ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10580/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А.

за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Приватного підприємства "Землі півдня", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро

про визнання недійсним (скасування) рішення у справі № 46/05-03-5/17 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" від 28.11.2017 р.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 83 від 16.08.2017 р.

Суть спору:

Приватне підприємство "Землі півдня" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення № 43/01-14/05-17 по справі № 46/05-03-5/17 адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.11.2017 р. та стягнення витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2017 р. відкрито провадження у справі № 904/10580/17, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.01.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2018 р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.02.2018 р.

Представник позивача у судове засідання 19.02.2018 р. не зявився, про причини відсутності суду не повідомив.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення позивача про дату, час та місце судового слухання, оскільки в судовому засіданні 30.01.2018 р. представник позивача був обізнаний про наступне судове засідання, яке призначено 19.02.2018 р., але позивач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.02.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

Рішенням Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (відповідач) від 28.11.2017 року № 43/01-14/05-17 по справі № 46/05-03-5/17 визнано дії Приватного підприємства "Землі півдня" (позивач) щодо неподання інформації на вимогу територіального відділення від 06.07.2017 року № 1583/21/05-17 у встановлені головою територіального відділення строки, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

За дане порушення законодавства про захист економічної конкуренції на Приватне підприємство "Землі півдня" накладено штраф у розмірі 8 000,00 грн.

Статтею 1 Закону України Про Антимонопольний комітет України встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Позивач у позовній заяві стверджує, що невірними є висновки відповідача викладені у спірному рішенні про те, що лише обґрунтована відмова позивача надати витребувану інформацію при розгляді адміністративної справи є підставою для притягнення до відповідальності позивача за порушенням ним Закону України "Про захист економічної конкуренції". А також на думку позивача спірне рішення відповідача не було прийнято при повному зясуванні та доведенні обставин, які мають значення для справи, висновки відповідача повністю не відповідають встановленим обставинам справи та при прийнятті відповідачем такого рішення порушено норми матеріального права, в тому числі ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Судом встановлено, що відповідачем, за дорученням щодо розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - виробнича фірма "Астра" щодо можливих порушень в діях Приватного підприємства "Землі півдня" під час участі у відкритих торгах на закупівлю за державні кошти послуги інженерні (код ДК 016:2010-71.12.1) - (комплексі інженерні послуги (код ДК 021:20-3) послуги з розроблення технічної документації щодо інвентаризації земель на території Червоненської сільської ради в межах і за межами населених пунктів (код 71.12.19-00.00) оголошення № 148769 оприлюднене на веб порталі Уповноваженого органу 21.07.2016 № 131 (21.07.2016), які проводилися Червоненською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області.

Відповідачем на підставі ст.ст. 3, 7, 17, 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" направлено позивачу вимогу про надання інформації від 11.04.2017 р. № 951/21/05-17. У вимозі запитана інформація, отримання якої надало б можливість повно та всебічно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово - виробнича фірма "Астра" від 21.10.2016 р. № 2344/02. Також, у вимозі встановлено двадцятиденний термін для надання інформації.

Проте у встановлений термін, з урахуванням продовження строку надання відповіді на вимогу відповідача листом від 15.05.2017 року № 1185/29/05-17 на 20 днів з моменту отримання вказано листа, відповідь на вимогу від позивача не надходила.

Відповідачем на адресу позивача вдруге направлено вимогу про надання інформації від 06.07.2017 р. № 1583/21/05-17 в якій зазначено, що вимога надсилається у звязку з надходженням заяви та дослідженням питань, що в ній порушені на підставі ст.ст. 3, 7, 17, 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", також вимога містила попередження, що неподання інформації у встановлені головою територіального відділення Антимонопольного комітету України строки, подання інформації в неповному обсязі, а також подання недостовірної інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України є порушенням Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбаченим п.п. 13 15 ст. 50 і тягне за собою відповідальність, згідно з абзацом 4 ч. 2 ст. 52 цього Закону.

Листом вих. № 453/07 від 28.07.2017 р. на вимогу № 1583/21/05-17 від 06.07.2017 р. позивач у задоволенні вимоги відповідача відмовив, у звязку з тим, що вимоги викладені у вимозі відповідача є незаконними та адресовані субєкту господарювання за відсутності належних законодавством України підстав.

Згідно з статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до пункту 5 статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" голова територіального відділення Антимонопольного комітету України, зокрема, має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно - господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких уповноважені особи органів Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб'єктів господарювання та інших осіб.

Статтею 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що субєкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

Відсутність законодавчих обмежень щодо підстав витребування відділенням необхідної йому інформації підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в його постанові від 14.08.2012 року зі справи № 08/03/26/64/2011 та інших.

При цьому закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 73 Господарського процесуального кодексу України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

З іншого боку, законодавством України не передбачено і якоїсь спеціальної форми, а так само і порядку надсилання відповіді на запит про надання інформації. Отже, така інформація може надаватися в будь-якій не забороненій законом формі та спосіб, з огляду, водночас, на те, що заперечення органом Антимонопольного комітету України подання суб'єктом господарювання інформації потребує подання останнім належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно належного виконання обов'язку з надання витребуваної інформації.

Такі правові позиції викладено і в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства".

Отже, відповідач у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача відповідну інформацію, а позивач у свою чергу, мав у встановлений головою територіального відділення строк її подати у будь-якій не забороненій законом формі та спосіб.

Оскільки позивачем не надано відповідачу витребувану інформацію в установлені строки, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є порушення органом АМК України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення у справі.

Таким чином, судом встановлено, що не надання позивачем інформації, правомірно визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді не подання інформації територіальному відділенню АМК у встановлені головою територіального відділення строки та застосовано до позивача санкції, передбачені статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Враховуючи викладене спірне рішення від 28.11.2017 р. № 43/01-14/05-17 прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, в межах компетенції територіального відділення, а висновки викладені в ньому відповідають обставинам справи є об'єктивними та неупередженими. Підстави для визнання його недійсним, передбачені статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відсутні.

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.

Судові витрати у справі, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_2

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК

України 26 лютого 2018 р.