ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018 Справа № 917/2139/17

За позовною заявою Заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - Державної екологічної інспекції у Полтавській області, вул.Коцюбинського, 6, м.Полтава, Полтавська область, 36039

до Надеждинська сільська рада, вул. Миру, 25, с. Надежда, Диканський район, Полтавська область, 36531

про стягнення 339 754, 00 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Коломієць А.В.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

від прокуратури: ОСОБА_1

З метою усунення порушення змагальності та рівності учасників судового за клопотанням позивача у справі, у судових засіданнях відповідно до вимог ст. 129 Конституції України та приписів 4-4 ГПК України судом забезпечено гласність судового процесу та його повне фіксування технічними заходами, що знайшло своє відображення у протоколі судового засідання згідно вимог статті 81-1 ГПК України.

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст.233 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про про відшкодування шкоди в розмірі 339 754 грн., заподіяної зеленим насадженням внаслідок незаконного знищення дерев.

Представник прокуратури на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав викладених у позовній заяві.

10.01.2018р. від Державної екологічної інспекції у Полтавській області надійшов детальний розрахунок ціни позову.

В судовому засіданні 11.01.2018р. представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечує.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, ст. 114 ГПК України розумності процесуальних строків, суд не оцінює неявку представників позивача та відповідача у судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Під час проведення позапланової перевірки Надеждинської сільської ради Диканського району Полтавської області в період з 14.02.2017 року по 22.02.2017 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Полтавській області ОСОБА_3 виявлено наступне:

- в парковій зоні вирубано 112 (сто дванадцять) дерев різного діаметру та різної породи, в результаті чого здійснено заміри діаметрів пнів та занесено їх до польової перелікової відомості обстежених знесених зелених насаджень від 14.02.2017 року №1;

- по вул. Решетилівська, 9 (навпроти зупинки громадського автотранспорту) (вирубано 6 (шість) дерев різного діаметру та різної породи, в результаті чого здійснено заміри діаметрів пнів та занесено їх до польової перелікової відомості обстежених знесених зелених насаджень від 14.02.2017 року № 2;

- по вул. Решетилівська (подвір'я колишньої школи) вирубано 16 (шістнадцять) дерев різного діаметру та різної породи, в результаті чого здійснено заміри діаметрів пнів та занесено їх до польової перелікової відомості обстежених знесених зелених насаджень від 14.02.2017 року № 3;

- по вул. Миру, 13 (територія сільського будинку культури) вирубано 70 (сімдесят) дерев різного діаметру та різної породи, в результаті чого здійснено заміри діаметрів пнів та занесено їх до польової перелікової відомості обстежених знесених зелених насаджень від 14.02.2017 року № 4.

Вирубку дерев на означеній території проводила бригада ФОП ОСОБА_4 на підставі укладених договорів між Надеждинською сільською радою (Замовник) та ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) про надання послуг від 28.12.2016 року № б/н та від 09.02.2017 року №2, За умовами Договорів за завданням Замовника, Виконавець надає Замовнику послуги розчищення зелених насаджень твердо листяних порід (дуб, акація, чорноклен) та фруктових дерев в обсязі та на умовах визначених цим договором.

В акті обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 09.02.2017 року №б/н зазначено, що комісія оглянула зелені насадження за адресою: с. Надежда по вул. Миру, 13 (територія сільського будинку культури) та в парковій зоні на підставі звернення в.о. Надеждинського сільського голови ОСОБА_5 Висновком комісії вирішено здійснити вирубку дерев в кількості 61 (шістдесят один) шт. із яких: липа 13 дерев, клен 45 дерев, акація 2 дерева, осокор - 1 дерево у зв'язку з великою кількістю дерев уражених омелою.

З акту обстеження вбачається, що комісія оглянула зелені насадження за адресою: с. Надежда по вул. Миру (паркова зона) та по вул. Решетилівська на підставі звернення в.о. Надеждинського сільського голови - ОСОБА_5 Обстеження зелених насаджень пов'язане з санітарною вирубкою дерев на території с. Надежда, які уражені омелою та сухостійні.

Висновком комісії вирішено: дерева в кількості 30 (тридцять) шт. підлягають вирубуванню, так як вони уражені омелою та перебувають в аварійному та сухостійному стані.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що в порушення вимог п.4 порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою КМУ від 01.08.2006 року №1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» лист до Державної екологічної інспекції у Полтавській області про залучення представника не надходив, представник територіального органу Держекоінспекції до складу комісій сільської ради по обстеженню зелених насаджень, що підлягають видаленню, на території с. Надежда по вул. Миру, 13 (територія сільського будинку культури), в парковій зоні та по вул. Решетилівська 19.12.2016 року та 09.02.2017 року не залучався та фактично участі в їх роботі не приймав.

Поряд з цим, в порушення вищевказаних вимог рішення Надеждинської сільської ради від 19.12.2016 року прийнято за відсутності поданих заяв фізичних чи юридичних осіб про видалення зелених насаджень.

У договорах між Надеждинською сільською радою та ФОП ОСОБА_4 про надання послуг від 28.12.2016 року №б/н та від 09.02.2017 року № 2 зазначено про розчищення зелених насаджень твердолистяних порід (дуб, акація, чорноклен) та фруктових дерев.

Крім того, в акті обстеження від 09.02.20017р. зазначено, що вирубці підлягають, дерева породи липа, а згідно акту обстеження від 19.12.2016 року не вказано про кількість зелених насаджень, які підлягають видаленню та індивідуально не визначено їх вид.

Під час проведеної перевірки встановлено, що в акті обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 19.12.2016 року №б/н по вул. Решетилівська не зазначено точна адреса місця розташування дерев, які підлягають видаленню.

Під час натурного обстеження території с. Надежда Диканського району виявлено вирубку дерев у кількості 6 (шість) дерев різного діаметру та різної породи по вул. Решетилівська,9 (навпроти зупинки громадського транспорту) та вирубку 16 (шістнадцяти дерев різного діаметру та різної породи по вул. Решетилівська (подвір'я колишньої школи).

За результати проведення перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення від 22.02.2017 року №003791 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП (знищення або пошкодження зелених насаджень або інших об'єктів озеленення населених пунктів).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 22.02.2017 року №07-24-04 за допущене адміністративне правопорушення в.о. голови Надеждинської сільської ради Диканського району Полтавської області ОСОБА_5 визнано винною та накладено стягнення у виді 680 грн. штрафу, які правопорушником 02.03.2017 року сплачено у повному обсязі.

При цьому, вищевказана постанова 02.03.2017 року набрала законної сили та у порядку визначеному КУпАП оскаржена не була.

Крім того, внаслідок незаконної вирубки 204 дерев в с. Надежда Диканського району зеленим насадженням заподіяно шкоду, яка відповідно до додатку 1 ОСОБА_1 для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 №559 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» розрахованою Державною екологічною інспекцією у Полтавській області складає 339 754 грн., що підтверджується розрахунком розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням від 20.11.2017 року, Держаною екологічною інспекцією надано суду детальний розрахунок.

Державною екологічною інспекцією в Полтавській області надані суду докази направлення претензії №110/02-08, щодо відшкодування заподіяної шкоди на адресу Надеждинської сільської ради 20.11.2017 року, яка до цього часу не погашена, що стало підставою для звернення до суду.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 131 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); брати участь у розгляді справи.

Відповідно до ст. 54 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Тобто прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави в конкретних спірних відносинах, які підлягають захисту та вирішенню в судовому порядку.

Відповідно до вищезазначеного рішення Конституційного суду від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються, як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Згідно положень вказаного рішення, під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, у зв'язку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство підставу позову, та зазначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Таким чином, і, з огляду на зазначені норми прокурор може заявити позов в інтересах держави, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки покликаний ці інтереси захищати.

Такий підхід узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування 1985 року (ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ (public affairs) діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення, й у правовій системі держав-учасниць, зокрема у сфері адміністративного контролю за органами самоврядування, має забезпечуватись співмірність (баланс) між заходами контролю та важливістю інтересів, які контролюючий орган має намір захищати (ст. З, ст. 8).

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" природні ресурси України є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 454/2011, Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Тобто органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, виступає Державна екологічна інспекція, яка заходи представницького характеру по вказаному факту не вживала, що стало підставою для звернення з позовом до суду саме заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавсько області.

Актом позапланової перевірки від 22.02.2017р. №18/01-01/14 дотримання вимог природоохоронного законодавства встановлено факт порушення Надеждинською сільською радою вимог п.4 Постанови КМУ від 01.08.2006 року №1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах»

Частиною 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відповідно до п. 1.2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/744 від 27.06.2001 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно пункту 1.6 Роз'яснень Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища», вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника.

Відповідачем не спростовано доводів позивача щодо вчинення відповідачем порушення вимог природоохоронного законодавства. У матеріалах справи також відсутні будь-які докази оспорювання відповідачем результатів проведеної позивачем перевірки та правомірності нарахування позивачем відповідачу збитків, завданих порушенням вимог природоохоронного законодавства.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав у позивача для нарахування та стягнення з відповідача, завданих порушенням природоохоронного законодавства збитків.

Таким чином, суд вважає, що вимога позивача у справі про стягнення з відповідача у справі 339 754, 00 грн., завданих державі внаслідок здійснення останнім наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, підлягає задоволенню.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Надеждинської сільської ради Диканського району Полтавської області (вул. Миру, 25, с.Надежда, Диканський район, Полтавська область, 36531, ) заподіяну шкоду в розмірі 339 754 грн. внаслідок знищення зелених насаджень на р/р 0115 Надеждинської сільської ради, УДКС у Диканському районі, , МФО 831019 для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100, символ 611 Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області.

3. Стягнути з Надеждинської сільської ради Диканського району Полтавської області (вул. Миру, 25, с. Надежда, Диканський район, Полтавська область, 36531, ) судові витрати в сумі 5096,31грн. на користь прокуратури Полтавської області на р/р 6160 м. Полтава, вул.1100-річчя Полтави, 7, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.02.2018р.

Суддя Гетя Н.Г.