Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 927/1133/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Вронської Г.О., Студенця В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області

на рішення господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017

(Головуючий - Книш Н.Ю., судді - Оленич Т.Г., Шморгун В.В.)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017

(головуючий - Зубець Л.П., судді - Ткаченко Б.О. , суддя Алданова С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області

про стягнення 787 876, 39 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" (позивач) звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Управління державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області (відповідач) про стягнення боргу за договором про надання овердрафту №2Ю/ЧРВ від 01.07.2013 в сумі 787 876 грн 39 коп., з них 488 503 грн 33 коп. заборгованість за кредитом, 123 622 грн 66 коп. - заборгованість за відсотками, 12 768 грн 00 коп. 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту), 1 573 грн 27 коп. 3% річних за неправомірне користування чужими коштами (заборгованість по відсоткам), 26 153 грн 52 коп. сума індексу інфляції за прострочення сплати заборгованості по кредиту, 13 658 грн 91коп. сума індексу інфляції за прострочення сплати заборгованості по відсоткам, 106 279 грн 58 коп. пеня за прострочення сплати кредиту, 14 317 грн 12 коп. - пеня/неустойка за прострочення сплати відсотків, 1 000 грн штраф за порушення п. 4.2.6 договору про надання овердрафту.

2. Рішенням господарського суду Чернігівської області від 05.04.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016, позов задоволено повністю, а також стягнуто з Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області до Державного бюджету України 15757,53грн судового збору.

3. Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2016 скасовано рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 у справі №927/1133/15, справу передано на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.

4. 29.03.2017 представник позивача в судовому засіданні господарського суду Чернігівської області надав заяву за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання овердрафту №2Ю/ЧРВ від 01.07.2013 в загальній сумі 781 362,96 грн, з яких: 479138,22 грн заборгованості по кредиту, що виникла за період з 29.01.2014 по 28.02.2014, 120 874,95 грн заборгованості по процентам за період з 27.02.2014 по 27.02.2015, 12 523,23 грн 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованості по кредиту) за період з 15.04.2014 по 26.02.2015, 1 534,50 грн 3% річних (згідно ст.625 ЦК України) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по процентам) за період з 08.02.2014 по 26.02.2015, 92 473,68 грн суми індексу інфляції за прострочення сплати заборгованості по кредиту за період з 01.05.2014 по 31.01.2015, 10266,23 грн суми індексу інфляції за прострочення сплати заборгованості по процентам за період з 01.05.2014 по 31.01.2015, 52 731,46 грн пені/неустойки за прострочення сплати кредиту за період з 15.04.2014 по 14.10.2014, 10 820,69 грн пені/неустойки за прострочення сплати процентів, 1 000,00 грн штрафу за порушення п.4.2.6 договору. Судові витрати позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

5. Свої вимоги позивач обґрунтовував неналежним виконанням з боку відповідача умов договору про надання овердрафту №2Ю/ЧРВ, а саме неповерненням відповідачем коштів, що були йому надані в межах ліміту кредитування 750000грн.

6. Рішенням господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017 у справі №927/1133/15, за результатами нового розгляду, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 479 138,22 грн заборгованості за кредитом, 120 874,95 грн заборгованості за процентами, 12 523,23 грн 3% річних за прострочення сплати кредиту, 1 532,19 грн 3% річних за прострочення сплати процентів, 92 473,68 грн інфляції за прострочення сплати заборгованості по кредиту, 10 266,23 грн інфляції за прострочення сплати заборгованості по процентам, 52 731,46 грн пені за прострочення сплати кредиту, 10 810,69 грн пені за прострочення сплати процентів, 1 000,00 грн штрафу. В решті позову відмовлено.

7. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області на рішення господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017 у справі №927/1133/15 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017 у справі №927/1133/15 залишено без змін.

7. 1. Судові рішення попередніх інстанцій мотивовано тим, що:

7.1.1. Зібрані у справі матеріали та пояснення сторін свідчать про те, що позивач виконав умови укладеного з відповідачем Договору та надав відповідачу кредит у формі овердрафту. Натомість відповідач у визначений за домовленістю строк (14.04.2014) не здійснив погашення заборгованості по овердрафту, у зв'язку з чим з 15.04.2014 виникла прострочена заборгованість відповідача по овердрафту.

7.1.2. За умовами п.п.3.1.5 Договору договірне списання заборгованості є правом банку, а не його обов'язком.

7.1.3. На списання банком коштів з рахунку клієнта в період тимчасової адміністрації банку розповсюджуються положення п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

7.1.4. відповідач під час дії тимчасової адміністрації не звертався до позивача із заявою про зарахування зустрічних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

8. У серпні 2017 відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 та на рішення господарського суду Чернігівської області у справі №927/1133/15 в порядку статей 107, 109 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом та апеляційним господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, внаслідок чого прийнято неправильне по суті заявлених вимог рішення. Зокрема, відповідач звертає увагу суду касаційної інстанції на наступні обставини:

9.1. Непогашення заборгованості виникло з вини Банку, у зв'язку з недотриманням умов договору та викривленням інформації по рахунку;

9.1. якщо на поточному рахунку відповідача існувала заборгованість станом на день введення тимчасової адміністрації, тобто дебетове сальдо у розмірі 488 503,33 грн., то відповідно до п.п.3.2.1 п.3.2 Договору позивач зобов'язаний продовжувати спрямовувати кошти, які надходили на поточний рахунок впродовж операційного дня на погашення заборгованості позичальника за цим Договором.

9.2. введення процедури тимчасової адміністрації не є підставою для невиконання позивачем умов укладеного з відповідачем Кредитного договору в частині погашення його грошових зобов'язань за кредитним договором за рахунок коштів, що надходили на поточний рахунок відповідача. Надходження коштів на рахунок №4001 - це єдиний спосіб погашення овердрафту, передбачений п.2.9 Договору;

9.3. відповідач є державною установою, що провадить некомерційну господарську діяльність, перебуває у стані ліквідації, а кошти, які залишились на рахунку в банку є державними коштами.

10. Відзиву на касаційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.01.2018 прийнято до розгляду касаційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області на рішення господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі № 927/1133/15 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

11.1. Повідомлено Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" про право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в порядку ст. 295 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, у строк до 5 лютого 2018 року.

12. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з такого.

13. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

14. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду даної справи, 01.07.2013 між ПАТ "Брокбізнесбанк" та Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (позичальник) укладено договір про надання овердрафту №2Ю/ЧРВ, відповідно до умов якого Банк, в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає позичальнику кредит у формі овердрафту, в порядку та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник має право отримати кредит, а після отримання зобов'язується використати його за цільовим призначенням та повернути банку, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші зобов'язання за цим договором (п. 1.1. договору).

16. Овердрафт або кредит - грошові кошти, що надаються банком позичальнику у вигляді кредиту на умовах цього договору шляхом оплати платіжних документів позичальника на суму, що перевищує кредитовий залишок, в межах ліміту овердрафту, з утворенням дебетового залишку.

17. Пунктами 1.2., 1.3. договору сторони погодили, що овердрафт надається за поточним рахунком позичальника №4001, відкритим позичальнику в ПАТ "Брокбізнесбанк", а надання овердрафту здійснюється шляхом оплати з поточного рахунку платіжних документів позичальника на суму, яка перевищує кредитовий залишок на такому рахунку, але в межах ліміту овердрафту згідно з умовами цього договору.

18. Відповідно до п. 1.4. договору ліміт овердрафту встановлюється в розмірі 750 000,00 грн. Згідно з п. 1.6. договору, процентна ставка за користування овердрафтом є фіксованою та становила 26 % річних.

19. Відповідно до додаткової угоди №2 до договору від 17.01.2014, яка є невід'ємною частиною договору, процентна ставка змінена та становить - 21% річних (п. 1.6. договору).

20. Згідно з п. 2.1. договору в редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2014 кредитування позичальника у формі овердрафту здійснюється Банком у межах ліміту та строку, встановлених згідно з цим договором, з максимальним періодом безперервного користування овердрафтом не більше ніж 90 календарних днів.

21. Початком періоду безперервного користування овердрафтом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувала заборгованість позичальника за овердрафтом.

22. Датою закінчення періоду безперервного користування овердрафтом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксована відсутність заборгованості позичальника за овердрафтом.

23. У разі, якщо на 90 (дев'яностий) календарний день з дня початку періоду безперервного користування овердрафтом, або в день, визначений пунктом 1.5. цього договору, позичальник не здійснить погашення заборгованості на поточному рахунку, заборгованість позичальника на поточному рахунку вважається простроченою з робочого дня, наступного за датою закінчення періоду безперервного користування овердрафтом або за датою, визначеною пунктом 1.5. цього договору, і банк здійснює нарахування процентів на суму овердрафту за фіксованою процентною ставкою 26% річних.

24. Строк користування (термін повернення) кредиту в редакції додаткової угоди №2 від 17.01.2014 визначений сторонами до 14.04.2014 включно (п. 1.5. договору).

25. Відповідно до пункту 4.2. договору позичальник зобов'язується (крім інших зобов'язань передбачених законодавством і договором): здійснювати своєчасне повернення овердрафту, сплачувати проценти, сплачувати інші грошові зобов'язання за цим договором.

26. У відповідності до п. 3.1.5. договору банк має право скористатися своїм правом договірного списання заборгованості за цим договором, а також неустойок, пені, штрафів, інших грошових зобов'язань, передбачених цим договором, з будь-яких рахунків позичальника, відкритих в ПАТ "Брокбізнесбанк" в національній валюті та іноземній валюті, яка відповідає валюті кредиту.

27.При порушенні позичальником термінів виконання будь-якого із своїх зобов'язань за цим договором, в тому числі при достроковому настанні строку виконання зобов'язання за цим договором, позичальник доручає банку (починаючи з дати прострочення виконання будь-якого з таких зобов'язань) здійснювати договірне списання коштів з рахунків позичальника, визначених в абзаці першому цього пункту договору, в сумі фактичної заборгованості позичальника за договором. Договірне списання коштів, що належать позичальнику, банк оформлює відповідним меморіальним ордером. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню.

28.Відповідно до п. 6.1. договору він набуває чинності з дати підписання і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

29. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач виконав свої договірні зобов'язання належним чином, надавши відповідачу кредит у формі овердрафту, що підтверджується випискою по рахунку №4001, який відповідачем був отриманий та використаний на власні потреби.

30. Так, згідно банківської виписки з 01.07.2013 по 27.02.2015, 05.02.2014 відповідачу надано кредит в сумі 673 168,95 грн і зазначена сума винесена на прострочку відповідно до умов договору; заборгованість по кредиту станом на 27.02.2015 становила 488 503,33 грн.

31. На підставі постанови Правління Національного Банку України від 28.02.2014 №107 рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 №9 введено тимчасову адміністрацію ПАТ "Брокбізнесбанк" на період з 03.03.2014 по 02.06.2014.

32. Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Брокбізнесбанк" від 03.03.2014 №248 заборонено ПАТ "Брокбізнесбанк" з 03.03.2014 здійснювати будь-які видаткові банківські операції, зокрема, погашення заборгованості та відсотків за кредитами, комісій та інших нарахувань відповідно до діючих договорів з клієнтами за рахунок встановлених лімітів овердрафту.

33. Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 №339 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк".

34. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 №45 розпочата ліквідація АТ "Брокбізнесбанк".

35. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до довідки банку від 27.05.2014 за №366/1 залишки на поточних рахунках відповідача станом на 01.04.2014 становили 219 859,82 грн, а відповідно до довідки банку від 21.04.2015 за №64 станом на 27.02.2015 залишок по рахунку 4001 становить 368 770,03 грн.

36. Відповідач у відповідності до ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" звернувся до позивача із письмовою заявою від 23.06.2014 №16/1-2-1445 про визнання та задоволення грошових вимог кредитора на загальну суму 364 259,18 грн У вказаній заяві відповідач, як кредитор банку, повідомив позивача, що між ПАТ "Брокбізнесбанк" та відповідачем 17.05.2012 укладено договір №24044ЧРВ про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування. Згідно з даним договором відповідачу відкрито в банку рахунок № 4001. Станом на 06.06.2014 грошові вимоги відповідача до банку складаються із зобов'язань за залишками коштів на рахунку № 4001 на загальну суму 364 259,18 грн.

37. 14.07.2014 відповідач звернувся до позивача із заявою про збільшення грошових вимог кредитора №16/1-2-1650, у якій зазначив, що станом на 10.07.2014 на рахунок № 4001 додатково надійшли кошти в сумі 4 510,85 грн та, відповідно, просив збільшити грошові вимоги на суму 4 510,85 грн.

38. Листом №7/2755-кр від 28.10.2014 відповідача було повідомлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №226/14 від 16.10.2014 грошові вимоги Управління державної служби охорони були акцептовані як вимоги кредитора та будуть задовольнятися в 7 чергу.

39. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

40. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

41. За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. ст. 1066, 1074 Цивільного кодексу України).

42. У ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

43. Наведена норма, також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

44. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

45. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст. 1049 Цивільного кодексу України).

46. Відповідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

47. Ст. 629 Цивільного кодексу України визначає обов'язковість виконання сторонами договору.

48. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України).

49. Під час нового розгляду суди з'ясували, що за умовами Договору дебетове сальдо на рахунку №4001 з 03.03.2014 складає суму у 488 503,33 грн., що визначає розмір заборгованості відповідача за овердрафтом та визнається самим відповідачем, однак позивач у власному розрахунку позовних вимог визначив залишок основного боргу відповідача станом на 28.02.2014 у сумі 479 138,22 грн., отже, враховуючи відсутність заяв (клопотань) про вихід за межі позовних вимог, суди дійшли висновків щодо обґрунтованості вимоги позивача про стягнення з відповідача саме 479 138,22 грн. заборгованості за кредитом.

50. Судами встановлено, що у вищезгаданому періоді відповідач пред'являв позивачу для виконання платіжні доручення для проведення поточних платежів на користь контрагентів і жодних заперечень щодо не зарахування банком всіх коштів, які надходили на рахунок відповідача №4001 до позивача не направляв, що спростовує доводи відповідача про порушення позивачем обов'язку спрямовувати за умовами Договору всі кошти, що надійшли за період з 06.02.2014 по 03.03.2014 на рахунок відповідача у сумі 553 146,04 грн, на погашення заборгованості по овердрафту.

51. За умовами п.п.3.1.5 п.3.1 Договору банк має право скористатися своїм правом договірного списання заборгованості за цим договором, а також неустойки, пені, штрафів, інших грошових зобов'язань, передбачених цим договором, з будь-яких рахунків позичальника, відкритих в ПАТ "Брокбізнесбанк" в національній валюті та іноземній валюті, яка відповідає валюті кредиту. При порушенні позичальником термінів виконання будь-якого із своїх зобов'язань за цим договором, в тому числі при достроковому настанні строку виконання зобов'язання за цим договором, позичальник доручає банку (починаючи з дати прострочення виконання будь-якого з таких зобов'язань) здійснювати договірне списання коштів з рахунків позичальника, визначених в абзаці першому цього пункту договору, в сумі фактичної заборгованості позичальника за договором. Договірне списання коштів, що належать позичальнику, банк оформлює відповідним меморіальним ордером. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню.

52. Право договірного списання банком коштів з рахунку відповідача передбачено також в укладеному між сторонами договорі №24044ЧРВ від 17.05.2012 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування.

53. Судами вірно встановлено, що зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунку, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку відповідач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

54. В п.п.3.2.1 п.3.2 Договору передбачено, що банк зобов'язаний здійснювати платежі з поточного рахунку позичальника з урахуванням наступного: при надходженні платіжних документів позичальника банк здійснює їх оплату відповідно до умов договору понад залишок власних коштів позичальника в межах встановленого ліміту; кошти, які надходять на поточний рахунок впродовж операційного дня, спрямовуються на погашення заборгованості позичальника за цим договором; за результатами операцій позичальника протягом операційного банківського дня на момент закінчення такого операційного банківського дня може утворитись як заборгованість позичальника за овердрафтом так і її відсутність; на момент закінчення операційного банківського дня заборгованість позичальника за овердрафтом фіксується як дебетове сальдо на поточному рахунку.

55. Як уже зазначалось, на підставі постанови Правління Національного Банку України від 28.02.2014 №107 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 №9 було введено тимчасову адміністрацію у позивача на період з 03.03.2014 по 02.06.2014.

56. Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Брокбізнесбанк" №248 від 03.03.2014 було заборонено позивачу з 03.03.2014 здійснювати будь-які видаткові банківські операції, зокрема: видачу готівкових коштів на будь-які цілі за рахунками юридичних та фізичних осіб; перерахування безготівкових коштів на будь-які цілі за рахунками юридичних та фізичних осіб, крім платежів на користь позивача; погашення заборгованості та відсотків за кредитами, комісій та інших нарахувань відповідно до діючих договорів з клієнтами за рахунок встановлених лімітів овердрафту; операції з видачі кредитів та збільшення будь-якої заборгованості клієнтів за активними операціями банку (овердрафт, факторинг, лізинг, іпотека, тощо).

57. Відповідно до п.п.1, 4 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під час тимчасової адміністрації, серед іншого, не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

58. Вбачається, що Вищий господарський суд України у своїй постанові від 12.12.2016 у справі №927/1133/15 зазначив про те, що судами не досліджувалось, яким чином договірне списання коштів у вигляді зарахування зустрічних вимог особи, що одночасно є і кредитором, і боржником неплатоспроможного банку, щодо якого введено тимчасову адміністрацію, могло порушити в цілому баланс інтересів інших кредиторів банку, що було обов'язковою умовою заборони здійснення банком можливості зарахування таких вимог за нормами ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

59. Згідно з положеннями ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. Для зарахування зустрічних вимог достатньо заяви однієї із сторін зобов'язання.

60. Отже, зарахуванням є спосіб припинення зобов'язання, за яким припиняються зустрічні однорідні вимоги з волі обох сторін, втім, для здійснення якого достатньо заяви лише однієї сторони, тобто, для зарахування зустрічних вимог необхідно, щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор в одному зобов'язанні повинен бути боржником в іншому зобов'язанні. Зарахування можливе лише у разі однорідності вимог. Однорідність вимоги визначається однорідністю підстав виникнення зобов'язань, які зараховуються, оскільки зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. Необхідною умовою для здійснення зарахування є також настання строку виконання за обома вимогами, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

61. Не проведення банком відповідного зарахування зустрічних вимог, як встановили суди, стало те, що відповідач під час дії тимчасової адміністрації до позивача із заявою про зарахування зустрічних вимог не звертався, а за умовами п.п.3.1.5 Договору договірне списання заборгованості є правом банку, а не його обов'язком, крім того, договірне списання коштів у вигляді зарахування зустрічних вимог особи чинним законодавством не передбачено.

62. Судами було встановлено, що майже кожного дня у період з 03.03.2014 по 10.07.2014 на рахунок відповідача №4001 за послуги охорони надходили кошти, які за даними позивача рахуються кредитовим значенням, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками та довідками банку, згідно з останньою випискою по поточному рахунку №4001 за 10.07.2014 обліковується кредитовий залишок коштів у розмірі 368 770,03 грн., які позивач під час дії тимчасової адміністрації не спрямовував на погашення заборгованості позичальника за Договором.

63. Законом України від 04.07.2014 №1586-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи", який набрав чинності з 11.07.2014, частину шосту статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" доповнено пунктом 5, згідно з яким обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

64. Однак, такі зміни до редакції ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як встановили суди та на які посилався відповідач, набрали чинності вже після того, як з 10.06.2014 було розпочато процедуру ліквідації позивача, а відтак на час дії тимчасової адміністрації в банку зазначена вище редакція ч.6 ст. 36 Закону була відсутня і до спірних правовідносин, як вірно визначились суди, не може бути застосована.

65. Судами встановлено, що у банківських виписках по поточному рахунку №4001 не відображалась сума "дебетового залишку" відповідно до умов Договору, водночас невідображення суми "дебетового залишку" не свідчить та не може вважатися належним доказом відсутності заборгованості відповідача за кредитом.

66. Норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, тому даний Закон підлягає переважному застосуванню до спірних правовідносин у співвідношенні з іншими законодавчими актами України, зокрема і з Цивільним кодексом України, що випливає з п.8 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону України.

67. У спірних правовідносинах дія обмеження прав клієнта (відповідача), передбаченого ст. 1074 Цивільного кодексу України, випливає з п.5 ст. 602 цього Кодексу, згідно з яким не допускається зарахування зустрічних вимог в інших випадках, встановлених договором або законом.

68. Водночас, як уже зазначалось вище, відповідач скористався своїм правом і звернувся до позивача із заявою від 23.06.2014 №16/1-2-1445 про визнання та задоволення грошових вимог кредитора на загальну суму 364 259,18 грн.

69. З урахуванням заяви від 14.07.2014 №16/1-2-1650 відповідач просив збільшити грошові вимоги на суму 4 510,85 грн.

70. Позивач у листі від 28.10.2014 №7/2755-кр повідомив відповідача про акцептування вимог кредитора в сумі 368 770,03 грн, як вимоги кредитора, які будуть задовольнятись у 7 чергу.

71. На виконання вказівки, викладеної у постанові Вищого господарського суду України від 12.12.2016 у справі №927/1133/15, було встановлено, що на момент звернення позивача до суду набрали чинності зміни, внесені п.2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16.07.2015 №629-VІІІ, що діє з 12.08.2015. Вказаним Законом внесені зміни до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" шляхом доповнення ч.2 ст. 46 цього Закону пунктом 8 (набрав чинності з 12.08.2015).

72. У п.8 ч.2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції вищезазначених змін) передбачено, що забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

73. Згідно з ч.6 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

74. Як встановили суди, лише під час нового розгляду даної справи відповідач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію позивача із заявою №6/1-2-5Лк від 03.02.2017 про зарахування зустрічних вимог, в якій просив зарахувати на рахунок відповідача №44001 кошти у сумі 368 770,03 грн. на погашення частини заборгованості за укладеним між сторонами Договором овердрафту №2Ю/ЧРВ від 01.07.2013 на рахунку відповідача №44001, яка обліковується в сумі 488 503,33 грн, однак відповідачу було відмовлено у проведенні зарахування (лист вих.№1202 від 20.02.2017), оскільки кошти на рахунку відповідача №44001 надійшли періодичними платежами після 03.03.2014, тобто не перебували на поточному рахунку боржника станом на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку 03.03.2014.

75. В період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог третьої особи має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку з чим припинення зобов'язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку названої статті Закону не допускається.

76. Слід погодитись із висновком судів, що таке припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог до початку задоволення вимог відповідної черги, до якої віднесено вимоги кредитора, який одночасно є боржником банку, буде порушенням черговості задоволення вимог кредиторів, визначеної ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

77. З наведеного суди зробили висновок, що відповідачем визнано надходження коштів у сумі 368 770,03 грн. на його рахунок №4001 у період з 03.03.2014 по 10.07.2014, з них: 364 259,18 грн. - під час дії тимчасової адміністрації та 4 510,85 грн. - під час введення ліквідаційної процедури.

78. Водночас, встановивши відсутність всіх передбачених п.8 ч.2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" умов для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог сторін по кредитному договору та договору банківського рахунку, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав у проведенні зарахування зустрічних однорідних вимог позивачем у сумі 368 770,03 грн., які надійшли після введення тимчасової адміністрації.

79. Підсумовуючи наведене, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання овердрафту, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що основна заборгованість відповідача перед позивачем є непогашеною.

80. При цьому суди належно обґрунтували, що ПАТ "Брокбізнесбанк" не мав повноважень здійснювати списання грошових коштів, які обліковувались на поточному рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за договором овердрафту.

81. Крім того, судами встановлено, що за умовами п.п.4.2.1 п.4.2 Договору відповідач, як позичальник, прийняв на себе зобов'язання, серед іншого, сплачувати проценти та інші грошові зобов'язання за Договором, виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

82. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, судом першої інстанції було встановлено його арифметичну правильність, а апеляційним господарським судом перевірено, у зв'язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 120 874,95 грн. заборгованості по процентам, також, задоволена правомірно.

83. У ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

84. Судами встановлено, що за умовами п.п.5.1, 5.4 Договору за порушення строків погашення заборгованості за овердрафтом та/або непогашення заборгованості за овердрафтом в день закінчення періоду безперервного користування овердрафтом та/або за порушення строків сплати процентів за користування овердрафтом та/або комісій банк має право нарахувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

85. У даному випадку прострочення відповідача установлено судами, отже, нарахування пені є правомірним.

86. Перевіривши розрахунки позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, та здійснивши власний перерахунок, суди дійшли висновків, що з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочку сплати кредиту у сумі 52 731,46 грн за період з 15.04.2014 по 14.10.2014 та пеня за прострочку сплати процентів у сумі 10 810,69 грн за період з 08.04.2014 по 26.02.2015. В решті вимоги позивача про стягнення пені залишено без залрволення.

87. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

88. Позивач просив суд стягнути з відповідача 12 523,23 грн 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованості по кредиту) за період з 15.04.2014 по 26.02.2015 та 1 534,50 грн 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по процентам) за період з 08.02.2014 по 26.02.2015.

89. Суди встановили, що порядок сплати боржником процентів за користування чужими грошовими коштами встановлений ст. 536 Цивільного кодексу України, тоді як умовами укладеного між сторонами Договору не встановлено розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

90. Здійснивши власний перерахунок, суд першої інстанції із яким погодився апеляційний господарський суд, дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 12 523,23 грн за прострочення сплати кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі. Натомість вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення сплати процентів підлягають задоволенню лише у сумі 1 532,19 грн. В решті названі вимоги задоволенню не підлягають.

91. Водночас, перевіривши розрахунок позивача, який просив суд стягнути з відповідача 92 473,68 грн інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості по кредиту за період з 01.05.2014 по 31.01.2015 та 10 266,23 грн інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості по процентам за період з 01.05.2014 по 31.01.2015, суди визнали його арифметично правильним, а вимоги в частині стягнення інфляційних втрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

92. До того ж, судами було встановлено, що у п.4.2.6 Договору передбачено, що позичальник зобов'язаний письмово повідомити банк про зміну найменування, місцезнаходження, складу посадових осіб, зміни до установчих документів позичальника, про прийняття рішення щодо злиття, поділу, приєднання, перетворення, виділу чи про ліквідацію юридичної особи-позичальника, інші обставини, що впливають на виконання зобов'язань за цим договором, протягом 3 робочих днів з моменту настання таких обставин.

93. Наказом Департаменту державної служби охорони №516 о/с від 20.12.2013 начальником Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області було призначено Митуса С.Г. Про зміну складу посадових осіб відповідач повідомив позивача лише 27.12.2013 шляхом оформлення картки із зразками підписів та відбитка печатки, тобто з порушенням строку, встановленого в п.4.2.6 Договору.

94. Наказом Департаменту державної служби охорони №339 о/с від 01.12.2014 начальником Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області з 25.11.2014 було призначено Накопюка Я.М. Про вказані зміни відповідач повідомив позивача лише 13.03.2015 шляхом оформлення картки із зразками підписів та відбитка печатки, що свідчить про порушення умов п.4.2.6 Договору.

95. Оскільки укладений між сторонами Договір, а саме його п.п.4.2.6 та 5.3 є чинними, у встановленому законодавством порядку недійсними не визнавалися, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками попередніх судових інстанцій, що у даному випадку в силу презумпції правомірності правочину, закріпленої у ст. 204 Цивільного кодексу України, вимоги позивача про стягнення штрафу у сумі 1 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на те, що відповідач двічі не повідомив Банк у визначені Договором строки про зміну складу посадових осіб останнього.

96. За таких обставин суди попередніх інстанцій, врахувавши вказівки Вищого господарського суду України від 12.12.2016 у цій справі, які в силу положень ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України, у редакції, що діяла до 15.12.2017, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, вірно визначили спірні правовідносини сторін, правильно застосували до них норми матеріального та процесуального права і прийняли законні та обґрунтовані рішення, доводи касаційної скарги наведених висновків не спростовують, оскільки задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання овердрафту, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що основна заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 479 138, 22 грн є непогашеною, правомірно пославшись на те, що ПАТ "Брокбізнесбанк" не мав повноважень здійснювати списання грошових коштів, які обліковувались на поточному рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за договором овердрафту, тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

97. Доводи касаційної скарги про те, що непогашення заборгованості виникло з вини Банку, у зв'язку з недотриманням умов договору та викривленням інформації по рахунку зводяться до переоцінки доказів та з'ясування обставин, що виходить за межі повноважень касаційного суду, крім того ці доводи були предметом розгляду у судах та обґрунтовано ними відхилені.

98. Відповідно ст. 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

99. За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції, в порядку ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі №927/1133/15 підлягають залишенню без змін, як такі, що прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права.

100. У зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 315-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області на рішення господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі №927/1133/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 11.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі №927/1133/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді Г.О. Вронська

В.І. Студенець