ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018м. ДніпроСправа № 904/35/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Панасенко Анни Вікторівни, м. Новомосковськ Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Елтехкомп", м. Дніпро

про стягнення 6753,67 грн,

у присутності представників:

від позивача: Панасенко А.В., паспорт серії НОМЕР_2, виданий Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській обл. 28.03.2005;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

03.01.2018 Фізична особа-підприємець Панасенко Анна Вікторівна (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Елтехкомп" (далі - відповідач), у якій виклала вимогу про стягнення основного боргу у сумі 3300,00 грн, 3% річних у сумі 82,18 грн та інфляційних втрат у сумі 3371,49 грн, нарахованих нею з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов заявки-договору №270217 на надання послуг перевезення вантажу, укладеного між сторонами 27.02.2017.

Ухвалою суду від 09.01.2018 відкрито провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та її розгляд призначено у засіданні на 30.01.2018.

Ухвалою суду від 30.01.2018 розгляд справи відкладено на 20.02.2018.

20.02.2018 позивач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій наступних документів: платіжного доручення №30091 від 09.02.2018 на суму 3300,00 грн, податкової накладної №7 від 28.02.2017 та квитанції про реєстрацію вказаної податкової накладної.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судових засіданнях не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Від відповідача повернулися конверти з ухвалами суду від 09.01.2018 та від 30.01.2018 з відмітками поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані всім учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь його представника у судовому засіданні та на подання відзиву на позов.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими матеріалами і документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2017 між позивачем - Фізичною особою-підприємцем Панасенко Анною Вікторівною, як перевізником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничим підприємством "Елтехкомп", як замовником, було укладено заявку-договір №270217 (далі - заявка-договір) на перевезення вантажу автомобільним транспортом, умовами якої визначено наступне:

- дата та час завантаження - 27.02.2017;

- маршрут перевезення: Дніпропетровськ-Київ;

- вимоги до автомобілю - тент;

- адреса завантаження: м. Дніпропетровськ, вул. Берегова 133-б;

- об'єм - 2,2 тони (6м 1,9м 2,2 м) шафи металеві;

- найменування вантажу - ТНП;

- адреса розвантаження - м. Київ, 2-і точки вивантаження;

- термін доставки - 28.02.2017;

- сума фрахту - 4800,00 грн з ПДВ.

Також підписанням даної заявки-договору, сторони узгодили наступні умови, у тому числі:

- водій при завантаженні/вивантаженні зобов'язаний перевіряти відповідність кількості та якості вантажу товарно-супровідним накладним, що додаються;

- при завантаженні контролювати розподіл вантажу по машині та відповідність вантажу із зазначеним у заявці та у випадку неспівпадіння проінформувати замовника; доставка суворо вказаному одержувачу; протягом усього маршруту прямування залишати машину лише на охоронюваних стоянках;

- документи завірені печаткою та отримані факсимільно або електронною поштою, мають рівну юридичну силу з оригіналом;

- перевізник несе повну відповідальність за збереження вантажу;

- сторони домовились, що факсова або електронна заявка на транспортний засіб, є документом для надання до суду.

Укладена між сторонами заявка-договір за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 909 цього Кодексу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов заявки-договору позивачем було здійснено перевезення вантажу за узгодженим сторонами маршрутом, про що свідчить підписана сторонами товарно-транспортна накладна №Р40 від 27.02.2017 з відтисками печаток замовника та перевізника (а.с. 13).

Частиною першою статті 916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

У заявці-договорі сторони погодили, що замовник сплачує перевізнику за послуги перевезення вантажу суму фрахту у розмірі 4800,00 грн.

Позивач зазначає, що ним було сформовано та надано відповідачу рахунок на оплату за №7 від 27.02.2017 на суму 4800,00 грн та акт надання послуг за №7 від 28.02.2017, але підписаний примірник акту відповідачем повернуто не було. Однак, 13.03.2017 відповідач частково виконав своє зобов'язання по оплаті вартості наданих йому послуг перевезення вантажу, перерахувавши позивачу 1500,00 грн оплати за транспортні послуги за рахунком №7 від 27.02.2017.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Підписана сторонами заявка-договір не містить узгодженого сторонами строку оплати замовником фрахтової суми. Також, у матеріалах справи відсутні й докази, які б свідчили про дату вручення відповідачу рахунку на оплату. Таким чином, у суду відсутня можливість визначити термін виконання замовником зобов'язання по оплаті за надані йому послуги перевезення вантажу моментом пред'явлення вимоги перевізником у формі виставленого рахунку на оплату.

В той же час, оскільки відповідачем 13.03.2017 здійснено часткову оплату фрахтової суми за рахунком №7 від 27.02.2017 з посиланням в призначенні платежу на цей рахунок, суд доходить висновку, що на дату платежу відповідач мав рахунок на оплату, тому узгодженим сторонами терміном виконання зобов'язання по оплаті за послуги перевезення вантажу є саме - 13.03.2017.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов'язання по оплаті за заявкою-договором, на момент звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість відповідача по сумі фрахту становила 3300,00 грн (з урахуванням часткової оплати в сумі 1500,00 грн).

Залишкову частину основного боргу було сплачено відповідачем на рахунок позивача 09.02.2018 платіжним дорученням №30091 на суму 3300,00 грн, тобто після звернення позивача з позовом до суду, тому провадження у справі в цій частині вимог підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Тож, позивач просить стягнути з відповідача також 3% річних у сумі 82,18 грн за період з 01.03.2017 по 28.12.2017 та інфляційні нарахування в сумі 3371,49 грн за березень-грудень 2017 року.

Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань встановлено, що позивачем розрахунок зроблено арифметично невірно. Крім того, судом визначено інший термін виникнення у відповідача зобов'язання по оплаті фрахтової суми, ніж той, що враховано позивачем при здійсненні розрахунків річних та інфляційних.

Отже, після здійсненого судом перерахунку 3% річних становлять 78,93 грн (за період з 14.03.2017 по 28.12.2017), а інфляційні нарахування - 373,52 грн (за березень-грудень 2017 року).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із закриттям провадження у справі в частині суми основного боргу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 888,99 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 178, 231 ч. 1 п. 2, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Елтехкомп" (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, 133Б; ідентифікаційний код 31251352) на користь Фізичної особи-підприємця Панасенко Анни Вікторівни (51200, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 3% річних у сумі 78,93 грн, інфляційні нарахування в сумі 373,52 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 888,99 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В частині вимог про стягнення 3300,00 грн основного боргу провадження по справі закрити.

4. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 22.02.2017.

Суддя В.Д. Воронько