ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

22.02.2018

Справа № 910/1819/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю “Єнерготрейд”

про

забезпечення позову

у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Єнерготрейд”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Група “УМВБ”

про стягнення 3 102 719,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Єнерготрейд” (далі – ТОВ “Єнерготрейд”, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Група “УМВБ” (далі – ТОВ “Група “УМВБ”, відповідач) про стягнення 3 102 719,75 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № від 15.08.2017 р. в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару. У зв’язку з порушенням грошового зобов’язання позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 2 675 000,00 грн., пеню у сумі 269 068,49 грн., інфляційні втрати у сумі 130 056,74 грн., 3 % річних у сумі 28 594,52 грн., а всього - 3 102 719,75 грн.

Разом із позовом ТОВ “Єнерготрейд” подало заяву про забезпечення позову, в якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку відповідача в ПАТ «Альфа-Банк» та на інших рахунках, виявлених у процесі виконання ухвали про забезпечення позову, у межах заборгованості у сумі 3 102 719, 75 грн.

Подана заява мотивована тим, що відповідач свої зобов'язання з поставки обумовленого сторонами товару не виконує та у добровільному порядку поставлений товар не сплачує. Також відповідач може здійснити дії, направлені ним на виведення коштів, наявних у нього на рахунках, а майно, на яке можна звернути стягнення, у відповідача відсутнє. Такі обставини на думку позивача призведуть до того, що виконання рішення суду у даній справі буде утруднене або стане неможливим.

Суд, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, вирішив відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (ст. ст. 136, 137 ГПК України).

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” від 26.12.2011 р. (далі - Постанова) господарський суд при вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як на підставу накладення арешту на банківські рахунки відповідача заявник вказує на невиконання ТОВ “Група “УМВБ” своїх зобов'язань з оплати поставленого йому товару.

У той же час, суд вважає, що невиконання відповідачем своїх обов'язків перед позивачем не свідчить про неможливість виконання рішення суду у даній справі у майбутньому та не є підставою передбаченою законом для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, у пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 роз'яснено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Позивачем не доведено, що ТОВ “Група “УМВБ” вчиняє дії, внаслідок яких грошові кошти можуть зменшитись або зникнути з розрахункових рахунків відповідача. Доказів цим твердженням не надано.

Більш того, позивач не довів суду факту належності зазначеного у заяві рахунку в ПАТ «Альфа-Банк» саме відповідачу, та наявність на ньому будь-яких грошових коштів. При цьому вжиття заходів щодо накладення арешту на невідомі рахунки - виявлені державним виконавцем у процесі виконання ухвали про забезпечення позову, про що просить заявник, є неможливим, хоча обов’язок з надання відомостей про наявність рахунків у відповідача, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, покладений саме на заявника (п. 7.1 постанови Пленуму № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Як зазначив Вищий господарський суд України у постанові Пленуму № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення чи невиконання рішення суду відповідачем без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, суд вважає, що доводи заявника про утруднення чи неможливості виконання судового рішення у майбутньому є необгрунтованими, безпідставними та недоведеними.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ “Єнерготрейд” про забезпечення позову.

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника (позивача).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Єнерготрейд” про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К.І.