури, відповідний охоронний договір на пам'ятку архітектури. Тобто таке перепланування та ремонт у будівлі пам'ятника архітектури, на думку прокурора, є порушенням ч. 2 ст. 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини".

На підтвердження факту продажу алкоголю прокурор посилається також на те, що TOB "Укрсіф" має ліцензію ДФС України № 937 від 15.11.2016р.

Таким чином, прокурор вважає, що всі вищевказані встановлені факти свідчать про порушення відповідачем істотних умов договору, ст. 526 ЦК України, ст.ст. 23,26 Закону України "Про охорону культурної спадщини" та є підставою для розірвання договору оренди № 5286-Н від 26.09.2012.

Місцевим господарським судом при розгляді справи було встановлено, що 23.06.2017р., тобто до звернення прокурора з даним позовом до суду, між Харківським національним університетом будівництва та архітектури та Департаментом містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації було укладено охоронний договір № 1002 щодо охорони нежитлової будівлі - пам'ятки архітектури та містобудування місцевого значення літ. "А-6" загальною площею 9902, кв.м, розташованої за адресою: м.Харків, вул.Сумська, буд.40. Відповідні відомості були викладені в листі від 05.09.2017, адресованому заступнику керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 за підписом заступника директора Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_3

Таким чином, місцевим господарським судом було спростовано доводи прокурора щодо порушень з боку ТОВ "Укрсіф" приписів ст.ст. 23, 25 Закону України "Про охорону культурної спадщини", визначеними прокурором як підстави для розірвання договору оренди від 26.09.2012р. № 5286-Н.

З вказаними висновками суду погодився прокурор, у звязку з чим до доводів апеляційної скарги не віднесено обставину відсутності укладеного з користувачем орендованих приміщень охоронного договору нежитлової будівлі - пам'ятки архітектури та містобудування місцевого значення, яка була заявлена в позові, як одна з підстав для розірвання договору.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства в межах заявлених в апеляційній скарзі доводів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ст.ст. 759, 760, 762 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний використовувати та зберігати орендоване майно відповідно до умов договору, запобігати його пошкодженню, псуванню.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частиною третьою статті 291 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору.

Частиною 1 ст. 783 ЦК України передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірвано достроково у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 10.3 договору оренди сторони визначили, що зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємною згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору (п. 8.2 договору).

Таким чином, підставою для дострокового розірвання спірного договору оренди за рішенням суду на вимогу відповідача, як орендодавця є істотне порушення відповідачем умов договору оренди, а саме за невиконання або неналежне виконання орендарем визначених в договорі обов'язків.

Прокурор, звертаючись з позовом в інтересах держави в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області зазначив, що вказаний державний орган на протязі тривалого часу не виконував належним чином покладені на нього функції, не вчиняв дій щодо розірвання договору оренди з відповідачем, який не виконує зобовязання за договором, у звязку з чим у прокурора наявні підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді.

Слід зазначити, що при вирішенні справи має бути враховано інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20.10.2011р. № 12-рп/2011 зазначається, що збирання, перевірка та оцінка доказів можлива лише в порядку, передбаченому законом. Доказами є фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судовою колегією, обставини незаконного перепланування та проведення капітального ремонту предмету оренди були встановлені в ході проведення візуального огляду під час проведення позапланового контролю з питань дотримання вимог законодавства при передачі в оренду державного майна та зафіксовані в акті огляду (обстеження) об'єкту оренди (нерухомого майна) №274/17-0 від 18.09.2017р., підписаному головним спеціалістом відділу орендних відносин Регіонального відділення ФДМУ по Харківській області, прокурором Харківської міської прокуратури № 2 та головним спеціалістом Департаменту містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації.

Вказаний акт огляду (обстеження) об'єкту оренди містить посилання на проведення відповідачем перепланування та капітального ремонту в будівлі пам'ятки архітектури та містобудування місцевого значення «Будинок Держстрах» (охоронний № 2) без отримання згоди на проведення відповідних робіт з боку орендодавця та балансоутримувача, проведення перепланування у підвальному приміщенні зі складу на кухню з виготовлення готової продукції, проведення заміни антресолей зі сходами з першого поверху, віконних та дверних історичних пройомів на сучасні металопластикові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 4.3 договору сторонами узгоджено, що відновлення орендованого майна здійснюється орендарем відповідно до пунктів 5.4, 5.7, 6.4 договору.

Пунктами 5.4, 5.7 договору визначено, що орендар зобовязується забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодження і псуванню, тримати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормативного фізичного зносу, здійснювати заходи щодо протипожежної безпеки; своєчасно за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна.

Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобовязання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невідємних поліпшень орендованого майна, він зобовязаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невідємних поліпшень.

Так, статтями 776 та 778 Цивільного кодексу України врегульовано різні за своєю правовою природою відносини, що потребують певного розмежування при застосуванні в контексті конкретних обставин справи.

Статтею 776 вказаного Кодексу визначає питання здійснення ремонту речі, переданої у найм, що є необхідним для експлуатації такої речі за призначенням, а положення статті 778 цього Кодексу встановлює питання щодо поліпшення речі, яка є предметом договору найму, тобто проведення певних її змін, завдяки яким покращується її стан, корисність, комфортабельність, зовнішній вигляд тощо у порівнянні з тим станом, в якому річ знаходилася до передачі наймачеві.

Диференціація понять "поліпшення" та "ремонт" зводиться до того, що за наслідками проведення наймачем ремонту відновлюються втрачені якісні характеристики майна без яких неможлива або значно ускладнена його подальша експлуатація, тоді як у результаті поліпшень покращується стан речі, який до таких покращень мав необхідні функціональні властивості, проте не був досить зручним у певних обставинах.

Посилання прокурора на встановлення факту незаконного проведення з боку відповідача капітального ремонту обєкту орендних правовідносин є безпідставними, з огляду на те, що умовами п. 5.7 укладеного між сторонами договору від 26.09.2012р. на орендаря покладено обовязок з проведення капітального ремонту займаного ним приміщення, процедура якого не передбачає отримання попередньої згоди орендодавця чи балансоутримувача на вчинення відповідних дій.

Так, за умовами укладеного між сторонами договору оренди також встановлено, що орендар має право за згодою орендодавця та балансоутримувача проводити заміну, реконструкцію, розширення, технічне переозброєння орендованого майна, що зумовлює підвищення його вартості (п. 6.4 договору).

З наведеного в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 30.04.2003 № 7/7-401 роз'яснення вбачається, що капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних, робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності).

Згідно з ДБН А.2.2-3:2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" надано наступні визначення:

реконструкція перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку обєктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо);

технічне переоснащення комплекс заходів щодо підвищення експлуатаційних властивостей обєктів невиробничого призначення, техніко-економічного рівня виробництва, цехів та дільниць на основі впровадження передової техніки та технології, механізації і автоматизації виробництва, модернізації обєкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

З акту огляду обєкту оренди від 18.09.2017р. не вбачається можливим встановити, які саме роботи, проведені за час дії договору, прокурор відносить до капітального ремонту, а які до перепланування орендованих відповідачем приміщень, чи відносяться вказані роботи до господарських витрат, необхідних для використання наданих в оренду приміщень за визначених сторонами цілей або виходять за межі поточного і капітального ремонту.

Вказаний акт від 18.09.2017р. складено за наслідками візуального огляду об'єктів оренди (технічного стану) площею 74, 5 кв.м та 74,8 кв.м (інв.№ 1, літ. "А-6", памятка архітектури), розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 40, та не містить жодних посилань на первинні документи, на підставі яких встановлено факт проведення перепланування обєкта оренди, що мало наслідком зміну балансової вартості об'єкта оренди.

Судова колегія звертає увагу, що приміщення Будинку "Держстраху" площею 149,3 кв.м було передано для здійснення підприємницької діяльності - розміщення кафе, що не здійснює продаж напоїв з підакцизної групи товарів, та зміна функціонального призначення вказаного приміщення матеріалами справи не підтверджується, зокрема, перепланування складу на кухню з виготовлення готової продукції.

Так, здійснення в процесі ремонтно-будівельних робіт будь-яких втручань до несучих чи огороджувальних конструкцій орендованих відповідачем приміщень також не доведено належними доказами, зокрема учасниками справи не ініційовано проведення експертного дослідження з зазначених питань.

Крім того, згідно технічного паспорту на громадський будинок учбовий корпус по вул. Сумській, 40, м. Харків, а також відміток на плані першого поверху будівлі - технічна інвентаризація проводилась Харківським міським бюро технічної інвентаризації ще 16.04.2010р. (а.с. 28-32), паспорт памятки архітектури та містобудування будівля «Держстраху» місцевого значення було складено 14.04.2004р. (а.с. 42-46).

В свою чергу, акт приймання-передачі орендованого майна від 26.09.2012р. не містить посилань на технічний стан приміщень, переданих в оренду за договором від 26.09.2012р. №5286-Н (а.с. 24), що не надає можливість встановити, які саме будівельні роботи здійснені саме відповідачем в період використання орендованих ним приміщень.

За таких обставин судовою колегією встановлено, що акт огляду (обстеження) обєкту оренди від 18.09.2017р. № 274/17-О не містить достатньої інформації стосовно фактів, які входять до предмета доказування з даної справи та не може бути визнаний належним доказом у справі на підтвердження обставин, на які посилається прокурор в обґрунтування заявлених вимог.

Враховуючи, що здійснення поточного та капітального ремонту передбачалося умовами укладеного між сторонами договором оренди, прокурором не було доведено з боку орендаря неналежного виконання умов договору в частині здійснення поліпшення займаних приміщень, за наслідками яких відбулось погіршення стану орендованого майна, його руйнація або знецінювання, відсутні правові підстави для розірвання договору оренди згідно умов п. 8.2 договору.

Посилання прокурора про те, що складений акт огляду обєкту оренди є належним доказом у справі, оскільки не оскаржений в установленому порядку з боку учасників справи, є необґрунтованими.

Так, наданий до матеріалів справи акт за своєю суттю не відноситься до рішення державного чи іншого органу та не є актом нормативного або індивідуального характеру, що позбавляє можливості визнання його недійсним.

Судова колегія також вказує на необґрунтованість посилання прокурора в обґрунтування заявлених вимог на порушення відповідачем положень абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини", відповідно до яких консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам'яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.

Відповідальність за порушення законодавства про охорону культурної спадщини передбачена розділом VIII вказаного Закону, яким не встановлено цивільно-правову у формі розірвання договору оренди державного майна обєкта культурної спадщини.

Крім того, правові наслідки порушення зобовязання настають у випадках, передбачених законом або договором.

Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України розірвання договору є одним з правових наслідків порушення зобовязання, встановлених договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобовязання, яке не встановлене договором або законом, є порушенням ст. 611 ЦК України.

Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами договору у орендаря відсутній обовязок щодо отримання попередньої згоди відповідних органів державної влади в порядку ст. 26 Закону України "Про охорону культурної спадщини" для здійснення будівельно-ремонтних робіт на обєкті оренди.

Як на підставу для розірвання укладеного між сторонами договору оренди прокурор також вказує, що всупереч вимогам п. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.1996р. № 854 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями" у приміщеннях та на території навчальних закладів, на барі у кафе у вільному продажу виявлено товари з підакцизної групи (алкоголь).

Як встановлено судовою колегією, вказаний акт обстеження, на підставі якого встановлено знаходження напоїв підакцизної марки в орендованому відповідачем приміщенні, не є належним доказом в підтвердження обставин здійснення відповідачем господарської діяльності з продажу алкогольних напоїв в супереч умовам п. 1.2 договору.

Крім того, прокурор на підтвердження обставин здійснення продажу ТОВ "Укрсіф" в орендованому приміщенні алкогольних напоїв в позовній заяві посилається на видану ліцензію ДФС України від 15.11.2016р. №937 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою: м.Харків, вул. Сумська, 40.

Разом з тим, матеріали справи не містять виданої на імя відповідача у справі ліцензії ДФС України на роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою: м.Харків, вул. Сумська, 40.

Слід зазначити, що судовою колегією з Інтернет-ресурсів "Реєстр виданих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у Харківській області" встановлено відсутність виданої ліцензії за №937, вказаним прокурором в позовній заяві. В свою чергу, ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за №37, на яку посилається прокурор в апеляційній скарзі, видана на імя ОСОБА_4.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність прокурором належними та достатніми в розумінні ст. 76, 78 ГПК України доказами обставин, які б свідчили про істотне порушення відповідачем умов п. 2.1 укладеного між сторонами договору оренди від 26.09.2012р. № 5286-Н, внаслідок якого позивач позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору з відповідачем, як правової підстави для розірвання договору оренди.

З огляду на відсутність правових підстав для розірвання договору оренди від 26.09.2012р. № 5286-Н, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо зобовязання ТОВ "Укрсіф" звільнити нежитлові приміщення першого поверху - кімн. №№ 1-30, площею 74,5 кв.м та підвалу кімн. №№ 23, 24 площею 74,8 кв.м 6-типоверхової будівлі учбового корпусу (інв. №01, літ. "А-6", пам'ятка архітектури), загальною площею 149,3 кв.м. (вартістю 1649100,00 грн.), розташованої за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 40, що знаходиться на балансі Харківського національного університету будівництва та архітектури, та повернути його Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області, як похідної.

Матеріали справи свідчать про те, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення відповідно до вимог закону та обставин справи.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 129, 282 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на прокурора.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 30.11.2017р. у справі №922/3346/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19.02.2018р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Плахов