ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

26 лютого 2018 року Справа № 926/3750/17

За позовом Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту економіки Чернівецької міської ради

до відповідача фізичної особи-підприємця Павленка Володимира Мирославовича

про стягнення заборгованості по орендній платі за приміщення - 12138,38 грн., розірвання договору та повернення приміщення

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Андрійчук А.Б.

Представники:

прокурор - Понзюк Л.В. (посвідчення № 023792 від 23.12.2013 року)

від позивача - Іванович Л.Є. (довіреність № 02/01-17/1080 від 04.07.2017 року), Настас Л.О. (довіреність №02/01-17/1520 від 20.09.2017 року)

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Чернівецька місцева прокуратура в інтересах держави в особі Департаменту економіки Чернівецької міської ради звернулась з позовом до фізичної особи-підприємця Павленка Володимира Мирославовича про стягнення заборгованості по орендній платі за приміщення у сумі 12138,38 грн., розірвання договору та повернення приміщення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилається на те, що 23 вересня 2013 року між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та фізичною особою-підприємцем Павленко Володимиром Мирославовичем було укладено договір оренди нерухомого майна № 298, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежиле приміщення загальною площею 69,8 кв.м., яке розташоване в м. Чернівці, вул. Емінеску, 1, з метою використання його під комп'ютерний клуб та інтернет-кафе, а також зобов'язувався щомісячно сплачувати орендну плату. Вказаний договір діє з 23 вересня 2013 року по 23 серпня 2019 року включно, відповідно до внесених у вищезазначений договір змін 26.09.2016 року. Далі прокурор стверджує, що відповідач умови вищевказаного договору належним чином не виконував, а тому за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року у нього перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 11716,45 грн., а також за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року нарахована пеня у сумі 421,93 грн.

Таким чином, прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі у сумі 11716,45 грн. та пеню у сумі 421,93 грн., а також, у зв'язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, розірвати договір оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року та повернення відповідачем протягом трьох робочих днів позивачу за актом приймання-передання займаного приміщення, яке розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Емінеску, 1.

Представники позивача підтримали позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 20.11.2017 року. Ухвалами від 04.12.2017 року та від 14.12.2017 року розгляд справи відкладався, а саме останньою на 15.01.2018 року.

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, ухвалою від 15.01.2018 року суд встановив, що справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та відклав підготовче засідання на 05.02.2018 року.

Ухвалою від 05.02.2018 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.02.2018 року.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем проживання відповідача є: АДРЕСА_1. Вся судова кореспонденція по даній справі, яка надсилалась відповідачу, була надіслана за вищезазначеною адресою, а також за адресою орендованого відповідачем майна.

Однак, відповідач відзив на позовну заяву не надав, явку повноваженого представника у судові засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання суду.

Отже, не з'явлення у судові засідання відповідача та не надання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджає вирішенню спору по суті за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані прокурором та позивачем документи і матеріали, заслухавши їх пояснення, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного:

23 вересня 2013 року між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та фізичною особою-підприємцем Павленко Володимиром Мирославовичем укладено договір оренди нерухомого майна № 298 на підставі якого та згідно акту приймання передання об'єкта оренди, на підставі рішень виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.10.2004 року № 916/2, від 28.02.2006 року № 126/3, від 27.12.2011 року № 814/22 та заяви від 10.09.2013 року № П-821/0-02/01 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежиле приміщення, загальною площею 69,8 кв.м., розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. М. Емінеску, 1 в підвалі будівлі, з метою використання його під комп'ютерний клуб та інтернет-кафе. Вартість об'єкта оренди становить 125363,00 грн. (без урахування податку на додану вартість). Даний договір укладено між сторонами строком на два роки й одинадцять місяців, що діє з 23 вересня 2013 року до 22 серпня 2016 року (включно).

26 вересня 2016 року між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та фізичною особою-підприємцем Павленко Володимиром Мирославовичем укладено додатковий договір № 1 до договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року, згідно з яким, вважати договір оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року продовженим на два роки 11 місяців, а саме по 23 серпня 2019 року (включно), а вартість об'єкта оренди становить 260507,00 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Пунктами 2.1., 2.4. договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року передбачено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату …, місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є додатком до цього договору на дату його укладення з урахуванням ПДВ становить 1526,94 грн., а з 26 вересня 2016 року з урахуванням ПДВ складає 2604,94 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції попереднього місяця, що визначається Державною службою статистики України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та відомості розрахунків з орендарями по оренді нежитлових приміщень за період з 01 червня 2017 року по 31 жовтня 2017 року, загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01 листопада 2017 року складає суму у розмірі 12138,38 грн., в тому числі пеня у сумі 421,93 грн. При цьому, прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача існуючу заборгованість з орендної плати, яка виникла у період з червня 2017 року по жовтень 2017 року включно, у сумі 11716,45 грн., а також пеню у сумі 421,93 грн., яка нарахована за період з липня 2017 року по жовтень 2017 року включно.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, частина 1 та пункт 2 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлюють, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Пунктом 2.5. договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року встановлено, що орендар щомісячно самостійно розраховує орендну плату з урахуванням податку на додану вартість та сплачує її впродовж поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Отже, оскільки відповідач зобов'язання щодо сплати орендної плати у відповідності до умов договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року належним чином в повній мірі не виконав, то повинен сплатити на користь позивача заборгованість у сумі 11716,45 грн.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 5.4. договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року за несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відповідач неналежно та несвоєчасно виконував грошові зобов'язання по сплаті орендної плати у відповідності до умов договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року, а тому, має сплатити позивачу пеню у сумі 421,93 грн.

Пунктом 2 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пункт 3 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно пункту 1 статті 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Пунктом 5.5. договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року передбачено, що несплата орендної плати протягом трьох місяців із дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання цього договору на вимогу орендодавця.

Як встановлено судом, відповідач не сплачував позивачу орендну плату у відповідності до умов договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року протягом тривалого часу, а саме з червня 2017 року по жовтень 2017 року включно, тобто більше трьох місяців підряд, тим самим порушив вимоги укладеного договору та чинного законодавства, що є підставою для розірвання договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року.

Відповідно до пункту 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно із пунктом 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункту 17 Роз'яснення ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 4.1.17. договору оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року передбачено, що орендар зобов'язаний після закінчення строку дії цього договору чи у випадку його дострокового розірвання, протягом трьох робочих днів передати орендодавцю за актом приймання-передання об'єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі майна в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки, в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Таким чином, вимоги прокурора про повернення відповідачем протягом трьох робочих днів позивачу займаного приміщення є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, прокурор та позивач належними доказами довели суду обґрунтованість заявлених позовних вимог, а відповідач не спростував позов належними доказами.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 130, 194, 210, 220, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Павленко Володимира Мирославовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Департаменту економіки Чернівецької міської ради (58000, м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 3, на р/р 0002 в ГУДКСУ Чернівецької області, МФО 856135, код 37978173) заборгованість з орендної плати у сумі 11716,45 грн. та пеню у сумі 421,93 грн. (всього 12138,38 грн.).

3. Розірвати договір оренди нерухомого майна № 298 від 23 вересня 2013 року, укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради (58000, м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 3, ) та фізичною особою-підприємцем Павленко Володимиром Мирославовичем (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1).

4. Фізичній особі-підприємцю Павленко Володимиру Мирославовичу (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) повернути протягом трьох робочих днів Департаменту економіки Чернівецької міської ради (58000, м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 3, ) за актом приймання-передання займане нежиле приміщення, загальною площею 69,8 кв.м., розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. М. Емінеску, 1 в підвалі будівлі.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця Павленко Володимира Мирославовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь прокуратури Чернівецької області (58000, м. Чернівці, вул. Кордуби, 21, , на р/р 4946 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) судовий збір у сумі 4800,00 грн.

6. Накази видати протягом п'яти днів після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 26 лютого 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 02 березня 2018 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Тинок