ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.02.2018 Справа № 920/1224/17
Господарський суд Сумської області у складі судді Спиридонової Н.О. при секретарі судового засідання Гребенюк С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 920/1224/17 в порядку загального позовного провадження

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (вул. Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ, 01021) в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (пр-т Космонавта Комарова, буд. 44, м. Київ, 03065),

до відповідача Державного професійно-технічного навчального закладу «Путивльський професійний ліцей» (вул. Комсомольська, буд. 20, м. Путивль, Сумська область, 41500),

про стягнення 17221,48 грн. на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № SUM/2016/6079/НОМЕР_1 від 01.11.2016,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю № 35 від 09.01.2018,

відповідача не зявився.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 17221,48 грн. заборгованості за договором транспортування природного газу магістральними трубопроводами № SUM/2016/6079/НОМЕР_1, укладеного між сторонами 01.11.2016, з яких: 12392,27 грн. основний борг, 1389,04 грн. інфляційні витрати, 352,30 грн. 3 % річних, 3087,87 грн. пеня, а також судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 60 від 31.01.2018 визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі.

05.02.2018 відповідач подав до суду клопотання № 59 від 31.01.2018, в якому просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

15.02.2018 представник позивача подав до суду відповідь на відзив (вх. № 1318 від 15.02.2018), в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та враховуючи визнання позову відповідачем в підготовчому засіданні у справі № 920/1224/17, яке відбулося 17.01.2017 та визнання позову у відзиві відповідача № 60 від 31.01.2018, просить суд, на підставі частини третьої статті 185 Господарського процесуального кодексу України, ухвалити рішення за результатами підготовчого засідання, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв?язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз?яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховую вищевикладене та те, що відповідач у своєму відзиві визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить суд задовольнити позов, суд вбачає підстави про ухвалення рішення у даній справі на стадії підготовчого провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між сторонами договору на транспортування природного магістральними трубопроводами № SUM/2016/6079/НОМЕР_1 від 01.11.2016 (далі - договір), позивач зобовязувався надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а відповідач зобовязувався сплатити за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг.

Згідно постанови НКРЕКП від 27.09.2016 № 1610 «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та газорозподільними трубопроводами», тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами становить 195,70 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 39,14 грн., всього з ПДВ 234,84 грн.

Тарифи визначені в пункту 5.1 договору, є обовязковими для сторін з дати набрання ним чинності.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що тарифи, визначенні в пункті 5.1 договору, є обовязковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Згідно пункту 11.1 договору, договір набирає чинності з 01.11.2016 та укладається на строк до 31.12.2016. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Пунктами 3.1 та 3.4 договору встановлено, що послуги з транспортування газу магістральними газопроводами оформляються відповідачем і позивачем актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, які є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника (відповідача) з Газотранспортним підприємством (позивачем).

Згідно пункту 5.4 договору, вартість фактично наданих позивачем відповідачу послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг.

Позивач зазначає, що факт надання ним протягом листопада-грудня 2016 року послуг відповідачу за договором підтверджується належно оформленими актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (а.с. 21-22) на загальну суму 12392,27 грн.

Пунктом 5.5 договору визначено, що оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Відповідач самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані послуги у звітному місяці проводиться відповідачем до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він виконуючи взяті на себе зобовязання, протнаспортував природний газ для відповідача у листопаді 2016 року в обсязі 42,363 тис. куб.м. на загальну суму 9948,53 грн. та в грудні 2016 року в обсязі 10,406 тис. куб.м. на загальну суму 2443,74 грн., а відповідач порушив взяті на себе зобовязання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № SUM/2016/6079/НОМЕР_1 від 01.11.2016, не сплатив за спожитий природний газ, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.12.2017 складає 12392,27 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обовязок субєктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Пунктом 1 частини першої статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що факт надання позивачем відповідачеві послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, факт наявності заборгованості перед позивачем в сумі 12392,27 грн. не заперечується відповідачем у відзиві на позов, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожитий природний газ у сумі 12392,27 грн. визнаються судом правомірними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

За несвоєчасну оплату спожитого природного газу, позивач вимагає стягнути з відповідача на його користь пеню в сумі 3087,87 грн., 3 % річних в сумі 352,30 грн. та інфляційні втрати в сумі 1389,04 грн.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», правовими наслідками порушення грошового зобовязання, тобто зобовязання сплатити гроші, є обовязок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», моментом виконання грошового зобовязання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю.

Пеня та інші нарахування у звязку з порушенням грошових зобовязань визначаються позивачем у твердій сумі на час подання позову і включаються в ціну останнього, з якої сплачується судовий збір у встановленому законом розмірі. Розрахунок відповідної суми може бути викладений у позовній заяві або доданий до неї.

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату або несплату одержаного товару у вигляді стягнення пені передбачена пунктом 7.3 договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № SUM/2016/6079/НОМЕР_1 від 01.11.2016, згідно якого у разі порушення строків оплати, передбачених розділом 5 договору, відповідач зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач має право вимагати від відповідача сплатити пеню за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості. Пеня нараховується за весь період прострочення з дати закінчення строку оплати кожного відповідного рахунку до моменту повної оплати відповідачем ціни договору.

Частина шоста статті 232 Господарського кодексу України встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Права позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачені умовами вищевказаного договору поставки, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 3087,87 грн. за періоди: з 21.12.2016 по 20.01.2017, з 21.01.2017 по 26.01.2017, з 27.01.2017 по 01.03.2017, з 02.03.2017 по 13.04.2017, з 14.04.2017 по 25.05.2017, з 26.05.2017 по 06.07.2017, з 07.07.2017 по 03.08.2017, з 04.08.2017 по 14.09.2017, з 15.09.2017 по 26.10.2017 та з 27.10.2017 по 07.12.2017 є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі вимог статей 549-552, 629 Цивільного Кодексу України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 352,30 грн. та інфляційних збитків в сумі 1389,04 грн. за періоди з 21.12.2016 по 20.01.2017 та з 21.01.2017 по 07.12.2017 є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі положень статті 625 наведеного вище Кодексу

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в розмірі 1600,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 185, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Путивльський професійний ліцей» (41500, Сумська область, м. Путивль, вул. Комсомольська, буд. 20, ідентифікаційний код 02547429) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (03065, м. Київ, пр-т Космонавта Комарова, буд. 44, ідентифікаційний код 23517243) заборгованість в сумі 12392,27 грн., пеню в сумі 3087,87 грн., 3 % річних в сумі 352,30 грн., інфляційні втрати в сумі 1389,04 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 20 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_2