Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1017/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

при секретарі судового засідання: Малярчуку Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтехніка Плюс" (м. Вінниця)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівський молокозавод" (м. Баранівка Житомирської області)

про стягнення 54114,81 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгтехніка Плюс" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівський молокозавод" про стягнення 54114,81 грн, з яких: 47930,90 грн - основний борг, 868,62 грн інфляції, 228,49 грн 3 % річних, 4118,18 грн пені, 958,62 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив покладені на нього зобов'язання відповідно до договору поставки № 7 від 20.09.2016

08.02.2018 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 8556,33 грн з яких: 2964,44 грн пені, 958,62 грн штрафу, 341,07 грн 3 % річних та 4292,20 грн інфляційних нарахувань.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в межах заяви про зменшення позовних вимог. Зазначили, що відповідачем було погашену суму основного боргу.

Відповідач відзиву на позов не подав, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце засідання суду повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 86).

Розгляд справи здійснюється за наявними в матеріалах справи документами, відповідно до ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгтехніка Плюс" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Баранівський молокозавод" (покупець/відповідач) укладено договір поставки № 7 (а.с. 10-13).

Відповідно розділу 1 договору, постачальник зобов'язався виготовити та передати у власність покупця продукцію, що іменується надалі товар, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити товар на умовах цього договору. Загальна сума договору визначається сумою вартостей товару, що вказана в усіх видаткових накладних, підписаних та скріплених печатками сторін.

Згідно п. 4.3 договору, сторони домовились, що оплата поставленого товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Так, на виконання умов договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято продукцію на загальну суму 51930,90 грн, що підтверджуються видатковими накладними № 2781 від 19.08.2017, № 2668 від 10.08.2017 (а.с. 15-16).

В результаті неналежного виконання зобов'язання щодо оплати за отриману продукцію, станом на 15.11.2017 у відповідача перед позивачем існувала заборгованість в сумі 47930,90 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На день прийняття рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем за видатковими накладними № 2781 від 19.08.2017, № 2668 від 10.08.2017 відсутня.

Однак, відповідач свої зобов'язання по оплаті отриманого товару належним чином не виконував, в результаті чого, позивачем були нараховані відповідачу пеня за період з 09.09.2017 по 08.01.2018 в сумі 2964,44 грн, 2% штрафу в сумі 958,62 грн, 3% річних за період з 09.09.2017 по 08.01.2018 в сумі 341,07 грн та інфляційних втрат за період з вересня 2017 по грудень 2017 в сумі 4292,20 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.5.2, 5.3 договору, при несвоєчасній оплаті поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення розрахунку та штраф у розмірі 2% вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно п. 3.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються о к р е м о за кожен період часу, протягом якого діяв в і д п о в і д н и й індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає м і с я ц ь.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.2 постанови).

Враховуючи вищевикладене, господарським судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Пеня, яка підлягає стягненню становить 2847,37 грн, а саме:

- по заборгованості за видатковою накладною № 2668: на суму 43930,90 грн за період з 09.09.2017 по 26.10.2017 в розмірі 1444,30 грн; на суму 41000,00 грн за період з 27.10.2017 по 31.10.2017 в розмірі 121,32 грн; на суму 36000,00 грн за період з 01.11.2017 по 07.11.2017 в розмірі 159,78 грн; на суму 26000,00 грн за період з 08.11.2017 по 30.11.2017 в розмірі 423,12 грн; на суму 21000,00 грн за період з 01.12.2017 по 13.12.2017 в розмірі 186,41 грн; на суму 16000,00 грн за період з 14.12.2017 по 20.12.2017 в розмірі 76,27 грн; на суму 11000,00 грн за період з 21.12.2017 по 27.12.2017 в розмірі 52,44 грн; на суму 6000,00 грн за період з 28.12.2017 по 08.01.2018 в розмірі 52,44 грн.

- по заборгованості за видатковою накладною № 2781: на суму 4000,00 грн за період з 18.09.2017 по 08.01.2018 в розмірі 331,29 грн.

3% річних які підлягають стягненню становлять 328,15 грн, а саме:

- по заборгованості за видатковою накладною № 2668: на суму 43930,90 грн за період з 09.09.2017 по 26.10.2017 в розмірі 173,32 грн; на суму 41000,00 грн за період з 27.10.2017 по 31.10.2017 в розмірі 13,48 грн; на суму 36000,00 грн за період з 01.11.2017 по 07.11.2017 в розмірі 17,75 грн; на суму 26000,00 грн за період з 08.11.2017 по 30.11.2017 в розмірі 47,01 грн; на суму 21000,00 грн за період з 01.12.2017 по 13.12.2017 в розмірі 20,71 грн; на суму 16000,00 грн за період з 14.12.2017 по 20.12.2017 в розмірі 07,89 грн; на суму 11000,00 грн за період з 21.12.2017 по 27.12.2017 в розмірі 05,42 грн; на суму 6000,00 грн за період з 28.12.2017 по 08.01.2018 в розмірі 05,42 грн.

- по заборгованості за видатковою накладною № 2781: на суму 4000,00 грн за період з 18.09.2017 по 08.01.2018 в розмірі 37,15 грн.

Інфляційні втрати, які підлягають стягненню становлять:

- по заборгованості за видатковою накладною № 2668: за жовтень 2017 на суму боргу 41000,00 грн в сумі 492,00 грн; за листопад 2017 на суму боргу 26000,00 грн в сумі 234,00 грн; за грудень 2017 на суму боргу 6000,00 грн в сумі 60,00 грн;

- по заборгованості за видатковою накладною № 2781: за жовтень 2017 на суму боргу 4000,00 грн в сумі 48,00 грн; за листопад 2017 на суму боргу 4000,00 грн в сумі 36,00 грн; за грудень 2017 на суму боргу 4000,00 грн в сумі 40,00 грн.

Щодо інфляційних нарахованих за вересень 2017, то вони не підлягають нарахуванню, оскільки прострочення заборгованості відбувалось не повний місяць. Також, господарський суд наголошує на тому, що нарахування інфляційних втрат здійснювалось судом на суму боргу яка мала місце на кінець місяця за яким здійснювались нарахування.

Отже, загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню становить 910,00грн.

Враховуючи викладене в частині стягнення 117,07 грн пені, 12,92 грн 3% річних та 3382,20 грн інфляційних втрат слід відмовити, як необґрунтовані.

Відповідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 2847,37 грн пені, 958,62 грн штрафу; 328,15 грн 3% річних; 910,00 грн інфляційних. В решті позову відмовити.

Судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баранівський молокозавод" (12700, Житомирська область, м. Баранівка, вул. Леваневського, 57, код 31318317) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгтехніка Плюс" (21032, м. Вінниця, вул. Нечуя-Левицького, 14, код 40123732):

- 2847,37 грн пені,

- 958,62 грн штрафу;

- 328,15 грн 3% річних;

- 910,00 грн інфляційних;

- 943,24 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.02.18

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк: 1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід.)