ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 911/3535/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод дорожніх машин"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМКОМПЛЕКТ"

про стягнення 8 047 187,95 грн.

Суддя С.І.Чонгова

За участю секретаря судового засідання Савчук С.Ф.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №49/1843 від 12.12.2017);

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький завод дорожніх машин" (далі ПАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин ") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМКОМПЛЕКТ" (далі ТОВ ПРОМКОМПЛЕКТ) про стягнення 8 047 187,95 грн., а саме:

- 7 472 480,00грн основний борг;

- 574 707,95 пеня за загальний період з 02.12.2016 по 15.08.2017

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за контрактом №16/0673/69 від 23.11.2016 в частині своєчасної оплати за отриманий товар.

Відповідач у справі ТОВ ПРОМКОМПЛЕКТ документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Ухвалою від 15.01.2018 змінено організаційно-правничу форму юридичної особи з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод дорожніх машин" на Приватне акціонерне товариство "Кременчуцький завод дорожніх машин".

ПрАТ "Кременчуцький завод дорожніх машин" 12.02.2018 подано заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить стягнути 8 489 475,06грн, у т.ч.

- 7 372 480,00грн основна заборгованість;

- 1 116 995,06грн пеня за період з 02.12.2016 по 30.11.2017.

Відповідно до частини 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 15.02. 2018, згідно частини 6 ст. 183 ГПК України, суд вирішивши питання, зазначені у частині другій статті 182 ГПК України за письмовою згодою представників сторін, розпочав розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.11.2016 між Публічним акціонерним товариством «Кременчуцький завод дорожніх машин» (продавець) та Товариством з Обмеженою відповідальністю «Промкомплект» підписано контракт №16/0673/16 від 23.11.2016 (далі контракт, а.с.9-11).

За умовами договору продавець зобовязується протягом строку, зазначеного в цьому контракті, виготовити та передати у власність покупця обладнання асфальтозмішувальних установок, вузлів і агрегатів до них (далі іменується «Продукція), а покупець зобовязується прийняти та своєчасно оплатити продукцію на умовах, встановлених цим контрактом та додатками до нього (п.1 контракту).

Згідно п.2 контракту, найменування, ціна і кількість продукції вказується у специфікації до даного договору. Кожна специфікація є невідємною частиною до цього договору з моменту підписання додатку сторонами.

Відповідно до п.4.1 та 4.2 контракту, продукція поставляється на умовах FCA склад ПАТ «Кредмаш», м. Кременчук (просп. Свободи,4) якщо інше не обумовлено в додатках до цього контракту. Умови поставки розуміються згідно з правилами «Інкотермс» в редакції 2010 року. Продукція повинна бути виготовлена та поставлена у відповідності до графіку, зазначеному у додатках до цього контракту.

Датою поставки продукції вважається дата передачі продукції покупцеві відповідно до накладної на відвантаження і відпуск продукції (п.4.4 контракту).

У відповідності до п.6.1 контракту оплата здійснюється в розмірі 100% (сто відсотків) вартості продукції, згідно з графіком, вказаним у додатках до контракту.

Контракт набуває чинності з моменту двосторонього підписання сторонами і діє до 30.12.2017. Термін дії цього контракту може бути продовжений за взаємною згодою сторін, оформлений у вигляді додаткової угоди до цього контракту і є невідємною частиною. Припинення (закінчення строку) дії контракту не звільняє сторін від відповідальності за порушення, якщо такі мали місце при виконанні умов контракту (п.п. 13.1, 13.2 контракту).

Відповідно до додатку 1 (специфікації) від 23.11.2016 до контракту, підписаної сторонами, сума до сплати за додатком №1 становить 14 620 800,00грн.

Пунктом 4 додатку 1 (специфікації) сторони погодили, що покупець здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно з наступним графіком: 3 000 000,00грн у строк до 01.12.2016; 2 324 160,00грн у строк до 20.02.2017; 2 324 160,00грн у строк до 20.03.2017; 2 324 160,00грн у строк до 20.04.2017; 2 324 160,00грн у строк до 20.05.2017; 2 324 160,00грн у строк до 20.06.2017. Допускається дострокове виконання покупцем зобовязання по оплаті за продукцію.

Згідно п. 5 додатку 1 (специфікації) у разі недотримання термінів оплати, згідно п.4 додатку, продавець має право нараховувати покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки за кожен день не сплати, а покупець зобовязується сплатити суму пені на вимогу продавця.

Так, 31.01.2017 позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 45 на суму 14 620 800,00грн.

Додатковою угодою №1 від 03.02.2017 до контракту сторони погодили сума до сплати за додатком №1 становить 14 779 200,00грн (за ДС-1683 Установка асфальтозмішувальна та транспортні витрати (залізнична платформа)), а також змінили графік оплати, а саме покупець здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно з наступним графіком: 3 000 000,00грн у строк до 01.12.2016; 2 324 160,00грн у строк до 10.02.2017; 2 324 160,00грн у строк до 31.03.2017; 2 324 160,00грн у строк до 30.04.2017; 2 324 160,00грн у строк до 31.05.2017; 2 324 160,00грн у строк до 30.06.2017. Допускається дострокове виконання покупцем зобовязання по оплаті за продукцію.

На виконання умов контракту, 24.02.2017 позивач згідно накладної № 05/110 від 31.01.2017 на відвантаження продукції, передав відповідачу ДС-1683 Установка асфальтозмішувальна вартістю 14 620 800,00грн, яка отримана представником покупця по довіреності №3 від 09.02.2017, що міститься в матеріалах справи.

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання по контракту виконав в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобовязання по контракту виконав частково в сумі 7 306 720,00грн, що підтверджуються платіжними дорученнями (а.с 21-30) внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 7 472 480,00грн.

Згідно узгодженого сторонами контракту графіка, повний розрахунок покупцем повинен бути проведений до 20.06.2017 року.

Позивач звертався до відповідача з претензією №42/955 від від 11.07.2017, відповідно до якої пропонував сплатити заборгованість у розмірі 7 785 131,83грн.

Претензією №42/1760 від від 30.11.2017 позивач пропонував відповідачу сплатити заборгованість у розмірі 8 435 732,84грн.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з 23.11.2016 по 29.12.2017 станом на 29.12.2017, підписаного та скріпленого печатками сторін, сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлену продукцію становить 7 372 480,00грн (а.с.70).

Враховуючи, що відповідач розрахувався не у повному обсязі за поставлену йому продукцію, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача 8 489 475,06грн (з урахуванням збільшення).

У судовому засіданні позивач зменшив суму основного боргу на 1 000 000,00грн, так як відповідач частково сплатив суму основного боргу.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити заборгованість за поставлений товар.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч вказаним нормам відповідачем розрахунок за поставлений товар здійснювався не у строки визначені сторонами.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 372 480,00грн заборгованості за поставлену продукцію обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 116 995,06грн за загальний період з 02.12.2016 по 30.11.2017 з урахуванням строків платежів станом на 30.12.2017.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 5 додатку 1 (специфікації) у разі недотримання термінів оплати, згідно п.4 додатку, продавець має право нараховувати покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки за кожен день не сплати, а покупець зобовязується сплатити суму пені на вимогу продавця.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розрахунок суми пені здійснено позивачем арифметично вірно з урахуванням приписів ч.6 ст. 232 ГК.

Таким чином, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення пені в розмірі 1 116 995,06грн.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 127 342,14грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомплект» (вул. Володимирська, 57 А, офіс 12, м. Васильків, Київська область, 08600; ідентифікаційний код 31367359) на користь Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» (пр-т Свободи, буд. 4, м. Кременчук Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 05762565) 6 372 480,00грн основного боргу, 1 116 995,06грн пені, а також 127 342,14грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 28.02.2018

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст.

240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова