Суд
УХВАЛА

27 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/13023/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Вронської Г.О.,

суддів: Баранця О.М., Студенця В.І.,

за участю секретаря судового засідання Варави Ю.В.,

представників учасників справи:

позивача: Петроченко С.О.,

відповідача-1: Корчадим В.М.,

відповідача-2: Герасименко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Національного банку України

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Ярмак О.М.

від 25.07.2017 та

на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Зеленін В.О., Алданова С.О., Зубець Л.П .,

від 18.09.2017

за позовом Національного банку України

до 1. Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"; 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Національного банку України у справі №910/13023/16 Господарського суду міста Києва.

Предметом спору в даній справі є визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонду) в частині відхилення кредиторських вимог позивача у розмірі 1875768,66 грн.; зобов'язання Уповноваженої особи Фонду додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги позивача у розмірі 1875768,66 грн.; зобов'язання Фонду затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" у частині збільшення акцептованих вимог Національного банку України у розмірі 1875768,66 грн.

Згідно з частиною 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того відповідно до підпункту 7 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Однак зі змісту наступних постанов Верховного Суду України, у яких наведені різні правові позиції щодо юрисдикції адміністративних судів з розгляду спорів, що стосуються оскарження дій, бездіяльності, рішень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку та зобов'язання її вчинити дії, вбачається відсутність правової визначеності з наведеного питання.

Так, постановою від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 Верховний Суд України скасував судові рішення судів попередніх інстанцій та закрив провадження в адміністративній справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" Куреного О.В. про визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача визнати та включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги позивача.

При винесенні зазначеної постанови Верховний Суд України виходив з того, що з системного аналізу частини 3 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 1 Закону України "Про банки та банківську діяльність", пункту 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Зазначена правова позиція також наведена Верховним Судом України в постанові від 15.06.2016 у справі №21-286а16 за позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова С.І. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Проте постановою від 20.09.2016 Верховний Суд України відмовив у задоволенні заяви відповідача, який просив скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України та закрити провадження у справі №21-2288а16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Іпотека Кредит" до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Омега Банк" Лемеша М.В. про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення.

Зазначена заява у справі №21-2288а16 була мотивована невідповідністю оскаржуваного судового рішення викладеному у постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 висновку щодо непоширення юрисдикції адміністративних судів на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку. Але Верховний Суд України зазначив, що аналіз постанови Верховного Суду України від 16.02.2016 (справа №21-4846а15) не дає підстав для висновку про невідповідність оскаржуваного судового рішення викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки вона постановлена за інших фактичних обставин, ніж у справі, що розглядається.

З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що розмежування юрисдикції адміністративних та господарських судів щодо наведених спорів, які виникають під час ліквідації банку, є виключною правовою проблемою, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Водночас у зв'язку з відсутністю правової визначеності щодо зазначеного питання прийняття будь-якого судового рішення матиме наслідком відступлення від одного з наведених висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Разом з тим, наявність наведеної виключної правової проблеми стала підставою для передання на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №910/8132/17 ухвалою Верховного Суду від 06.02.2018.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2018 прийнято до розгляду справу №910/8132/17.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Оскільки судові рішення у подібних правовідносинах щодо оскарження дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку та зобов'язання її вчинити дії є предметом перегляду Великої Палати Верховного Суду у справі №910/8132/17, Суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження до закінчення касаційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду зазначеної справи.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтею 234, підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Зупинити провадження у справі №910/13023/16 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №910/8132/17 Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець