ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2018 р. Справа № 922/2881/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№87Х/2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод" на рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2017 у справі №922/2881/17 (суддя Калантай М.В., повний текст складено 30.10.2017)

за позовом фізичної особи-підприємця Стовпівського Олександра Анатолійовича, смт.Котельва Полтавської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод", м.Валки Харківської області,

про стягнення 693915,90 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець Стовпівський Олександр Анатолійович звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод" про стягнення 693915,90,00грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.10.2017 у справі №922/2881/17 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод" на користь фізичної особи-підприємця Стовпівського Олександра Анатолійовича 693915,90 грн основного боргу, 12794,40 грн витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката, 10408,74 грн судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що з протоколів погодження ціни, товарно-транспортних накладних, спеціалізованих товарно-транспортних накладних на перевезення молочної сировини, накладних, прийомних квитанцій, довіреностей на отримання товару, убачається, що за період грудень 2015 року - квітень 2017 року відповідачу за умовами договору поставлено товар на загальну суму 4757236,80грн. Отриманий товар оплачений відповідачем частково - на загальну суму 4063320,90 грн, що підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень. У зв'язку з чим у відповідача перед позивачем існує заборгованості у розмірі 693915,90 грн. Щодо відшкодування витрат позивача, пов'язаних з оплатою ним послуг адвоката, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість з огляду на те, що докази, наявні у матеріалах справи, свідчать про понесення позивачем витрат на послуги адвоката у розмірі 12794,40 грн.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2017 апеляційну скаргу повернуто заявнику на підставі пункту 3 ст.97 Господарського процесуального кодексу України.

27.12.2017 апелянт повторно звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2017 у справі №922/2881/17 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог повністю відмовити. Одночасно заявник звернувся з клопотанням, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що не згодний з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, прийнятим на підставі неповно досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при не дотриманні норм процесуального права. Апелянт стверджує, що договір поставки №ВА-0007 між ФОП Стовпівським О.А. та ТОВ «Валківський молочний завод» не підписувався, товар за даним договором ТОВ «Валківський молочний завод» не поставлявся, а тому вважає, що у відповідача перед позивачем не виникли обов'язки по сплаті за ніби то поставлений за договором товар. Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки відповідачем не був поданий відзив на позов у зв'язку з хворобою, клопотання про відкладення розгляду справи відхилене, у зв'язку з чим справа, на думку апелянта, розглянута без належного дослідження поданих позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 апеляційну скаргу залишено без руху. Суд визнав поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2017 у справі №922/2881/17, оскільки апелянт звернувся з апеляційною скаргою повторно.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод" на рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2017 у справі №922/2881/17. Зупинено дію оскаржуваного рішення. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання відповідачу.

25.01.2018 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№941) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи відповідача про те, що договір між позивачем та відповідачем не підписувався, товар не поставлявся, спростовується належними та допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи. Вважає апеляційну скаргою безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2018 призначено справу №922/2881/17 до розгляду на 20.02.2018. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги. Попереджено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги буде здійснюватися за правилами Господарського процесуального кодексу України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017, та, зокрема, встановлює, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України). Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина 1 ст.58 Господарського процесуального кодексу України). Роз'яснено учасникам справи, що копії довіреностей, видані представникам, так само як і інші письмові докази, що подаються у копіях, мають відповідати вимогам ст.91 Господарського процесуального кодексу України.

Учасники процесу повідомлені належним чином про час та місце судового засідання 20.02.2018, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

16.02.2018 від ТОВ «Валківський молочний завод» до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. В обґрунтування заяви зазначає, що у період з 19.02.2018 по 23.02.2018 директор заводу перебуватиме у службовому відрядженні і не зможе взяти участь у розгляді апеляційної скарги. До зави надано наказ №5/В від 14.02.3018 «Про відрядження ОСОБА_2».

Колегія суддів, розглянувши заяву про відкладення розгляду справи, зазначає, що у відповідності до норм частини 4 ст.252 Господарського процесуального кодексу України перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Як убачається з матеріалів справи, апеляційне провадження у даній справі відкрито 15.01.2018, про що відповідача було повідомлено заздалегідь. З урахуванням приписів ст.273 Господарського процесуального кодексу України про строки розгляду апеляційної скарги, оскільки явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, сторонам забезпечено подання учасниками справи заяв та клопотань, а також їх прийняття та розгляд у відповідності до вимог ст.207 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідач не скористався своїм правом на представництво його інтересів адвокатом у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який чинний з 30.09.2016, а також ст.56, 58 Господарського процесуального кодексу України, про що учасникам справи роз'яснено в ухвалах суду.

З огляду на норми законодавства та матеріали справи, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 20.02.2018 представник позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача наголосив, що оригінали документів надавались та досліджувались у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач стверджує, що договір поставки №ВА-0007 між ФОП Стовпівським О.А. та ТОВ «Валківський молочний завод» не підписувався, товар за даним договором ТОВ «Валківський молочний завод» не поставлявся, а тому вважає, що у відповідача перед позивачем не виникли обов'язки по сплаті за ніби то поставлений за договором товар.

Однак такі доводи спростовуються наявними у матеріалах належними та допустимими доказами.

У судовому засіданні 20.02.2018 колегія суддів дослідила оригінали документів, що мають значення для справи, а саме: договору поставки №ВА-0007 від 25.12.2015, який підписаний сторонами, протоколи погодження ціни, акти звірки за спірний період, первинних документів: спеціалізованих товарно-транспортних накладних на перевезення молочної сировини, накладних, прийомних квитанцій, довіреностей на отримання товару за спірний період, а також договір про надання правової допомоги.

При цьому, представник позивача зазначив, що між сторонами будь-яких інших договорів поставки молока не укладалося.

Отже, матеріали справи не містять будь-яких документів, які б свідчили про те, що спірний договір не підписувався сторонами, натомість факт поставки товару підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Матеріали справи містять підписаний сторонами договір поставки №ВА від 25.12.2015, укладений між фізичною особою-підприємцем Стовпівським Олександром Анатолійовичем (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод" (покупць), за умовами якого позивач зобов'язався передати відповідачу товар партіями, в обумовлений цим договором термін, молоко охолоджене, яке за якістю відповідає вимогам ДСТУ 3662-97 "Молоко коров'яче незбиране. Вимоги по закупівлі", іменоване надалі товар, а відповідач зобов'язався прийняти і оплатити цей товар на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 2.4 договору постачальник на кожну партію товару зобов'язаний видати представнику покупця наступні супровідні документи: товарно-транспортну накладну; видаткову накладну; податкову накладну.

Відповідно до пункту 4.1 договору покупець оплачує товар за договірними цінами, діючими на момент відвантаження партії товару. Ціна на молоко, що поставляються, визначається протоколом узгодження ціни, який направляється покупцем. Постачальник протягом 5 днів з моменту отримання протоколу зобов'язаний розглянути його, підписати, скріпити печаткою і повернути на адресу покупця. При несвоєчасному повернені протоколу узгодження ціни, факт відвантаження молока є підтвердженням згоди постачальника на рахунки за новими цінами.

За умовами пункту 5.1 договору розрахунок за поставлену партію товару здійснюється у безготівковій (готівковій) формі у строк 1 банківський день.

Пунктом 12.1 договору сторони узгодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і продовжує дію до 31.12.2016. У випадку, якщо по закінченню терміну дії договору жодна із сторін не зробила спроб до розірвання договору, договір вважається продовженим ще на один рік.

Позивач вказує на те, що відповідач заборгованість за поставлений товар сплатив несвоєчасно та не у повному обсязі, чим порушив умови договору та вимоги чинного законодавства, у зв'язку з чим заявляє до стягнення заборгованість у розмірі 693915,90 грн.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт отримання товару підтверджується матеріалами справи. З протоколів погодження ціни, товарно-транспортних накладних, спеціалізованих товарно-транспортних накладних на перевезення молочної сировини, накладних, прийомних квитанцій, довіреностей на отримання товару, убачається, що за період за грудень 2015 року - квітень 2017 року відповідачу за умовами договору поставлено товар на загальну суму 4757236,80 грн.

Отриманий товар оплачений відповідачем частково - на загальну суму 4063320,90 грн, що підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень. Інша частина заборгованості у розмірі 693915,90 грн відповідачем у порушення умов договору не оплачена.

Господарським судом Харківської області правомірно встановлено, що відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 693915,90 грн.

Матеріали справи не містять доказів оплати отриманого за договором товару у повному обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на зазначені обставини справи, норми чинного законодавства, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення 693915,90 грн основного боргу.

Щодо стягнення витрат позивача, пов'язаних з оплатою адвокатських послуг, то відповідач не наводить доводів на спростування заявлених в цій частині позовних вимог.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги від 08.08.2017, укладений з адвокатом Ждан В.В., додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 08.08.2017, розрахунок витрат робочого часу адвоката, пов'язаних з наданням правової допомоги, видатковий ордер позивача від 08.08.2017 на суму 12794,40 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №298 від 27.06.2006 адвоката Ждан В.В., ордер серії ЧН№009767 від 03.10.2017, що свідчать про понесення позивачем витрат на послуги адвоката у розмірі 12794,40 грн. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на відповідача даних витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки відповідачем не був поданий відзив на позов у зв'язку з хворобою, а клопотання про відкладення розгляду справи було відхилене, у зв'язку з чим справа, на думку апелянта, розглянута без належного дослідження поданих позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, ухвалами господарського суду Харківської області від 12.09.2017, 03.10.2017 розгляд справи відкладався у зв'язку з неявкою представника відповідача, з урахуванням заявлених ним клопотань, з метою дотримання прав і законних інтересів учасників судового процесу, з'ясування їх правової позиції щодо спірних правовідносин, забезпечення принципу змагальності судового процесу, необхідністю надання додаткових доказів.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції у відповідності до вимог статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) були створені сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, але відповідачем не дотримано приписів частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) щодо обов'язку сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до вимог частини 2 ст.96 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

Отже, відзив на позовну заяву належить до тих процесуальних засобів, за допомогою яких відповідач у справі має можливість захищати свої інтереси проти пред'явленого до нього позову, однак відповідач таким правом не скористався.

З огляду на зазначені обставини справи, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2017 у справі №922/2881/17 - без змін.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Валківський молочний завод" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2017 у справі №922/2881/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26.02.2018.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя О.О.Крестьянінов

Суддя О.В.Шевель