ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2018р.                      Справа №905/2084/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м.Запоріжжя,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м.Горлівка,

про стягнення боргу з орендної плати 888888,29 грн, пені у розмірі 95887 грн, 7% штрафу у розмірі 62222,18 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зв'явився

від відповідача: не зв'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м.Запоріжжя звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м.Горлівка про стягнення 888888,29 грн боргу з орендної плати, 95887 грн пені, 62222,18 грн 7% штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору оренди №102 від 02.10.2012р. індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати орендних платежів у розмірі 888888,29 грн за період з листопада 2014 року по квітень 2016 року, що стало підставою для нарахування неустойки.

Відповідач у відзиві №99/01-16 від 26.08.2016р. проти задоволення позову заперечував з посиланням на норми ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо скасування суб'єктам господарювання орендної плати за користування державним та комунальним майном, розташованим, зокрема, в населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, в обґрунтування своєї правової позиції, відповідач посилався на норми ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, згідно з якою наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Разом з цим, відповідач зазначав, що починаючи з листопада 2014 року він був позбавлений можливості користуватися цистернами-цементовозами №59384644, №59384867, №59384669, №59384677, про що повідомляв позивача листами №95 від 18.09.2014р. та №40-2/36 від 04.11.2014р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.02.2017р. у справі №905/2084/16 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2017р. попередні судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення від 07.02.2017р. та постанову від 29.05.2017р. суд касаційної інстанції зазначав, що суди попередніх інстанцій не встановили чи звертався відповідач до Торгово-промислової палати України з метою засвідчити обставин непереборної сили (форс-мажору) та чи отримав останній сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції.

З огляду на таке, Вищий господарський суд України зазначав, що після встановлення вказаних обставин, належить встановити чи є підстави для звільнення Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» від орендної плати за договором оренди індивідуально визначеного рухомого майна у відповідності до ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла на момент прийняття постанови від 11.10.2017р., вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Аналогічні за змістом приписи містяться у ч.5 ст.310, ч.1 ст.316 вказаного кодексу в редакції, що діє на теперішній час.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.11.2017р. було зобов’язано сторони, зокрема, надати пояснення по суті спору з урахуванням змісту постанови Вищого господарського суду України від 11.10.2017р.

У поясненнях №25-17/649 від 29.11.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» вказувало, що у Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України, який засвідчує настання форс-мажорних обставин та є підставою для звільнення орендаря від сплати орендних платежів, внаслідок неможливості використання об’єкта оренди.

За змістом письмових пояснень №562/12-17 від 01.12.2017р. Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» в силу приписів ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України звільнення орендаря від зобов’язання щодо внесення орендних платежів за договором №102 від 02.10.2012р. оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності кореспондується та є похідним від обставин неможливості використання орендованого майна. При цьому, за твердженням відповідача, підтвердження факту неможливості використання об’єкта оренди не підлягає доказуванню шляхом пред’явлення сертифікату Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажорних обставин.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, врахувавши вказівки, які наявні у постанові Вищого господарського суду України від 11.10.2017р., господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов’язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи місить ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1 ст.760 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, 02.10.2012р. між Державним підприємством «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності №102.

Згідно з додатковою угодою №2 від 31.12.2013р., яка була підписана у зв’язку зі зміною власника майна та передачею майнового комплексу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», сторони, зокрема, виклали преамбулу договору №102 від 02.10.2012р. у новій редакції та визначили в якості орендодавця Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

За змістом п.1.1 укладеного сторонами правочину (в редакції додаткової угоди №2 від 31.12.2013р.) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно – цистерни-цементовози (вагони) моделі 15-1405 у кількості чотирьох одиниць, заводський номер цистерн – 59384644 (інв. №729967), 59384867 (інв. №729999), 59384669 (інв. №729969), 59384677 (інв. №729970), що перебуває на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», вартість якого визначена згідно з експертним висновком на 26.06.2012р., який є невід’ємною частиною цього договору і становить за незалежною оцінкою для цистерн цементовозів (вагонів): заводський номер 59384644 – 124200 грн з ПДВ, заводський номер 59384867 – 126545 грн з ПДВ, заводський номер 59384669 – 123500 грн з ПДВ, заводський номер 59384677 - 123500 грн з ПДВ.

За приписами п.3.1 договору №102 від 02.10.2012р. (в редакції додаткової угоди №1 від 01.10.2013р.) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95р. №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць за який є інформація про індекс інфляції) – серпень 2012р. для цистерн-цементовозів (вагону) із заводським номером 59384644 (інв. №729967) – 6331,57 грн, із заводським номером - 59384867 (інв. №729999) – 6451,12 грн, для цистерн-цементовозів (вагонів) із заводськими номерами 59384669 (інв. №729969), 59384677 (інв. №729970) – 6295,89 грн за кожну одиницю майна. Орендна плата за перший місяць оренди – жовтень 2012р., визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції. Орієнтовна сума договору складає 1080000 грн.

За змістом п.п.3.2, 3.3 договору №102 від 02.10.2012р. нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції діючий у розрахунковому місяці.

За приписами п.п.10.1, 10.2, 10.4 укладеного сторонами договору останній укладено строком на три роки, вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до 30.09.2015р. включно. Умови договору зберігають силу протягом усього строку договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов’язань орендаря щодо орендної плати – до виконання зобов’язань У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід’ємною частиною договору, при обов’язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об’єктом оренди.

Разом з цим, за приписами ст.764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відтак, за висновками суду, за відсутності доказів наявності заперечень орендодавця, договір №102 від 02.10.2012р. вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений.

З огляду на визначений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов’язків.

В силу норм ч.1 ст.795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відповідно до п.2.1 договору оренди №102 від 02.10.2012р. передача майна в оренду та його повернення з оренди виконується на під’їзних коліях станції Заводська орендодавця за адресою: м.Запоріжжя, вул.Теплична, 18, з обов’язковим оформленням двостороннього акту приймання-передачі, що включає в себе дату побудування вагону, дату останнього ремонту, перелік номерних деталей (колісні пари, візки, рама) з зазначенням року побудування, який є невід’ємною частиною цього договору.

04.10.2012р. на виконання умов договору оренди №102 від 02.10.2012р., орендодавець передав орендарю майно відповідно до актів приймання-передачі цистерни (вагона) за договором оренди №102 від 02.10.2012р. №1 від 04.10.2012р., №2 від 04.10.2012р., №3 від 04.10.2012р., №4 від 04.10.2012р. Вказані акти містять перелік майна, що передається в оренду.

В силу норм ч.ч.1, 3 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.ч.1, 4 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За умовами п.п.3.12, 3.13 договору №102 від 02.10.2012р. сплату оренди орендар здійснює за передплатою на підставі розрахунку вартості оренди за місяць після виставлення орендодавцем рахунку протягом 3 (трьох) банківських днів не пізніше 15 числа місяця. Орендодавець зобов’язується надати акти наданих послуг не пізніше 7 числа місяця наступного за звітним місяцем оренди, а орендар зобов’язується до 9 числа місяця, наступного за звітним місяцем підписати їх та надати орендодавцю.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» були оформлені акти про здачу-прийняття послуг №ОУ-0000063 від 18.02.2016р. (за період листопад 2014 року – січень 2016 року на загальну суму 726236,89 грн з ПДВ), №ОУ-0000168 від 31.03.2016р. (за період лютий та березень 2016 року на загальну суму 108614,39 грн з ПДВ), №ОУ-0000217 від 29.04.2016р. (за період квітень 2016 року на суму 54037,01 грн з ПДВ), а також рахунки-фактури на оплату послуг з оренди цистерн-цементовозів №16-0000125 від 18.02.2016р., №16-0000258 від 08.04.2016р., №16-0000311 від 06.05.2016р. на відповідні суми, а всього – 888888,29 грн.

Як вказує позивач, з огляду на зміст листа №25-2/36 від 23.10.2014р. Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про направлення кореспонденції за адресою: 18014, м.Черкаси, вул.Першотравнева, 72, транспортний відділ Публічного акціонерного товариства «Азот» (для Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол»), акти та рахунки скеровувались на цю адресу. При цьому, доказів направлення/вручення актів та рахунків за спірний період позивачем до матеріалів справи не представлено.

Водночас, за висновками суду, наявність або відсутність обставин фактичного отримання актів та рахунків-фактур не звільняє відповідача від обов’язку сплатити орендні платежі у разі фактичного користування майном.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором №102 від 02.10.2012р. обов’язок щодо внесення орендної плати у повному обсязі та у визначений угодою строк не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги, зокрема, про стягнення заборгованості за період з листопада 2014 року по квітень 2016 року в сумі 888888,29 грн.

Згідно з ч.4 ст.14 Цивільного кодексу України особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.762 Цивільного кодексу України наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Таким чином, за наявності та доведеності підстав, передбачених вказаною нормою, орендар може реалізувати своє право на звільнення від сплати орендної плати. При цьому, до предмету доказування в такому разі входить встановлення повної неможливості використання майна у цілях, передбачених договором.

Указом №405/2014 від 14.04.2014р. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за змістом ч.1 ст.1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з ч.2 зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 ст.11 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями №1053-р від 30.10.2014р., №1275-р від 02.12.2015р. Кабінету Міністрів України затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Горлівку Донецької області.

Згідно із наявним у матеріалах справи спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №22058949 від 01.07.2016р. місцезнаходженням відповідача є: 84610, Донецька область, м.Горлівка, вул.Горлівської дивізії, буд.10. Місто Горлівка також є і адресою розташування промислових потужностей Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол».

При первісному розгляді вказаної справи, у відзиві №99/01-16 від 26.08.2016р. відповідач зазначав, що починаючи з листопада 2014 року він був позбавлений можливості користуватися цистернами-цементовозами №59384644, №59384867, №59384669, №59384677, про що повідомив позивача листами №95 від 18.09.2014р. та №40-2/36 від 04.11.2014р.

Ухвалою суду від 15.11.2016р. було витребувано у Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Головний інформаційний-обчислювальний центр» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відомості про наявність цистерн-цементовозів (вагонів) моделі 15-1405, заводські номери цистерн – 59384644 (інвентарний №729967), 59384867 (інвентарний №729999), 59384669 (інвентарний №729969) та 59384677 (інвентарний №729970) в автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВВ), а також про їх місцезнаходження (переміщення) в період з листопада 2014 року по теперішній час.

Згідно з наданою філією «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Інформацією за даними інформаційних баз ГІОЦ про вагонні операції з вагонами №59384644, №59384867, №59384669, №59384677 за 2014 – 2016 роки, після квітня – травня 2014 року орендовані відповідачем вагони задіяні у перевезеннях не були.

Відповідно до наданих Регіональною філією «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» пояснень №2022/43 від 07.02.2017р. з доданою копією листа №в.о.М Дон Філія-2007/397 від 03.02.2017р. вагони №59384644, №59384867, №59384669 та №59384677 по теперішній час знаходяться на під’їзній колії Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на станції Горлівка структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень».

Відтак, з огляду на приписи ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що існування обставин, що мали місце у даному випадку та за які відповідач не відповідає, є підставою для звільнення останнього від сплати орендної плати за весь спірний період, у якому існували такі обставини - час, протягом якого орендоване майно не могло бути використане за цільовим призначенням.

Разом з тим, в силу норм ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

За змістом ч.2 ст.14-1 цього Закону форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За приписами ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У письмових поясненнях №25-17/649 від 29.11.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» наголошувало, що у Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України, який засвідчує настання форс-мажорних обставин та є підставою для звільнення орендаря від сплати орендних платежів, внаслідок неможливості використання об’єкта оренди.

Як свідчать матеріали справи, відповідач звертався до Донецької торгово-промислової палати з метою засвідчення форс-мажорних обставин за договором №102 від 02.10.2012р.

Згідно з висновком №845/12.1/21-03 від 03.08.2016р. Донецької торгово-промислової палати обставини, що діють з 14.04.2014р. та тривають на теперішній час, виникли під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, при наявності фактів озброєних зіткнень на вказаній території, відсутності можливості вільного та безпечного пересування та здійснення постачання на територію вказаних областей, пошкодження інфраструктури залізниці, відсутності контролю з боку української влади, зокрема у м.Горлівці, мають ознаки форс-мажорних і по характеру не залежали від бажання та волевиявлення Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», інших сторін та третіх осіб, фактично унеможливили стабільне і безпечне здійснення підприємством господарсько-фінансової діяльності на території проведення АТО. За змістом мотивувальної частини цього висновку обставини, через які Публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол» втратило можливість використовувати об’єкт оренди за призначенням, є надзвичайними, непередбачуваними, непереборними та не залежать від волі або дій Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол». Неможливість використання об’єкта оренди само по собі не свідчить про неможливість виконання зобов’язань за договором №102 від 02.10.2012р., але є ознакою суттєвої зміни обставин за договором та підставою для звільнення від сплати орендної плати відповідно до ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.

Як визначено у листі №1257/12.1-21-03 від 25.11.2016р. Донецької торгово-промислової палати «Щодо надання роз’яснень», видача сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для підтвердження факту неможливості користування об’єктом оренди законодавством та регламентом не передбачена.

Наразі, встановлене на підставі належних доказів місцеперебування орендованого майна на непідконтрольній території, а також загальновідомі у розумінні ч.3 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини проведення антитерористичної операції в контексті фізичної (пошкодження колії станції перебування спірних вагонів) та юридичної (режим проведення АТО, пов`язане з ним обмеження та подальше припинення залізничного сполучення з неконтрольованою українською владою територією Донецької та Луганської областей) можливості переміщення, кваліфіковано у якості підстави для застосування спеціальної, по відношенню до ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.286 Господарського кодексу України, норми ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.

Відтак, можливість застосування ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України не перебуває в залежності від наявності/відсутності сертифікату Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажору та наявності форс-мажору взагалі, адже в розглядуваному випадку вирішення питання про наявність обставин для звільнення від виконання обов?язків (у розумінні ч.4 ст.14 Цивільного кодексу України), а не від відповідальності за їх невиконання, може здійснюватися як в контексті будь-яких належних у розумінні ст.76 Господарського процесуального кодексу України доказів, так і з урахуванням доведених підстав звільнення від доказування у розумінні ст.75 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду на приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» суми орендних платежів за період з листопада 2014 року по квітень 2016 року в розмірі 888888,29 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 95887 грн, 7% штрафу у розмірі 62222,18 грн, як таких, що мають похідний характер від вимог про стягнення основного боргу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, з огляду на те, що нарахування здійснено позивачем щодо заборгованості з орендної плати, яка виникла, починаючи з листопада 2014 року по квітень 2016 року.

Приписи ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на які відповідач посилався у відзиві №99/01-16 від 26.08.2016р. та додаткових поясненнях №103/09-16 від 12.09.2016р., в обґрунтування своїх заперечень, не підлягають застосуванню до правовідносин, які склались між сторонами, з огляду на наступне:

Статтею 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у відповідній редакції) передбачено скасування суб’єктам господарювання орендної плати за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

За приписами ч.4 ст.4 вказаного нормативно-правового акту перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Таким чином, норми ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) скасовують обов’язок орендаря щодо сплати орендної плати, зокрема, у разі, коли це майно перебуває у державній або комунальній власності, та розташоване в населених пунктах, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як було зазначено судом вище, вагони №59384644, №59384867, №59384669 та №59384677 за період з листопада 2014 року по квітень 2016 року не здійснювали курсування залізничною мережею та на теперішній час знаходяться на непідконтрольній українській владі території, а саме на станції Горлівка структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень».

В той же час, передане за договором оренди №102 від 02.10.2012р. майно не є державним на теперішній час, виходячи з наступного:

Як було зазначено судом вище, орендодавцем цистерн-цементовозів №59384644, №59384867, №59384669, №59384677 за договором №102 від 02.10.2012р. виступало Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

На виконання постанови №955 від 03.10.2012р. Кабінету Міністрів України «Деякі питання утворення товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» було утворене Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» з державною часткою у статутному капіталі вказаного товариства не менш як 51 відсоток шляхом внесення до статутного капіталу з боку держави майнового комплексу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

За змістом статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» його учасником є, в тому числі, Фонд державного майна України (п.2.4); товариство є суб’єктом господарювання державного сектору економіки, державна частка у статутному капіталі якого перевищує 50% (п.4.2); товариство є правонаступником щодо прав і обов’язків Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» внаслідок реорганізації державного підприємства шляхом приєднання до товариства (п.4.4); Фонду державного майна України належить 51% статутного капіталу товариства (п.6.4); майно товариства складається з основних засобів, обігових коштів, акцій (часток, паїв) у статутному (складеному) капіталі господарських товариств, а також інших активів, відображених у балансі товариства (п.7.1); джерелами формування майна товариства є, в тому числі, матеріальні вклади учасників до статутного капіталу (п.7.2); товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного капіталу (п.7.3).

Додатковою угодою №2 від 31.12.2013р. до договору №102 від 02.10.2012р. сторони визначили, що у зв’язку зі зміною власника майна та передачею майнового комплексу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» цистерни-цементовози (вагони) моделі 15-1405 у кількості чотирьох одиниць, заводський номер цистерн – 59384644 (інв. №729967), 59384867 (інв. №729999), 59384669 (інв. №729969), 59384677 (інв. №729970) перебувають на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

Водночас, за змістом письмових пояснень №25-16/729 від 12.09.2016р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» спірні цистерни знаходяться на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», не належать до державного майна, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» відноситься до інституційного сектору економіки та є приватною нефінансовою корпорацією.

На підтвердження вказаних обставин позивачем до матеріалів справи надано:

- оригінал бухгалтерської довідки без номеру та дати про перебування спірних цистерн на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»;

- копію акту приймання-передачі майнового комплексу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» з копією додатку №3 «Перелік основних фондів Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат», які передаються до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»;

- копію витягу №15-09/820 від 21.02.2014р. з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до письмових пояснень №10-25-25485 від 27.12.2016р. Фонду державного майна України майновий комплекс Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» був переданий на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за актом приймання-передачі від 31.12.2013р. майнового комплексу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат». Зокрема, цистерни-цементовози (вагони) моделі 15-1405 у кількості чотирьох одиниць, заводський номер цистерн – 59384644 (інв. №729967), 59384867 (інв. №729999), 59384669 (інв. №729969), 59384677 (інв. №729970) відображені у Переліку основних фондів Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат», які передаються до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (додаток №3 до вказаного акту приймання-передачі від 31.12.2013р.).

З огляду на наведене, беручи до уваги приписи чинного законодавства та наявні у матеріалах справи докази, дія ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не розповсюджується на правовідносини, що існують між позивачем та відповідачем за договором оренди №102 від 02.10.2012р.

Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про стягнення боргу з орендної плати 888888,29 грн, пені у розмірі 95887 грн, 7% штрафу у розмірі 62222,18 грн, підлягають залишенню без задоволення.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає віднесенню на позивача.

Дослідивши докази, які наявні у трьох томах матеріалів справи, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м.Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м.Горлівка про стягнення боргу з орендної плати 888888,29 грн, пені у розмірі 95887 грн, 7% штрафу у розмірі 62222,18 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця