ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

21 лютого 2018 року Справа № 912/384/18

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., розглянувши матеріали від 07.02.2018 р. № 08/1968

за позовом: публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2

до відповідача 1: приватного підприємства "Цитрус Лайм"

до відповідача 2: приватного підприємства "Джем Лайм"

до відповідача 3: товариства з обмеженою відповідальністю "Грантрейд"

про стягнення 8 573 581,31 грн.,

встановив: публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою , що містить наступні вимоги:

- стягнути з приватного підприємства "Цитрус Лайм" на користь публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" заборгованість за кредитним договором № 117/2008/СІ від 14.03.2008 р. в сумі 8 573 581,31 грн., з яких: різниця не стягненої заборгованості по відсотках: 316 336,98 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ 25,724426 грн. за один долар США станом на 28.11.2016 р. становить 8 137 587,29 грн., комісія за РО - 87 497,04 грн., пеня - 348 497,04 грн.;

- стягнути з приватного підприємства "Джем Лайм" на користь публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" заборгованість за кредитним договором № 117/2008/СІ від 14.03.2008 р. в сумі 8 573 581,31 грн., з яких: різниця не стягненої заборгованості по відсотках: 316 336,98 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ 25,724426 грн. за один долар США станом на 28.11.2016 р. становить 8 137 587,29 грн., комісія за РО - 87 497,04 грн., пеня - 348 497,04 грн.;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Грантрейд" на користь публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" заборгованість за кредитним договором № 117/2008/СІ від 14.03.2008 р. в сумі 8 573 581,31 грн., з яких: різниця не стягненої заборгованості по відсотках: 316 336,98 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ 25,724426 грн. за один долар США станом на 28.11.2016 р. становить 8 137 587,29 грн., комісія за РО - 87 497,04 грн., пеня - 348 497,04 грн.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі за поданою позовною заявою.

Разом з тим, одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву від 07.02.2018 р. за № 08/1967 про відстрочення сплати судового збору за подання даної позовної заяви до прийняття судом рішення у справі, на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 123, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Заява про відстрочення сплати судового збору мотивована важким фінансовим становищем банку та відсутністю можливості сплатити судовий збір.

На підтвердження вказаних обставин позивач зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначено Уповноважену особу на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" строком на один рік - з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.02.2016 р. № 213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та повноваження ліквідатора ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 на два роки до 19.03.2018 р. включно.

Таким чином, за твердженням позивача, обставини щодо неплатоспроможності ПАТ "ВіЕйБі Банк" та важкого фінансового становища є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Одночасно позивач звертає увагу суду на те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку до 01.09.2015 р. відносилась до пільгових категорій та була звільнена від сплати судового збору. Однак, положенням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ уповноважені особи гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору. Зазначені зміни ускладнили та, в окремих випадках, зробили неможливою роботу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо захисту прав і законних інтересів вкладників банку, держави, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, що в свою чергу може мати наслідком неефективне та нецільове використання бюджетних коштів.

Президентом України 17.07.2015 р., з метою створення законодавчих умов для забезпечення здійснення повноважень уповноваженими особами Фонду та сприяння у доступі до правосуддя, було внесено на розгляд Верховної Ради України законопроект "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", положення якого передбачають повернення пільг у частині звільнення від сплати судового збору уповноваженим особам Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Такі дії свідчать про обґрунтовану необхідність звільнення уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Посилаючись на Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19.06.2001 р. у справі "Креуз проти Польщі", заявник стверджує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті права, та має переслідувати законну мету.

Також позивач зазначає, що згідно постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Розглядаючи заяву про відстрочення сплати судового збору, господарський суд виходив з наступного.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, до якого орган Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію не віднесений.

В контексті відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору слід зазначити, що майновий стан сторони має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір після вирішення спору. Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Частинами 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В силу вимог ст.ст. 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на відповідну особу.

Всупереч викладеному, ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 до позовної заяви та заяви про відстрочення сплати судового збору не додано жодних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору в установленому порядку і розмірі.

До того ж, заявником не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду справи.

Враховуючи вказану обставину, посилання позивача на рішення господарських судів, якими задоволено заяву про відстрочення судового збору, господарським судом до уваги не приймаються.

В частині ж доводів позивача про те, що неплатоспроможність банку є загальновідомою обставиною та не потребує доказування, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Отже, виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, є завданням Фонду гарантування вкладів, у зв'язку з чим посилання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації на скрутне фінансове становище банку не може бути підставою для звільнення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від сплати судового збору.

З огляду на викладене, сам лише факт того, що ПАТ "ВіЕйБі Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних не є достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Щодо посилання заявника на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі", господарський суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вважає, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 р.).

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 р. у справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Конвенція, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 р., та практика ЄСПЛ під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідності сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, визначена законом необхідність сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою не може бути визнана обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З підстав викладеного, правові підстави для задоволення заяви про відстрочення сплати судового збору відсутні, а, отже, в задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У здійсненні господарського судочинства судовий збір справляється, зокрема, за подання позовних заяв майнового і немайнового характеру.

Так, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено наступний розмір судового збору: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, станом на 01.01.2018 р. прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено на рівні 1762,00 грн.

Враховуючи наведене та визначену позивачем ціну позову, за звернення до господарського суду з даною позовною заявою позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 128 603,72 грн.

Однак, як зазначалось вище, позивачем не додано до суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі.

Також у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Разом з цим, зі змісту описів вкладення, які позивачем надано в якості доказів направлення позовних матеріалів відповідачам у справі, вбачається, що позивачем не надіслано на адреси приватного підприємства "Цитрус Лайм", приватного підприємства "Джем Лайм", товариства з обмеженою відповідальністю "Грантрейд" копій позовної заяви. Зазначені описи вкладення підтверджують направлення зазначеним особам лише додатків до позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази не є належними доказами виконання позивачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява, подана публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2, підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу; якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зауважити, що положеннями ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. №55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляються нижче реквізиту.

Однак, позивачем зазначених вимог не дотримано, як додатки до позовної заяви подано до суду ксерокопії документів, які належним чином не засвідчені.

Також господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем у позовній заяві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору зазначено ОСОБА_3, однак, заяви про залучення до участі у справі вказаної особи у визначеному позивачем процесуальному статусі, позивачем до суду не подано, як не наведено і належних обґрунтувань можливості впливу рішення у даній справі на права або обов'язки зазначеної особи.

Керуючись ст.ст. 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 від 07.02.2018 р. № 08/1968 залишити без руху.

У строк, який не перевищує десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху, публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський ОСОБА_1" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2 усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати до суду належні докази сплати судового збору в розмірі 128 603,72 грн. за звернення до Господарського суду Кіровоградської області з даним позовом;

- надати до суду належні докази направлення відповідачу 1, відповідачу 2 та відповідачу 3 копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Копію ухвали направити

позивачу за адресами:

1) 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27-Т:

2) 02096, м. Київ, вул. Харківське шосе, 49;

приватному підприємству "Цитрус Лайм" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Леніна, 22-А;

приватному підприємству "Джем Лайм" за адресою: 25006, АДРЕСА_1;

товариству з обмеженою відповідальністю "Грантрейд" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Автолюбителів, 5.

Суддя Л.С. Вавренюк