ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" лютого 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2557/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

при секретарі судового засідання Шейнцис О.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 57 від 12.01.2018р.;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/2557/17

За позовом: Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворлд ОСОБА_2" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, офіс 2-65 Н);

про стягнення 147 702, 05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворлд ОСОБА_2", в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.11.2017р. (а.с.72-77), просить стягнути з відповідача основну заборгованість за договором перевезення вантажів №785-0 від 30.12.2013р. у сумі 129 506, 58 грн., на яку, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо своєчасного її погашення, було нараховано пеню у розмірі 11 951, 55 грн., 3 % річних у сумі 1 434, 18 грн. та 4 809, 74 грн. інфляційних витрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на перевезення вантажів № 785-О від 30.12.2013р., строк дії якого з урахуванням додаткової угоди до нього від 30.12.2016р. було продовжено на 31.12.2017р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.10.2017р. порушено провадження у справі №916/2557/17 із призначенням її до розгляду в засіданні суду 20.11.2017р.

Ухвалою суду від 20.11.2017р., з огляду на незявлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, невиконання вимог ухвали суду, а також з урахуванням необхідності додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 18.12.2017р.

Ухвалою суду від 18.12.2017р., з урахуванням набрання 15.12.2017р. чинності Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, справу № 916/2557/17 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою розгляд справи по суті призначено на 17.01.2018р.

Судове засідання по справі №916/2557/17, призначене на 17.01.2018р., не відбулось, у зв'язку з виникненням технічних обставин, які спричинені ускладненням погодних умов, що призвели до неможливості проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 18.01.2018р. розгляд справи №916/2557/17 по суті у судовому засіданні призначено на іншу дату, а саме на 12.02.2018р.

У судове засідання 12.02.2018р. зявився представник позивача, який під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.11.2017р., просив суд задовольнити їх.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворлд ОСОБА_2" про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання вищевказаних ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з ЄДР (а.с.67-71), у судові засідання не зявлявся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення ухвали про порушення провадження у справі від 26.10.2017 року, ухвали про відкладення розгляду справи від 20.11.2017р.; ухвали від 18.12.2017р. було повернуто поштою із відміткою у довідках поштової установи, «за закінченням терміну зберігання» (а.с.63-66, 84-87,90-93), а також те, що ухвалу суду від 18.01.2018р. було отримано відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.106), а також відсутність жодних клопотань щодо причин неявки ТОВ "Ворлд ОСОБА_2" у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, надані в ході розгляду справи, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2013р. Державне підприємство "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ворлд ОСОБА_2" (Замовник) було укладено договір на перевезення вантажів № 785-О (а.с.13-17), згідно п. 1.1 якого Перевізник на підставі письмової заявки Замовника, зобовязується доставити автомобільним транспортом вантажі Замовника в контейнерах та інші вантажі Замовника в контейнерах та інші вантажі (відповідно до транспортних накладних) з місця відправлення (ДП „Іллічівський морський торговельний порт) до пункту призначення в межах України, а також у зворотному напрямку, і видати вантажі вантажоодержувачеві, а Замовник зобовязується вчасно сплатити вартість послуг з перевезення вантажів відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, перевезення вантажів виконуються Перевізником лише на підставі письмових заявок, що подає Замовник. Заявка надається Замовником на бланку підприємства з печаткою та підписом уповноваженої особи в диспетчерську автобази Перевізника.

Згідно п. 4.1 договору, розрахунки між Перевізником і Замовником здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Перевізника.

Приписами п. 4.5 договору сторони встановлено, що вартість послуг, що надаються Перевізником не враховує ПДВ. ПДВ нараховується згідно діючого законодавства України.

Замовник сплачує рахунки Перевізника за фактичний пробіг автотранспорту протягом 5 банківських днів з моменту його виставлення на підставі подорожніх листів (п. 4.8 договору).

Пунктом 4.9 договору сторони погодили, що акт наданих послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання Перевізником послуг Замовнику.

Прийом передача акту для підпису та оформлення здійснюється сторонами шляхом передачі уповноваженим представникам під особистий підпис в реєстрі виставлених рахунків. Замовник зобовязується не пізніше другого дня після отримання екземплярів акту наданих послуг повернути Перевізнику підписаний та засвідчений власною печаткою належний порту екземпляр акту.

Відповідно до п. 5.2 договору, за прострочення сплати рахунку, який виставляється згідно з п. 4.8 даного договору, Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення сплати, що діє на день платежу.

Відповідно до п. 8.1, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2014р. За бажанням сторін договір може бути продовжений на наступний рік. Продовження терміну дії договору здійснюється сторонами протягом 30 робочих днів до дати припинення дії договору шляхом укладання додаткової угоди.

Як слідує з матеріалів справи, 26.12.2014р. між сторонами до вказаного договору було укладено додаткову угоду (а.с.97-98), згідно умов якої вищевказаний п. 8.1 договору викладено у такій редакції: „Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015р.

31.12.2015р. між сторонами до вказаного договору було укладено додаткову угоду (а.с.96), згідно умов якої вищевказаний п. 8.1 договору викладено у такій редакції: „Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016р.

30.12.2016р. між сторонами до вказаного договору було укладено додаткову угоду (а.с.18-19), згідно умов якої вищевказаний п. 8.1 договору викладено у такій редакції: „Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017р. За бажанням сторін договір може бути продовжений на наступний рік. Продовження терміну дії договору здійснюється сторонами протягом 30 робочих днів до дати припинення дії договору шляхом укладання додаткової угоди.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу на підставі відповідних заявок (а.с.22,23,24,25,28) послуги з перевезення автотранспортом завантажених контейнерів на загальну суму 129506,58 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Пр/4324 від 30.05.2017р. (а.с.21) та № Пр/4985 від 19.06.2017р. (а.с.27).

Рахунки, складені на підставі актів, були отримані відповідачем під розпис 31.05.2017р. та 19.06.2017р., про що безпосередньо свідчить наявний в матеріалах справи витяг з журналу обліку видачі рахунків та актів (а.с.29-30).

Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворлд ОСОБА_2" за надані послуги не розрахувалось.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 129506,58 грн., відповідач, згідно приписів ст.13 ГПК України, суду не надав, а вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" в цій частині цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення пені у сумі 11951,55грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що за прострочення сплати рахунку, який виставляється згідно з п. 4.8 даного договору, Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення сплати, що діє на день платежу.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом при перевірці розрахунку пені (а.с.75) встановлено правильність її нарахування, у звязку із чим вимоги про її стягнення у розмірі 11951,55 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 3 % річних у розмірі 1434,18 грн. та інфляційних втрат у сумі 4809,74 грн., суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом при перевірці розрахунку 3% річних та інфляційних втрат (а.с.76) встановлено правильність їх нарахування, у звязку із чим вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 1434,18 грн. та інфляційних у сумі 4809,74 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 129,232,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ворлд ОСОБА_2" (68000, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Хантадзе, офіс 2-65 Н, ) на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "Чорноморськ" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ) основну заборгованість у розмірі 129506/сто двадцять девять тисяч пятсот шість/грн. 58 коп.; пеню у сумі 11951/одинадцять тисяч девятсот пятдесят одна/ грн. 55 коп.; 3 % річних у сумі 1434/одна тисяча чотириста тридцять чотири/ грн. 18 коп.; інфляційні втрати у розмірі 4809/чотири тисячі вісімсот девять/ грн. 74 коп. та витрати про сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2215/дві тисячі двісті п'ятнадцять/ грн. 53 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19 лютого 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська