РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.02.2018Справа № 910/21375/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМ ГАРАНТ ПЛЮС»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Зебрина»

про розірвання договору поруки.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Книшенко Е.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Гелеверя Р.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, за яким судом порушено провадження у справі №910/21375/17, про розірвання договору поруки №4З15077И/П від 25.10.2017, укладеного між сторонами, на підставі ст. 651 ЦК України у зв'язку з істотним порушенням його умов.

Відповідач проти позову заперечував з наведених у відзиві підстав, та зокрема, посилаючись на відсутність доказів виконання умов договору поруки та відсутність доказів спроб реалізації Позивачем прав поручителя. Також Відповідач вказує, що між ним і Позивачем немає спору про розірвання договору, оскільки до звернення до суду Позивач до Відповідача з такими вимогами не звертався.

Третя особа не скористалася наданим їй законом правом подати письмові пояснення по суті позову або направити представників у судове засідання, хоча судом були вчинені всі належні дії для її повідомлення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

За умовами пунктів 8 та 10 договору поруки №4З15077И/П від 25.10.2016 (далі - Договір):

- до Поручителя (Позивача), що виконав обов'язки Боржника (Третьої особи) за Кредитним договором (реквізити вказані у п. 1 Договору), переходять всі права Кредитора (Відповідача) за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань Боржника перед Кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання;

- Кредитор зобов'язаний у випадку виконання Поручителем обов'язку Боржника за Кредитним договором передати Поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки Боржника за Кредитним договором.

З сукупного аналізу наведених вище пунктів Договору, а саме, оскільки сторони погодили, що при виконанні поручителем «обов'язків» боржника за кредитним договором, переходять «всі права» кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення, то суд робить висновок, що під «виконанням» поручителем обов'язків боржника за кредитним договором сторони погодили саме «виконання всіх обов'язків» за Кредитним договором, яке кореспондується з переходом «всіх прав».

Позивач стверджує, що на підставі платіжного доручення №892 від 25.10.2016 (копія залучена до справи) ним було виконано обов'язки Боржника (Третьої особи) за Кредитним договором, тому на підставі вказаного вище п. 8 Договору до нього перейшли всі права Кредитора (Відповідача) за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань Боржника перед Кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання. Проте Відповідач, за твердженнями Позивача, всупереч обов'язкам Відповідача, викладеним у п. 10 Договору не було передав впродовж 5ти робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки Боржника за Кредитним договором. Вказане порушення Відповідачем умов Договору Позивач вважає істотним, тому просить суд розірвати Договір на підставі ст. 651 ЦК України.

Однак до тверджень Позивача про істотне порушення Відповідачем умов Договору суд ставиться критично з огляду на наступне.

Згідно з ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, за приписами ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Так, за приписами ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Усупереч ст. 74 ГПК України та обґрунтуванням Позивача, який просить розірвати Договір у зв'язку з його істотним порушенням Відповідачем, Позивачем не надано суду доказів, що мало місце таке порушення Відповідачем умов Договору, що завдало шкоди Позивачу та що саме внаслідок шкоди, завданої порушенням, Позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору.

Відтак, оскільки Позивачем не доведено заявленого ним «істотного порушення» Відповідачем умов Договору в розумінні ст. 651 ЦК України, а саме, що внаслідок завданої порушенням шкоди Позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні Договору, то Позивачем не доведено наявності підстав для розірвання договору за ст. 651 ЦК України, а отже і обґрунтованості вимог, тому у позові суд відмовляє.

Заявлене з Позивачем не вчинення Відповідачем дій щодо передачі документів у виконання п. 10 Договору під визначення «істотного порушення» умов Договору за ст. 651 ЦК України не підпадає, тому судом до уваги, як на обґрунтування розірвання Договору у зв'язку з істотним порушенням його умов, не приймається.

Натомість, якщо Позивач вважає, що його права, обумовлені в п. 10 Договору, порушені Відповідачем, то він не позбавлений права на звернення до суду з окремим позовом про зобов'язання Відповідача вчинити дії, або звернутися до боржника з регресним позовом про стягнення кошті, і там ставити питання про витребування необхідних доказів.

Інші викладені у позові доводи Позивача судом відхиляються, як такі, що на результат вирішення спору (відмову у позові з наведених вище підстав), впливу не мають.

Окремо судом відхилені заперечення Відповідача проти позову щодо відсутності спору між сторонами, оскільки про наявність спору свідчить звернення позивача до суду з даним позовом та заперечення його вимог Відповідачем, а, натомість, відсутність попереднього звернення про розірвання договору на підставі ст. 651 ЦК України не свідчить про відсутність спору, та не є безумовною підставою для відмови у позові чи для закриття провадження у справі.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 02.03.2018

Суддя Сташків Р.Б.