РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2018Справа № 910/20491/17
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в спрощеному провадженні справу

За позовом доПриватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"
про стягнення 2 466, 64 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (надалі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування у розмірі 5 408, 96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 5-2-800-10001-17 від 04.02.2017, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 11.04.2017 за участю застрахованого транспортного засобу - автомобіля "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3, здійснив виплату страхового відшкодування, а тому ним, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні 19.01.2018.

Між тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15.01.2018 позивачем через канцелярію суду надано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач вказує на те, що відповідачем було частково сплачено страхове відшкодування в розмірі 2 942,32 грн., у зв'язку із чим позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 2 466,64 грн. страхового відшкодування.

Стаття 46 Господарського процесуального кодексу України визначає права та обов'язки сторін. Так, зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяви позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовому клопотанні, прийняте господарським судом, тоді новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 2 466, 64 грн.

Також 15.01.2018 позивачем через канцелярію суду надано клопотання, у якому він просив суд розглядати справу №910/20491/17 за правилами спрощеного позовного провадження.

19.01.2018 відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що при виплаті відповідачем страхового відшкодування, його сума була зменшена на вартість підсилювача заднього бамперу та вартість роботи по його заміні, водночас відповідач вказує, що дана позиція відсутня у акті огляду, що є додатком до звіту №2676 згідно якого вартість матеріального збитку склала 5 061,16 грн., а тому, враховуючи зазначене, страхове відшкодування складає 2 942,32 грн. та оскільки відповідачем було сплачено позивачеві зазначені кошти, відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2018 вирішено розглядати справу №910/20491/17 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ" було укладено договір страхування наземного транспорту № 5-2-800-10001-17, предметом якого є якого є страхування транспортного засобу "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017 по справі №161/6281/17, 11.04.2017 о 09.20 год. в м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого, 1-А, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3 та автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, в результаті якої автомобілю "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3 були завдані механічні пошкодження

Відповідно до вищезазначеної постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017 по справі №161/6281/17, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з копії наявного в матеріалах справи акту виконаних робіт №ЗА-0002094 від 16 червня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3 склала 5 408,96 грн.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акту № 562-17 від 29.06.2017 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 5 408,96 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 1114 від 30.06.2017.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Mitsubishi Lancer", д.н. НОМЕР_2, який є винною особою у скоєнні ДТП, була застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на підставі полісу № АК/5750745 зі строком дії з 18.01.2017 по 17.01.2018, цим полісом встановлено ліміт по майну у розмірі 100 000,00 грн. франшизу в розмірі 00,00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності водія автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_1, тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 74, 76 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що Закони України "Про страхування" та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов'язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах спеціального нормативно-правого акта, а саме Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то в даному випадку застосовуються норми цього Закону, а саме статті 29.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Таким чином, оскільки ДТП сталося у 2017 році, а як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3 - 2010 року випуску, а отже коефіцієнт фізичного зносу при розрахунку страхового відшкодування є таким, що дорівнює нулю.

Як вбачається зі звіту про оцінку №2676 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 24.04.2017, складеного СПД Щербатий А.А., розмір відновлювального ремонту та матеріального збитку з врахуванням зносу автомобіля "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3 становить 5 061,16 грн., який розраховано відповідно до вимог Закону з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює нулю.

Між тим, як було зазначено вище, згідно акту виконаних робіт №ЗА-0002094 від 16 червня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3 склала 5 408,96 грн.

Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Тому виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик набуває права зворотної вимоги до страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Вищевикладена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14 (№3-50гс15) та має враховуватись іншими судами в силу ч. 1 ст. 111-28 ГПК України.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик (позивач) набув права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 09.02.2016 у справі № 910/8779/15, від 02.02.2016 у справі № 910/25250/15, від 14.09.2016 у справі № 910/3650/6, від 26.09.2016 у справі № 910/26829/15, від 19.10.2016 у справі № 910/7108/16.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що акт виконаних робіт №ЗА-0002094 від 16 червня 2017 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3 склала 5 408,96 грн., наданий позивачем страховий акт № 562-17 від 29.06.2017 та платіжне доручення № 1114 від 30.06.2017 на суму 5 408,96 грн., є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП.

В силу приписів ст. ст. 76, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність, які входять до предмету доказування.

Доводи відповідача про те, що вартість страхового відшкодування має визначатися відповідно до звіту про оцінку №2676 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 24.04.2017 та додатків до нього не приймаються судом з підстав, які були викладені вище.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, у зв'язку із настанням страхового випадку, у відповідача виник обов'язок відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу "Chevrolet Lacetti NA 196", д.н. НОМЕР_3 у розмірі 2 466,64 грн. - з урахуванням заявленого позивачем зменшення розміру позовних вимог та приймаючи до уваги те, що розмір франшизи згідно полісу № АК/5750745 становить 00,00 грн.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 2 466,64 грн., а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.40; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" (01601, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 3; ) страхове відшкодування у розмірі 2 466 грн. 64 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 02.03.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко