ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" лютого 2018 р. Справа № 5/25-38

Суддя господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали за скаргою Публічного акціонерного товариства "Орлея"

на дії старшого виконавця Луцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Волинській області

у справі № 5/25-38

за позовом Першого заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення

до Відкритого акціонерного товариства "Луцький райагропостач"

про звернення стягнення на заставлене майно

за участю представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_1, директор, ОСОБА_2, довіреність № 19 від 16.02.2018 року

від стягувача: ОСОБА_3, довіреність № 24 від 19.07.2016 року;

від ДВС: ОСОБА_4, довіреність № 1211 від 05.02.2018 року;

від прокуратури: ОСОБА_5, прокурор відділу, посвідчення № 045088 від 29.11.2016 року.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Суть скарги: Публічне акціонерне товариство «Орлея» звернулося до господарського суду зі скаргою № 05 від 02.02.2018 року на дії старшого виконавця Луцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 повязані з оцінкою майна, в якій просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 щодо оцінки адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м. кв. і складу господарських товарів Літер (В-1) загальною площею 597,1 м.кв., розташованих за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська,2В;

- скасувати звіт про оцінку адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м. кв. і складу господарських товарів Літер (В-1) загальною площею 597,1 м.кв., розташованих за адресою:Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська,2В складений Рівненською торгово промисловою палатою.

При обґрунтуванні скарги вказує, що 13.03.2007 року господарським судом винесено рішення по справі № 5/25-38 за позовом прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення до Відкритого акціонерного товариства "Луцький райагропостач" про звернення стягнення на заставне майно, що знаходиться за адресою с.Гірка Полонка, Луцький район; на виконання даного рішення видано судові накази та 15.08.2017 року Луцьким районним відділом ДВС Головного ТУЮ у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54506075, 07.11.2017 року винесено постанову про арешт та опис майна; 17.11.2017 року постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; 26.01.2018 року отримано повідомлення про вартість майна, проведено ознайомлення зі звітом про оцінку майна та отримано його.

Зазначає, що при виконанні процедури оцінки не було обстежено обєкти оцінки на місці, що підтверджують наявні розбіжності в площах обєктів та кількістю поверхів, не відображено факту поліпшення приміщень.

При оцінці обєктів визначено їх ліквідаційну вартість, хоча в постанові державного виконавця від 17.11.2017 року призначено проведення оцінки для визначення ринкової вартості; при оцінці допущено порушення Національного стандарту № 1 «загальні засади оцінки майна і майнових прав» та норм Національного стандарту № 2 «оцінка нерухомого майна», а також Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» в частині забезпечення замовником оцінки доступу субєкта оціночної діяльності до майна та ознайомлення з обєктом оцінки.

Стягувач у відзиві на скаргу вважає, що дана є надуманою, подана з метою затягування або припинення виконавчого провадження по виконанню рішення суду, в результаті чого несе втрати від знецінення коштів; твердження скаржника на обґрунтування неправомірності дій державного виконавця не відповідає дійсності та є субєктивною думкою скаржника; доводи в частині порушення оцінювачем норм Національних стандартів виходять за межі оскарження дій державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України і передбачає оскарження дій оцінювача відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Луцький районний відділ ДВС у запереченні на скаргу вказує, що зазначена є необґрунтованою, субєкт оціночної діяльності залучений для оцінки майна 17.11.2017 року відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»; 18.01.2017 року надійшов звіт про оцінку, який надіслано сторонам виконавчого провадження.

23.01.2018 року згідно п. 4 р.2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮУ від 29.09.2016 року № 2831/5, до Волинської філії ДП «Сетам» надіслано заявку на реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів нерухомого майна ПАТ «Орлея» з відповідними документами, проведення торгів призначено на 28.02.2018 року.

Оцінка майна виконана на підставі договору від 22.12.2017 року з метою визначення ліквідаційної вартості обєктів оцінки, як початкової ціни для подальшого відчуження на електронних торгах, база оцінки ринкова, оцінка проводилась з використанням порівняльного та дохідного підходів; обстеження обєкту оцінки проведено оцінювачем у присутності старшого державного виконавця Будь С. Л. 15.12.2017 року, про що свідчать фотоматеріали, на яких встановлена дата.

При визначені вартості обєкта оцінки враховувався технічний стан конструктивних елементів будівлі відповідно до технічних характеристик на дані обєкти, складених КП ВОБТІ 11.07.2007 року, наданих на запит державного виконавця; згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2017 року № 9 сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати оцінку визначену за результатами рецензування до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому ГПК України, однак скаржник із запитом про рецензування не звертався, а тому його твердження, що оцінка обєктів є явно заниженою носить характер припущення та належними доказами не підтверджено.

Прокуратура Волинської області 18.02.2018 року надала відзив на скаргу, в якому зазначає, що наведені в скарзі доводи є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому зазначає, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» визначено дії державного виконавця, які було дотримано при виконанні наказу господарського суду від 17.10.2007 року № 5/25-1; в п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, повязані з визначенням вартості й оцінки майна, суд перевіряє відповідність дій положенням ст. ст. 57,58 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості; при складності визначення вартості майна залучається субєкт оціночної діяльності субєкт господарювання, який проводить свою діяльність у відповідності до Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у виконавчому провадженні № 54506075 від 17.11.2017 року призначено оцінювачем субєкта господарювання Рівненську торгово-промислову палату.

Згідно ст. 2, ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав та професійна оціночна діяльність регулюються даним Законом, іншими нормативно-правовими актами з оцінки майна, що не суперечать йому, зокрема, Національними стандартами № 1, №2, а тому оцінювачем і були застосовані зазначені норми.

Оцінка майна оцінювачем проводилась на підставі договору від 22.12.2017 року з метою визначення ліквідаційної вартості обєктів оцінки як початкової ціни для відчуження на електронних торгах з використанням порівняльного та дохідного підходів, база оцінки ринкова, обстеження обєкта оцінки проведено в присутності старшого державного виконавця Будь С. Л. 15.12.2017 року, що підтверджують фотоматеріали; площа забудови вказана згідно технічних паспортів на дані обєкти, виготовленні КП ВОБТІ; визначення ліквідаційної вартості проведено відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої Постановою КМУ від 10.12.2003 року № 189 та Національного стандарту № 1.

Згідно п. 9.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 сторони виконавчого провадження мають право оскаржити оцінку майна, визначену за результатами рецензування, в процесуальному порядку, передбаченому ГПК України, про що також зазначено у ст. 123 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», однак скаржник із запитом про рецензування звіту про оцінку майна не звертався, а тому його висновок про заниження оцінки є припущенням та не підтверджений належними доказами.

Також у відзиві заперечує заяву скаржника про забезпечення скарги шляхом зупинення електронних торгів, посилаючись на п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 року № 14 та п. 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 19, відповідно до яких у вирішенні питань, що виникають при розгляді скарг на рішення посадових осіб ДВС мають застосовуватись положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а тому при розгляді зазначених скарг не можуть застосовуватись норми статтей 136, 137 ГПК України, якими визначено підстави та заходи забезпечення позову.

В запереченні від 19.02.2018 року № 05-242вих. на висновок № 65/5 будівельно-технічної експертизи, проведеної по замовленню ПАТ «Орлея» вказує, що даний не може бути належним доказом в розумінні норм ст. ст. 73,74 76, 77, 78, 79, 80 ГПК України; в порушення норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національного стандарту № 1 не проведена рецензія звіту про оцінку майна боржника, її виготовлено на замовлення боржника без погодження з іншими учасниками виконавчого провадження; в той час як спірний звіт складено Рівненською торгово-промисловою палатою, яка має сертифікат № 22/15 субєкта оціночної діяльності від 16.01.2015 року, оцінювач має відповідний сертифікат та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 11490; оцінка проведена відповідно до договору з відділом ДВС; будівельно-технічна експертиза проведена на замовлення боржника без процесуального документа на її призначення, а тому не є належним, допустимим доказом, так як не вказує на недоліки звіту про оцінку, що оспорюється.

Скаржником 19.02.2018 року за № 08 подано відповідь на відзиви прокуратури Волинської області, ДВС та стягувача, згідно якої не погоджується з зазначеними у них доводами, зазначивши, що згідно ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі недосягнення сторонами виконавчого провадження згоди щодо вартості майна, визначення вартості здійснюється за ринковими цінами, які діють на день визначення вартості майна, однак в оспорюваному звіті визначена ліквідаційна вартість майна, що не відповідає завданню в постанові державного виконавця та приписам ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», а також Національному стандарту оцінювання № 1, затв. ПКМ № 1440 від 10.09.2003 року; згідно п. 19 даного стандарту до неринкових видів вартості належить, в т.ч. ліквідаційна вартість, тому посилання у відзивах на скаргу, що визначена оцінювачем ліквідаційна вартість є ринковою вартістю обєктів не відповідає приписам п. 19 стандарту № 1; також вказує на порушення оцінювачем п. 48 Національного стандарту № 1 в частині застосування методів оцінки; при цьому вказує на те, що оцінювачем при застосуванні порівняльного методу взято нерівноцінне майно, в звіті про оцінку містяться недостовірні дані щодо площі майна та належності земельної ділянки.

В судовому засіданні 16.02.2018 року було оголошено перерву до 19.02.2018 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокуратури, державного виконавця та дослідивши матеріали справи, суд, -

встановив:

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.03.2007р. позов задоволено та постановлено:

1.Звернути стягнення на предмет застави по договору від 20.07.2001р. на користь Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення, а саме на майно ВАТ Луцький райагропостач:

1)адміністративно-складське приміщення з металевою огорожею та площадкою площею 1308,9 кв.м.;

2)склад господарських товарів площею 597,1 кв.м.;

3)склад металевий (модуль) площею 525,8 кв.м.

2.Стягнути з ВАТ Луцький райагропостач в доход Державного бюджету 12006грн.68коп. державного мита, а також в користь ДП Судовий інформаційний центр 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання судового рішення видано накази №5/25-1 від 17.10.2007р., №5/25-2 від 17.10.2007 року на підставі яких державним виконавцем 21.01.2013 року відкрито виконавче провадження ВП №36081363.

15.08.2017 року відкрито виконавче провадження № 54506075 по виконанню наказу господарського суду Волинської області від 17.10.2007 року № 5/25-1.

15.08.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника.

07.11.2017 року державним виконавцем описано майно боржника та накладено на нього арешт, про що винесено відповідну постанову.

Постановою державного виконавця від 17.11.2017 року (а.с.16 Т.20) призначено субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання Рівненська торгово-промислова палата, який має сертифікат субєкта оціночної діяльності виданий 16.01.2015 року за № 22/15, фондом ДМ України (строк дії 16.01.2017 року).

Пунктом 2 даної постанови зобовязано субєкта оціночної діяльності надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань ринкової вартості адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою площею 1308,9 кв.м. і складу господарських товарів площею 597,1 кв.м., що знаходяться за адресою: с.Гірка Полонка, Луцького району, Волинської області, вул. Горохівська,2В (Луцька) в умовах вимушеного продажу.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.4 договору № 6130 від 22.12.2014 року на проведення незалежної оцінки, укладеного між Луцьким районним відділом ДВС Головного ТУЮ у Волинській області та Рівненською торгово-промисловою палатою, мета оцінки визначення ринкової вартості обєкта нерухомого майна: адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою площею 1308,9 кв.м., складу господарських товарів площею 597,1 кв.м. за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська 2В, в умовах вимушеного продажу.

Відповідно до повідомлення старшого державного виконавця Луцького районного відділу ДВС № 1131 від 18.01.2018 року вартість адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою площею 1308,9 кв.м. -1669312,00 грн., складу господарських товарів площею 597,1 кв.м. 803200,00 грн.

Як вбачається із звітів про оцінку майна від 31.12.2017 року, підставою проведення оцінки є саме постанова про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні ВП № 54506075 від 17.11.2017 року та договір на виконання робіт з незалежної оцінки майна від 22.12.2017 року, мета оцінки: визначення ліквідаційної вартості обєктів оцінки як початкової ціни, для подальшого відчуження на відкритих торгах (а.с. Т.20).

Згідно висновку даних звітів ліквідаційна вартість обєкта оцінки за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул.Луцька,10 (Горохівська,2В) станом на 31.12.2017 року складає: адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою площею 1308,9 кв.м. 1669312,00 грн. без ПДВ; складу господарських товарів площею 597,1 кв.м. 803200,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним висновком, ПАТ «Орлея» подано скаргу в якій просить: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 щодо оцінки адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м. кв. і складу господарських товарів Літер (В-1) загальною площею 597,1 м.кв., розташованих за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська,2В; скасувати звіт про оцінку адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м. кв. і складу господарських товарів Літер (В-1) загальною площею 597,1 м.кв., розташованих за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська,2В складений Рівненською торгово промисловою палатою.

Підставами для скасування зазначає те, що оцінка обєктів проведена без їх огляду на місці, стан будівель зазначений в звіті не відповідає фактичному, згідно постанови державного виконавця метою оцінки було визначення ринкової вартості будівель, однак згідно звіту визначено їх ліквідаційну вартість, що є значно меншою від ринкової, оцінка проведена без врахування вимог Національних стандартів № 1, № 2 та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Дослідивши подані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає скаргу ПАТ «Орлея» обґрунтованою виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 339, 340 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України.

Частиною 2 статті 20 ГК України як спосіб захисту прав суб'єктів господарювання передбачено визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єктів господарювання або споживачів.

Визнання вартості, оцінка майна боржника (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії. Тому учасник виконавчого провадження має право оскаржувати таку оцінку до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 339 ГПК України. Така позиція наведена у пункті 9.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Даним стандартом (п. п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 п.11 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Матеріалами справи підтверджено, що суб'єктом оціночної діяльності проводився особистий огляд об'єкта оцінки, а саме фотознімками, на яких вказано дату проведення огляду, чим спростовано доводи скаржника, що оцінка обєктів проведена без їх огляду (обстеження).

Водночас, суд погоджується з доводами скаржника, в частині того, що визначена ліквідаційна вартість обєктів оцінки суперечить постанові державного виконавця від 17.11.2017 року та п.п.1.2, 1.4 договору № 6130 від 22.12.2014 року, ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та Національним стандартам № 1, №2 відповідно до яких завданням оцінки було визначення ринкової вартості майна; як зазначалося вище п. 51 Національного стандарту № 1, застосування кого в силу ч.6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є обовязковим при проведенні оцінки, передбачено визначення вартості майна за ринковими цінами, що діють на день визначення.

Твердження в заперечені на скаргу в частині того, що ліквідаційна вартість визначалась як початкова ціна для відчуження обєктів на електронних торгах, суд вважає не обґрунтованим оскільки дане суперечить вимогам п.28, 29 Національного стандарту № 1. Зокрема, в частині 2 п.28 зазначено одним із способів визначення ліквідаційної вартості є застосування до визначеної ринкової вартості обєкта оцінки знижувальних коефіцієнтів у порядку, встановленому законодавством, з метою стимулювання попиту потенційних покупців до придбання обєкту оцінки; згідно п.29 під час встановлення ліквідаційної вартості оцінювач повинен додатково визначити ринкову вартість обєкта оцінки та зазначити у звіті про оцінку майна свої застереження щодо використання результатів такої оцінки, тобто з даних пунктів слідує обовязковість визначення оцінювачем ринкової вартості майна.

Також суд не погоджується з доводами в запереченнях на скаргу щодо обовязковості проведення рецензування оцінки перед зверненням про її оскарження до суду, так як це не передбачено в силу закону.

Зокрема, згідно ч. 5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Що стосується доводів скаржника щодо наявності в звіті розбіжностей в площах обєктів, не відображення поліпшень приміщень, методів оцінки, то це виходить за межі оскарження дій державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України, якою не передбачено оскарження дій оцінювача, оскільки саме на оцінювачів, а не державних виконавців, відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» покладається обовязок дотримуватись під час здійснення оціночної діяльності вимог нормативно-правових актів, що стосуються оцінки майна.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 73 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись Конституцією України, Законом України Про виконавче провадження, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», статтями 73, 74, 86, 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Орлея" задоволити.

2. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про оцінку майна: адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м. кв., складу господарських товарів Літер (В-1) загальною площею 597,1 м.кв., розташованих за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська,2В від 31.12.2017 року.

3. Скасувати звіт про оцінку майна: адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м. кв. та складу господарських товарів Літер (В-1) загальною площею 597,1 м.кв., розташованих за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул.Луцька,10 (Горохівська,2В) від 31.12.2017 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.ст.256, 257 ГПК України).

Повний текс ухвали

виготовлено 26.02.2018 року.

Суддя С. В. Костюк