РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.03.2018Справа № 904/8806/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1)

до 1)Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56)

2) Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6)

про відшкодування 42 638,94 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Кравець К.В. за дов.

від відповідачів : не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення за рахунок Державного бюджету України 42 638,94 грн. матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозова О.М. при здійсненні розподілу коштів, отриманих від реалізації майна боржника ОСОБА_3 в межах зведеного виконавчого провадження № 38732625.

Позовні вимоги мотивовані тим, АБ «УКРГАЗБАНК» приймав участь у зведеному виконавчому провадженні №37738263 в якості стягувача, у зв'язку з примусовим виконанням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2012 року по справі №2/0417/4786/2012 та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.04.2013 року по справі №22-ц/774/2214/13 про стягнення з Боржника на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором №301/ф/М5 від 18.12.2007 року в сумі 587 306,85 грн., а також судових витрат по справі в сумі 3 219,00 грн. Проте, АБ «УКРГАЗБАНК» вказує, що державним виконавцем його безпідставно було виключено з переліку стягувачів, вимоги яких були задоволені з коштів, отриманих від продажу іншого (не заставного) майна боржника, чим порушено закон та права позивача, як стягувача. Посилаючись на ст. 56 Конституції України, ч.1 ст. 1174 ЦК України, позивач просить суд задовольнити вказані позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 порушено провадження за вказаним позовом, розгляд справи призначено на 05.12.2017.

Ухвалою від 05.12.2017 відкладено розгляд справи на 19.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 18.01.2018.

Відповідачі відзивів на позов в установлений строк не надали, своїх представників в засідання суду не направили.

Ухвалою суду від 18.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.02.2018.

Ухвалою від 08.02.2018 відкладено розгляд справи по суті на 01.03.2018.

Представники відповідачів в судові засідання не з'явилися, жодних клопотань не подали.

Враховуючи відсутність відзивів відповідачів у матеріалах справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті, вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 01.03.2018 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 01.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

В межах зведеного виконавчого провадження №37738263, що перебувало на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Дніпропетровській області (надалі - ВПВР УДВС) здійснювались заходи з примусового виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2012 року по справі №2/0417/4786/2012 та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.04.2013 року по справі №22-ц/774/2214/13 про стягнення з ОСОБА_3 (надалі - Боржник) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» (надалі - позивач) заборгованості за Кредитним договором №301/ф/М5 від 18.12.2007 року в сумі 587 306,85 грн., а також судових витрат по справі в сумі 3 219,00 грн.

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» приймав участь у зведеному виконавчому провадженні №37738263 в якості стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках зазначеного зведеного виконавчого провадження державним виконавцем було описано та арештовано майно, що належало на праві власності Боржнику:

-1/2 частка домоволодіння, А-1 - житловий будинок, шл/бет. Житловою площею 92,6кв.м., загальною площею 135,5кв.м., Б - сарай шл/бет., В - літня кухня шл/бет., Г - вбиральня де року, Д - вбиральня цегла, Е - сарай тимчасовий, 1-10, I-V споруди, площа земельної ділянки 800кв.м., самовільно зайнятої землі площею - 56 кв.м., розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сировця, буд.2, реєстраційний номер майна - 20650779;

- гараж АДРЕСА_1 (шлакобетон), загальною площею 19,7 кв.м., з погрібом (цегла) та оглядовою ямою (цегла), розташований за адресою: АДРЕСА_2

-43/100 частини магазина, приміщення - приміщення №1 (поз.1,2), 2 (поз.1-3), І'-3, загальною площею 89,5кв.м., ганок літ.а, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гоголя, буд.1.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 2649, прилюдні торги з реалізації гаража АДРЕСА_1 відбулися 05.09.2014, переможцем торгів було оголошено ОСОБА_4, якою, з урахуванням раніше внесеного гарантійного внеску, було сплачено 76 275,12 грн.

Згідно протоколу проведення електронних торгів №6883, прилюдні торги з реалізації 1/2 частки домоволодіння відбулися 15.10.2014, переможцем торгів було оголошено ОСОБА_5, яким, з урахуванням раніше внесеного гарантійного внеску, було сплачено 189 886,95 грн.

29.10.2014 стосовно загальної суми коштів 266 162,07 грн., отриманої за результатами торгів 05.09.2014 та 15.10.2014 державним виконавцем був здійснений розрахунок розподілу стягнутих сум, згідно, якого:

- 1 065,23 грн.- на задоволення 100% вимог 4-ї черги;

- 228 929,53 грн. - на задоволення вимог кредиторів шостої черги, а саме ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» пропорційно сумі вимог кожного з них, відсоток погашення - 2,2%;

- 22 922,38 грн. - виконавчий збір.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 6903, прилюдні торги з реалізації 43/100 частини магазину відбулися 15.10.2014, переможцем торгів було оголошено ОСОБА_12, якою, з урахуванням раніше внесеного гарантійного внеску, було сплачено 622 221,56 грн.

14.11.2014 щодо отриманої за результатами зазначених вище торгів суми коштів 622 221,56 грн., державним виконавцем був здійснений розрахунок розподілу, згідно, якого:

- 571 934,73 грн. - на задоволення вимог кредиторів шостої черги, а саме ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» пропорційно сумі вимог кожного з них, відсоток погашення - 5,63%;

- 57 175,75 грн. - виконавчий збір.

Тобто, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» державним виконавцем був виключений з переліку стягувачів, вимоги яких були задоволені з коштів, отриманих від продажу іншого (не заставного) майна боржника.

Непогодившись із таким рішенням державного виконавця, АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Так, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2016 визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозова О.М. при здійсненні 15.10.2014 та 14.112014 в межах виконавчого провадження № 38732625 розрахунку розподілу коштів, отриманих від реалізації майна боржника, ОСОБА_3, в частині виключення АБ «УКРГАЗБАНК» з переліку стягувачів шостої черги, вимоги яких підлягають задоволенню з коштів отриманих за результатами електронних прилюдних торгів. Ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили 25.02.2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведену норму ст. 75 ГПК України, суд дійшов висновку, що вищенаведені обставини щодо дій державного виконавця, встановлені ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 19.02.2016, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді даної справи Господарського суду міста Києва № 904/8806/17, у якій беруть участь вказані особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Розмір шкоди, заподіяної Банку неправомірними діями державного виконавця, становить 42 638,94 грн., в тому числі:

- 12 188,47 грн. - від продажу гаражу та 1/2 частки домоволодіння за результатами торгів 05.09.2014 та 15.10.2014 відповідно;

- 30 450,47 грн. - від продажу 43/100 частини магазина за результатами торгів 15.10.2014.

Розмір шкоди визначено відповідно до Додатку 43 до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №74/5, яка була чинною на момент здійснення державним виконавцем розподілу коштів, шляхом включення Банку до переліку стягувачів шостої черги, вимоги яких були задоволені з коштів, отриманих від продажу майна боржника, з урахуванням сум коштів, що надійшли від продажу майна та вимог інших стягувачів. Тобто так, як розрахунки розподілу коштів мали б виглядати в разі дотримання державним виконавцем вимог закону.

Висновок про те, що вимоги Банку при розподілі коштів від продажу майна боржника, разом з вимогами інших стягувачів мають бути віднесені саме до шостої черги ґрунтуються на положеннях ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент здійснення державним виконавцем розподілу коштів.

Станом на час розгляду справи орган виконання рішень не повернув позивачеві суму у розмірі 42 638,94 грн.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Враховуючи неправомірність дій державного виконавця, яка встановлена судовим рішення, що набрало законної сили (ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2016), наявність матеріальної шкоди в розмірі не отриманих від реалізації майна боржника коштів, та наявність прямого причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями державного виконавця та шкодою, вимоги позивача про стягнення 42 638,94 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 у справі № 1-36/2001 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2000 рік» та статті 25 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» (справа про відшкодування шкоди державою), також визначено, що шкода, завдана незаконними діями державних органів, відшкодовується за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

За таких обставин, відшкодування шкоди позивачу підлягає за рахунок Державного бюджету України, розпорядником якого, у спірних правовідносинах, є Державна казначейська служба України.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючисьст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232- 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 56, ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (03087, м.Київ, вул..Єреванська, буд.1, ) за рахунок Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 42 638 (сорок дві тисячі шістсот тридцять вісім) грн. 94 коп. відшкодування шкоди, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 02.03.2018

Суддя О.М.Ярмак