Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" лютого 2018 р. Справа № 906/986/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

при секретарі: Антоновій О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 - довіреність № б/н від 05.12.2017 (в с/з 30.01.2018);

ОСОБА_2 - довіреність № б/н від 10.11.17 (в с/з 12.02.2018),

присутній: ОСОБА_3 - посвідчення водія від 05.09.2017 (в с/з 30.01.2018),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (м.Львів)

до Приватного акціонерного товариства Транснаціональна корпорація "Граніт" (с.Білошиці, Коростенський р-н, Житомирська обл.)

про стягнення 33560,00 грн.

В судовому засіданні 30.01.2018 оголошувалась перерва до 12год. 00хв. 12.02.2018.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Транснаціональна корпорація "Граніт" 33560,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у накладній.

26.01.2018 через загальний відділ суду від позивача надійшла заява №ДН-4-2/190 від 25.01.2018, в якій зазначається, що відповідачем не надіслано відзиву на адресу позивача, а тому він позбавлений можливості надати суду відповідь на відзив. Також заява містить пояснення щодо заперечень відповідача по суті спору та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

31.01.2018 від позивача надійшли оригінали заяви (пояснення) від 25.01.2018 та довідки про стан заборгованості відповідача № ДН-4-2/191 від 25.01.20018.

05.02.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 03.02.2018.

09.02.2018 електронною поштою від позивача надійшла заява (пояснення), згідно якої він повідомляє, що станом на 09.02.2018 не отримував від відповідача відзив на позовну заяву, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості надати суду відповідь на відзив. Розгляд справи 12.02.2018 просить здійснювати без участі його представника.

Суд ухвалив долучити вказані документи до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 30.01.2018 та 12.02.2018 не прибув.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.01.2018 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зсилаючись на те, що ваги позивача, встановлений виробником строк експлуатації яких становить 12 років, на дату зважування 16.06.2017 перебували в експлуатації 25 років і 2 місяці, тобто були прострочені. Зауважив, що невнесення їх до Державного реєстру ЗВТ свідчить про відсутність Сертифіката затвердження типу засобу вимірювальної техніки, що суперечить п. 3.10 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України та ч.2 ст.16 ЗУ "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Після перерви в судовому засіданні 12.02.2018 представник відповідача підтримав свою попередню позицію. Пояснив, що вважає використання позивачем вимірювальної техніки (ваги) неправомірним, оскільки вони не є законодавчо регульованими. Вважає, що введення в експлуатацію вимірювальної техніки до початку дії Держреєстру не звільняє позивача від обов'язку внести дані про використовувані ним Ваги до вказаного реєстру. Тому представник відповідача вважає, що результати зважування відправником на вагонних вагах (150т) відсіву у вагоні № 67195958, вага якого склала 6855 кг є вірними, а підстави вважати вірним результат зважування саме вагами позивача відсутні. У відзиві від 03.02.2018 (а.с. 91-92) відповідач письмово виклав вищенаведені пояснення. В засіданні суду надав фіскальний чек від 03.02.2018 (а.с.97), на підтвердження направлення позивачу відзиву на позовну заяву.

Розгляд справи здійснюється з урахуванням внесених змін до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності з 15.12.2017, про що зазначено в ухвалі суду від 11.01.2018 (а.с. 75). Вказаною ухвалою, зокрема, визначено форму судового процесу, стадію розгляду справи та початок обрахування строку розгляду справи по суті з 11.01.2018. Також, згідно ст. 207 ГПК України, враховуючи винятковість наведених обставин, судом було надано можливість учасникам процесу реалізувати їх права, визначені приписами ГПК України (в редакції з 15.12.2017).

Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року із станції Коростень-Житомирський Південно-Західної залізниці Приватним акціонерним товариством "Транснаціональна корпорація Граніт" (відправник, відповідач) згідно групової накладної №33396425 відправлено вагони №№67609602,66474586, 67680181, 67195958, 66938887 з відсівом гранітним (кам'яним), до станції Надвірна Львівської залізниці, одержувач - Приватне підприємство "Збруч" (а.с.11).

По прибутті вагонів 16.06.2017 до станції Здолбунів Львівської залізниці (залізниця, позивач) залізницею проведено перевірку маси вантажу у вагонах та встановлено невідповідність маси вантажу у вагоні №67195958.

Залізницею було відчеплено вказаний вагон від групової відправки та здійснено комерційне переважування маси вантажу на 150 тонних вагонних електронно-тензометричних вагах, під час якого було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні складає 73600кг, що не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №33396425.

За результатами вказаної перевірки були складено комерційний акт № 350002/65/6 від 17.06.2017 та акт загальної форми №1567 від 16.06.2017, згідно з якими проведеним контрольним зважуванням вантажу на 150 тонних електронно-тензометричних вагах виявлено, що у вагоні №67195958 зазначено у перевізних документах: тара - 24300 кг, маса нетто - 68550кг, в дійсності ж встановлена маса вантажу: брутто - 97900кг, тара - 24300кг, маса нетто - 73600кг, що на 5050кг більше від маси вантажу, визначеної відправником і зазначеної у накладній №33396425 (а.с. 11-12).

Відчеплений вагон №67195958 відправлено на станцію призначення Надвірна Львівської залізниці по накладній №37737004.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, позивачем був нарахований відповідачу штраф у сумі 33560,00 грн. (п'ятикратний розмір провізної плати - 6712,00 грн) за невірне зазначення маси вантажу, про стягненням якого останній звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

У письмовій заяві від 25.01.2018, зважаючи на висловлені представником відповідача в процесі розгляду справи твердження про те, що ваги позивача не можна вважати законодавчо регульованими, позивач надав відповідні пояснення. Зокрема вказав, що ЗВТ не внесено до Державного реєстру, оскільки їх введено в експлуатацію до створення останнього. Пояснив, що ваги пройшли повірку, тому є придатними до експлуатації. Наголосив, що факт невірного зазначення маси вантажу підтверджено також тим, що надлишок перевантаженого вантажу було вивезено відповідачем, про що зазначено в комерційному акті.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення учасників судового процесу, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ст.12 Закону України "Про транспорт", підприємства транспорту мають право вимагати від відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Згідно ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - Статут залізниць України), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць України та п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).

Відповідно до п.1.3 Правил оформлення перевізних документів, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи.

Як вбачається зі ст.37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У відповідності до п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

Відповідно ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Так, у рядку 5 відомості вагонів залізничної накладної №33396425 від 14.06.2017 у вагоні №67195958 вантажовідправником вказана маса вантажу нетто - 68550кг, спосіб визначення маси - на вагонних вагах (150т). Відповідно до графи 55 залізничної накладної правильність внесених відомостей було засвідчено представником відповідача ОСОБА_4 (а.с. 11).

У графі "Відправник" зазначеної вище залізничної накладної вказано найменування відправника: ПАТ "ТНК Граніт", тобто відповідача у даній справі.

Отже, відомості щодо маси вантажу до залізничної накладної №33396425 було внесено саме вантажовідправником, що також не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка відомостей, зазначених у накладній №33396425, зокрема щодо ваги вантажу, здійснено позивачем на шляху слідування, а саме на станції Здолбунів Львівської залізниці, внаслідок чого складено Комерційний акт №350002/65/6 від 17.06.2017 та акт загальної форми №1567 від 16.06.2017.

У Розділі "Д" комерційного акту №350002/65/6 від 17.06.2017 зазначено, що завантаження в вагоні №67195958, щодо якого проведено контрольне зважування, здійснено понад вантажопідйомність на 4600 кг. При повторному переважуванні вагона надлишок вантажу проти документа та вантадопідйомності підтвердився, що загрожує безпеці руху поїздів, згідно ПТЕ р.15 п.15.27. Технічно вагон справний. При повторному переважуванні вагонів маса підтвердилася (а.с. 12, зворот, а.с. 15).

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Комерційним актом №350002/65/6 від 17.06.2017 та актом загальної форми №1567 від 16.06.2017., які міститься в матеріалах справи, зафіксовано невідповідність маси вантажу у вагоні №67195958. Вказані акти складені з дотриманням вимог чинного законодавства, підписані уповноваженими на це посадовими особами.

Комерційним акт є дійсним, докази його оскарження в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Як вбачається, з Комерційного акту №350002/65/6 від 17.06.2017, на станції призначення Надвірна, Львів у розділі "Є" зроблено відмітку про те, що під час перевірки цього вантажу різниці проти цього акту не виявлено (а.с. 12, зворот), що також відображено в акті загальної форми №1298 від 27.06.2017 (а.с.14).

Тобто, матеріалами справи підтверджено факт невідповідності маси вантажу у вагоні № 67195958, що була зазначена відповідачем у перевізних документах - 68550кг, відносно фактичної маси вантажу - 73600кг.

Водночас відповідачем не надано доказів які б спростовували надлишок вантажу у вагоні № 67195958, в той час як в матеріалах справи міститься додаток до коменційного акту від 17.06.2018 № 350002/65 (продовження розділу "Д"), з якого вбачається, що надлишок вантажу відсів гранітний або камяний, із вагона №67195958 в кількості 5050 кг відвантажено і вивезено із станції силами вантажовідправника, згідно розпорядження відправника № 624 від 20.06.2017 за підписом директора ПрАТ "ТНК Граніт" ОСОБА_5.

Вказаним спростовуються твердження відповідача щодо безпідставності надання переваги результатам зважування саме вагами позивача. До того ж суд вважає за доцільне звернути увагу, що крім іншого, доказом необгрунтованості таких тверджень відповідача є та обставина, що при зважуванні решти вагонів, зазначених у накладній №33396425 від 14.06.2017, не встановлено розбіжностей їх фактичної маси по відношенню до зазначеної відправником.

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

У відповідності до ст.118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно залізничної накладної №33283326 від 08.09.2015 (а.с. 11, зворот) за вагон №67195958 становить 6712,00грн. За вказаного, позивачем визначено 33560,00 грн. штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажує. З наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку штрафу вбачається, що розмір останнього здійснено з дотриманням вимог законодавства.

Стосовно тверджень відповідача про те, що (вагонні ваги № РС-150Ц 13В) є простроченими і не можуть вважатися законодавчо регульованими, оскільки не внесені позивачем до Державного реєстру ЗВТ і Сертифіката затвердження типу засобу вимірювальної техніки на них відсутній, слід зазначити наступне.

Наказом Мінінфраструктури від 31.07.2012 №442 Про затвердження Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України (зареєстровано в Міністерстві юстиції 11,10.2012 за №1716/22028) визначено порядок експлуатації, повірки та реєстрації ЗВВТ на залізничному транспорті.

Пунктом 4.1 вказаного наказу передбачено, що на ЗВВТ за результатами зважування, згідно з якими оформляються перевізні документи під час перевезень залізничним транспортом, поширюється метрологічний нагляд. ЗВВТ підлягають повірці або державній метрологічній атестації.

Повірка чи державна метрологічна атестація ЗВВТ проводиться у порядку, встановленому ДСТУ 2708:2006 "Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення" та ДСТУ 3215-95 "Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення".

Використання ЗВВТ, які не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, забороняється.

Пунктом 4.2. Наказу, визначено, що позитивні результати повірки або державної метрологічної атестації ЗВВТ засвідчують відбитком повірочного тавра в місцях, передбачених експлуатаційною документацією або свідоцтвом про державну метрологічну атестацію.

Відповідно до технічного паспорта ваг ст.Здолбунів, вагонні ваги № РС-150Ц 13В пройшли відповідну державну повірку 22.05.2017, про що свідчить відбиток повірочного тавра державного повірника, яким засвідчено запис про те, що дані вагонні ваги є придатними до експлуатації (а.с. 18-19). Вказаним також спростовуються твердження відповідача про їх прострочення.

Крім того, вагонні ваги, згідно п.8 Технічного паспорта засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) введені в експлуатацію 15.04.1992, та згідно п.2 даного паспорту, ЗВВТ не внесені до Державного реєстру, оскільки реєстр ведеться з 1993 року.

До того ж, за вищенаведених обставин, не внесення позивачем вимірювального пристрою (вагонні ваги № РС-150Ц 13В) до державного реєстру ЗВТ не спростовує факту вчиненого відповідачем порушення.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами статтей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Проаналізувавши в сукупності встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 33560,00 грн. штрафу є правомірною, обґрунтованою та документально підтвердженою, тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тобто кожна сторона спору повинна довести ті обставини, на які посилається, відповідними доказами.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати у справі покладаються на позивача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Транснаціональна корпорація "Граніт" (11570, Житомирська обл.,Коростенський р-н, с.Білошиці, вул. Броварська, буд. 40, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1, ):

- 33560,00грн штрафу;

- 1600,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вельмакіна Т.М.

Повне рішення складено 22 лютого 2018

Віддрукувати:

1- у справу;

2,3- сторонам ( рек. з пов.).