ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" лютого 2018 р.           м. Київ Справа № 911/381/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16

господарський суд Київської області,

без виклику представників сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

аеропорт, м. Бориспіль, Київська обл.,Україна, 08300, п/р 6985, МФО 322313 у ВАТ «Укрексімбанк», м. Київ, ідентифікаційний

до Міністерства оборони Російської Федерації (Ministerstvo Oborony Rossiyskoy Federatsii; Ministry of Defence of the Russian Federation)

Military unit 45880 Moscow 119160 Russia

Росія, 119160, м. Москва, вул. Знаменка, буд.19

про стягнення 61181,28 грн.

встановив:

До господарського суду Київської області звернулось Державне підприємство обслуговування повітряного руху України з позовною заявою до Міністерства оборони Російської Федерації про стягнення 61181,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Міністерством оборони Російської Федерації грошових зобов’язань з оплати послуг з аеронавігаційного обслуговування в зоні відповідальності України, що надані Державним підприємством обслуговування повітряного руху України у серпні 2015 року та жовтні 2017 року щодо яких виставлено рахунки з реєстрами польотів до них від 10.09.2015 (№9017/152179/8) та від 10.11.2017 (№ 9017/172666/10).

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкуртом», а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до частини 1 статті 76 Закону України “Про міжнародне приватне право” суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном регулюється Конвенцією "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 15.11.1965, до якої Україна приєдналася 19.10.2000 (Закон України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах"), а Російська Федерація – 15.11.2001.

Згідно з статтею 15 Конвенції "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах", кожна договірна держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини 1 статті 5 вказаної Конвенції, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної держави.

Відповідно до статті 3 Конвенції "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої держави, направляють Центральному Органу запитуваної держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

Згідно з пунктом 6.7. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2008 №1092/5/54, суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.

Відповідно до статті 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Судом встановлено, що Центральним Органом, в розумінні вищевказаної Конвенції, для даної справи є Арбітражний суд міста Москви, який знаходиться за адресою: 115191, Москва, ул. Большая Тульская 17.

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, до якої Україна приєдналась 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України від 19.12.1992. №2889-XII “Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності”.

Згідно зі статтею 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов'язуються надавати взаємну правову допомогу.

Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій.

При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо.

При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких просять допомоги, застосовують законодавство своєї держави.

При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.

Питання надання правової допомоги між державами СНД врегульовані Конвенцією “Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах”, яку підписано 22.01.1993.

28.03.1997 підписано Протокол до Конвенції “Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах”, який набрав чинності в Україні з 17.09.1999.

У статті 17 Конвенції “Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах” передбачено, що при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Також, Протоколом від 1997 року зазначену статтю доповнено реченням такого змісту: “У випадку виконання документів державними мовами Договірних Сторін до них додаються засвідчені переклади російською мовою”.

Відповідно до статті 13 Конвенції “Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах” усі документи, складені та посвідчені згідно із чинним законодавством країни не потребують додаткового посвідчення і користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. До таких документів може бути зроблений переклад російською мовою, справжність перекладу або підпису перекладача на яких повинен бути засвідчений у встановленому порядку державним або приватним нотаріусом України. Такі документи повинні бути прийняті на території країн СНД без будь-якого додаткового засвідчення.

За таких обставин, для належного повідомлення Міністерства оборони Російської Федерації про час, дату і місце розгляду даної справи останньому необхідно вручити копію даної ухвали в нотаріально засвідченому перекладі російською мовою через компетентний суд Російської Федерації - Арбітражний суд міста Москви.

Статтею 165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відповідач викладає заперечення проти позову у відзиві. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п’ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 166 Господарського процесуального кодексу України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 228, пункту 8 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Керуючись статтями 165, 166 176, 228, 229, 234, 235, 367 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. Прийняти позовну заяву Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до Міністерства оборони Російської Федерації про стягнення 61181,28 грн до розгляду та відкрити провадження у справі № 911/381/18 за правилами загального позовного провадження.

2. Проведення підготовчого засідання суду призначити на 28.08.18 о 14:00. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Київської області за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 16 (зал судових засідань № 2).

3. Зобов’язати позивача надати суду для огляду у судовому засіданні оригінали документів, що додані до позовної заяви та наявні у позивача в оригіналах.

4. Зобов’язати позивача надати суду нотаріально засвідчений переклад російською мовою даної ухвали господарського суду Київської області від 27.02.2018 про відкриття провадження у справі № 911/381/18 у двох примірниках - до 15.03.2018.

5. Встановити відповідачу строк подання відзиву на позов суду та надіслання його копії позивачу – до 02.07.2018.

6. Встановити позивачу строк подання відповіді на відзив суду та надіслання її копії відповідачу – до 10.08.2018.

7. Звернутись із судовим дорученням до Арбітражного суду міста Москви (Російська Федерація) для вручення копії даної ухвали відповідачу.

8. Зупинити провадження у справі № 911/381/18 до надходження відповіді від Арбітражного суду міста Москви на судове доручення про вручення копії даної ухвали відповідачу.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ko.arbitr.gov.ua. У господарському суді Київської області наявна технічна можливість для забезпечення участі учасників справи у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від судового рішення.

Суддя                      С.О. Саванчук