ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2018 р.Справа № 922/3903/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства спеціалізоване будівельно-монтажне управління "Тунельбуд", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергосервіс ПМК", м. Харків
про стягнення 70978,00 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПрАТ СБМУ "Тунельбуд", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - ТОВ "Енергосервіс ПМК" про стягнення збитків у розмірі 70978,00 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за субпідрядним договором №3/16-М від 05.01.2016, оскільки під час проведення зустрічної звірки, проведеної Північно-східним офісом Держаудитслужби у ТОВ "Енергосервіс ПМК" з питання документального та фактичного підтвердження виду, обсягу та якості операцій і розрахунків з ПрАТ СБМУ "Тунельбуд" для зясування реальності та повноти відображення операцій та розрахунків в обліку КП Харківська дирекція будівництва метрополітену за період з 01.10.2012 по 31.05.2017 було встановлено, що підрядною організацією - ТОВ "Енергосервіс ПМК" до 3-х актів форми №КБ-2в було включено 159-ть світильників по ціні за одиницю на 372,00 грн. більшій, ніж було передбачено договірною ціною, що відповідно до висновків Північно-східного офісу Держаудитслужби, не відповідає вимогам п.6.3.3 ДСТУ-НБД. 1.1 -2:2000 Настанова щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405. Внаслідок чого, у 3-х актах форми № КБ-2в за березень 2016 року № 35 (сума акту 65167,20 грн.), за травень 2016 року № 51 (сума акту 529348,72 грн.) та за серпень 2016 року №75 (сума акту 33633,60 грн.) загальна вартість світильників ЛПО 06В-2*36 ВАТРА перевищувала Договірну ціну на суму 59148,00 грн. без ПДВ, що з урахуванням податку на додану вартість складає 70978 гривень.

В якості правових підстав позивач посилається на ст.ст. 16, 509, 599, 626, 629, 837, 875 ЦК України та ст. 224 ГК України.

Ухвалою господарського суду від 24.11.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 02.01.2018 о 09:45.

12.12.2017 до суду від позивача надійшла заява, в якій він, враховуючи факт відсутності у штаті ПрАТ СБМУ "Тунельбуд" працівників, які б могли представляти інтереси товариства у судовому засіданні, просить суд розглядати справу по суті без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

13.12.2017 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказує на те, що листом від 28.01.2016 замовником КП Харківська дирекція будівництва метрополітену генеральному підряднику ПрАТ СБМУ Тунельбуд було погоджено ціни на закупівлю світильників ЛПО 06В-2*36 ВАТРА по ціні 872,00 грн. за шт. (без ПДВ). Крім того, Акти форми №КБ-2в - за березень 2016 року № 35 (сума акту 65167,20 грн.), за травень 2016 року № 51 (сума акту 529348,72 грн.) та за серпень 2016 року №75 (сума акту 33633,60 грн.) підписано без заперечень. Тобто, вартість світильників ЛПО 06В-2*36 ВАТРА погоджена сторонами. При цьому, при прийняті робіт замовнику надано первинні документи, що підтверджують вартість світильників ЛПО 06В-2*36. Відповідно до актів виконаних робіт форми КБ-2в по договору № 3/16 - М, прийнятих замовником, загальна вартість прийнятих матеріальних ресурсів складає 13155765 грн. без ПДВ, тобто вартість матеріальних ресурсів, передбачених договірною ціною, не перевищена, а навпаки мала місце економія бюджетних коштів. Разом з тим, зростання ціни одного матеріального ресурсу, за рахунок зменшення ціни інших матеріальних ресурсів, що не призводить до збільшення загальної вартості матеріальних ресурсів за договірною ціною та взагалі вартості - за договором, не суперечить вимогам ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 та іншим діючим нормативним документам. Отже, включення світильників ЛПО 06В-2*36 ВАТРА у загальній кількості 188 штук по ціні 872,00 грн. за одиницю (на загальну суму 163936,00 грн.) до 3-х актів форми №КБ-2в - за березень 2016 року № 35 (сума акту 65167,20 грн.), за травень 2016 року № 51 (сума акту 529348,72 грн.) та за серпень 2016 року №75 (сума акту 33633,60 грн.) відповідає вимогам ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, ДСТУ-Н Б Д. 1.1-2:2013 та умовам договору № 3/16 - М.

У зв'язку з набранням 15.12.2017 чинності Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 та у відповідності до п. п. 9 п.1 Розділу XI Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, 18.12.2017 Господарським судом Харківської області була винесена ухвала про призначення справи №922/3903/17 до розгляду в порядку загального позовного провадження; розпочато у справі №922/3903/17 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 10 січня 2018 року о 09:45.

Ухвалою суду від 10.01.2017 підготовче засідання було відкладене до 07.02.2018 до 09:45.

Ухвалою суду від 07.02.2018 підготовче засідання було закрите та справу призначено до судового розгляду по суті на 26.02.2018 о 09:45.

Позивач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

05.01.2016 між Приватним акціонерним товариством спеціалізоване будівельно-монтажне управління Тунельбуд (позивач, генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Енергосервіс ПМК (відповідач, субпідрядник) був укладений субпідрядний договір №3/16-М на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції Олексіївська до станції Проспект перемоги (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, генпідрядник доручає, а субпідрядник зобовязується на свій ризик відповідно до проектно-кошторисної документації виконати та здати йому у встановлений договором строк - будівельно-монтажні роботи та внутрішні електротехнічні роботи на дільниці від станції Олексіївська до станції Проспект Перемоги на обєкті Будівництво ділянки третьої лінії Харківського метрополітену від станції Наукова до станції Проспект Перемоги (дільниця що будується від станції Олексіївська до станції Проспект Перемоги).

Склад та обсяг робіт, що виконує субпідрядник, передбачені проектно-кошторисною документацією (п. 1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору, замовником будівництва є - Комунальне підприємство "Харківська дирекція будівництва метрополітену" сторона, яка забезпечує фінансування будівництва об'єкту, приймає завершені роботи і здійснює розрахунки за них з генпідрядником.

Відповідно до п.п. 3.1-3.2 договору, вартість договору визначається на підставі ствердженої сторонами договірної ціни (додаток № 2), яка є невідємною частиною цього договору. Договірна ціна по договору визначена приблизною (динамічною), є його невідємною частиною і складає (додаток № 2) і складена відповідно до Державних будівельних стандартів України - ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293.

Виконані відповідачем роботи по вказаному договору були прийняті позивачем без зауважень та заперечень, шляхом підписання актів форми №КБ-2в - за березень 2016 року № 35 (сума акту 65167,20 грн.), за травень 2016 року № 51 (сума акту 529348,72 грн.) та за серпень 2016 року №75 (сума акту 33633,60 грн.) та оплачені ПрАТ СБМУ "Тунельбуд" у повному обсязі.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач вказує на те, що під час проведення зустрічної звірки, проведеної Північно-східним офісом Держаудитслужби у ТОВ "Енергосервіс ПМК" з питання документального та фактичного підтвердження виду, обсягу та якості операцій і розрахунків з ПрАТ СБМУ "Тунельбуд" для зясування реальності та повноти відображення операцій та розрахунків в обліку КП Харківська дирекція будівництва метрополітену за період з 01.10.2012 по 31.05.2017 було встановлено, що підрядною організацією - ТОВ "Енергосервіс ПМК" до 3-х актів форми №КБ-2в було включено 159 світильників по ціні за одиницю на 372,00 грн. більшій, ніж було передбачено договірною ціною, а саме: згідно з п. 261, п. 262 ресурсної відомості до договірної ціни до договору № 3/16 передбачалось використати світильники ЛПО 06В-2*36 ВАТРА в загальній кількості 188 штук на загальну суму 104788,00 грн., а саме: у кількості 29 штук по ціні 872,00 грн. на суму 25288,00 грн. (п. 261) та у кількості 159 штук по ціні 500,00 грн. на суму 79500,00 грн. (п. 262). У свою чергу, згідно з ресурсними відомостями до 3-х актів форми №КБ-2в за березень 2016 року № 35 (сума акту 65167,20 грн.), за травень 2016 року № 51 (сума акту 529348,72 грн.) та за серпень 2016 року №75 (сума акту 33633,60 грн.) були включені світильники в загальній кількості 188 штук по ціні 872,00 грн. за одиницю на загальну суму 163936,00 грн. Вказане, на думку позивача, завдало йому збитків у розмірі 70978,00 грн.

ПрАТ СБМУ Тунельбуд звернулося до ТОВ Енергосервіс ПМК з претензією № 117 від 25.10.2017, в якій просило перерахувати збитки у розмірі 70798,00 грн.

Проте, відповідач, листом № 571 від 13.11.2017 претензію позивача відхилив у повному обсязі.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Господарські договори є однією з підстав виникнення між учасниками господарських відносин майново-господарських зобов'язань, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. ст. 173-175 ГК України).

Господарські договори укладаються та виконуються за правилами Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 7 ст. 179, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Дослідивши зміст, укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно ч. 2 ст. 317 ГК України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Положеннями ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що для притягнення до відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

З положень п.п. 13.1 - 13.3 договору вбачається, що сторонами було погоджено порядок приймання виконаних робіт шляхом складання та підписання актів приймання виконаних підрядних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ Енергосервіс ПМК було повідомлено ПрАТ СБМУ Тунельбуд про зростанням вартості матеріально-технічних ресурсів, на підтвердження вартості світильників ЛПО 06В-2*36 ВАТРА та надано рахунок-фактуру ТОВ Автомагіка № 15-000000011 від 18.01.2016 (вартість 1 од. світильника ЛПО 06В-2*36 - 872 грн. без ПДВ), комерційну пропозицію ПП НП-П Квазар № 03/01 від 21.01.2016 (вартість 1 од. світильника ЛПО 06В-2*36 - 922,76 грн. без ПДВ), комерційну пропозицію ТОВ "НВО "Аерокосмоекологія" № 21/01/01 від 21.01.2016 (вартість 1 од. світильника ЛПО 06В-2*36 - 920 грн. без ПДВ) та запропоновано погодити найнижчу ціну 872 грн. без ПДВ за 1 одиницю.

Листом від 28.01.2016 замовником КП Харківська дирекція будівництва метрополітену генеральному підряднику ПрАТ СБМУ Тунельбуд було погоджено ціни на закупівлю світильників ЛПО 06В-2*36 ВАТРА по ціні 872,00 грн. за шт. (без ПДВ).

Як зазначалося вище, виконані відповідачем роботи по вказаному договору були прийняті позивачем без зауважень та заперечень, шляхом підписання актів форми №КБ-2в - за березень 2016 року № 35 (сума акту 65167,20 грн.), за травень 2016 року № 51 (сума акту 529348,72 грн.) та за серпень 2016 року №75 (сума акту 33633,60 грн.) та оплачені ПрАТ СБМУ "Тунельбуд" у повному обсязі.

Викладене дозволяє суду дійти висновку, що ТОВ Енергосервіс ПМК" роботи було виконано у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, оскільки позивачем під час приймання виконаних відповідачем робіт не було заявлено претензій щодо їх обсягу, якості та вартості. Викладене дозволяє господарському суду дійти висновку про відсутність у діях відповідача такого із елементів складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка, що, в свою чергу, свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення, а, отже, і про відсутність правових підстав для відшкодування за рахунок ТОВ "Енергосервіс ПМК" 70978,00 грн. збитків.

Крім того, враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення із відповідача збитків обґрунтовані фактом встановлення Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України завищень вартості матеріально-технічних ресурсів з боку ТОВ "Енергосервіс ПМК", господарський суд вважає за необхідне зазначити, що за умови існування між сторонами по справі договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки органом державної влади фінансово-господарської діяльності, як на підставу позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом правопорушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору та не можуть їх змінювати.

Статтею 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року N 2939-XII встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

З огляду на наведену законодавчу норму суд зазначає, що акт перевірки може бути підставою для вчинення процесуальних дій, зокрема пред'явлення позову до суду, однак не позбавляє позивача процесуального обов'язку доводити наявність порушеного права чи законного інтересу, чого позивачем у даній справі зроблено не було.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки під час розгляду даної справи судом було встановлена відповідність обсягів та вартості робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем обсягам та вартості, визначених у відповідній проектно-кошторисній документації до договорів підряду, відсутність зауважень позивача щодо якості, вартості та обсягів виконаних робіт, що, в свою чергу, свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для відшкодування за рахунок ТОВ "Енергосервіс ПМК" збитків у розмірі 70978,00 грн., а тому відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525-530, 627-629, 632, 837, 853, 883 ЦК України, ст.ст. 173-175, 173, 193, 216-218, 224, 225 ГК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 05 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2