ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 911/3626/17

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Кулакова С.С.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Вишгородської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "РУТА"

про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність №2-28/2106 від 27.12.2017 року);

відповідача: ОСОБА_2 (свідоцтво адвоката №787 від 25.03.2011 року),

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2017 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Вишгородської міської ради (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "РУТА" (далі відповідач) про внесення змін до договорів оренди земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на те, що між ним та відповідачем були укладені договори оренди землі, а саме:

- договір оренди землі №259 від 21.09.2004 року (далі договір 1), згідно з умовами якого позивач зобовязувався передати відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,5290 га, розташовану за адресою: Київська область, місто Вишгород, стара промислова зона (далі земельна ділянка 1), а відповідач зобовязувався прийняти її та вчасно сплачувати орендну плату;

- договір оренди землі №301 від 31.10.2005 року (далі договір 2), згідно з умовами якого позивач зобовязувався передати відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,5599 га, розташовану за адресою: Київська область, місто Вишгород, стара промислова зона (далі земельна ділянка 2), а відповідач зобовязувався прийняти її та вчасно сплачувати орендну плату;

- договір оренди земельної ділянки від 11.09.2015 року (далі договір 3), згідно з умовами якого позивач зобовязувався передати відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку, площею 4475 кв.м., кадастровий номер :01:253:0151, та земельну ділянку, площею 3105 кв.м., кадастровий номер :01:253:0152, розташовані за адресою: Київська область, місто Вишгород, нижня промислова зона у місті Вишгороді, на березі річки Дніпро між територією ТОВ "Етерно" і ВАТ "Гідромеханізація" (далі земельна ділянка 3), а відповідач зобовязувався прийняти її та вчасно сплачувати орендну плату.

14 липня 2016 року Вишгородською міською радою було прийнято рішення №12/64 "Про орендну плату за землю у м. Вишгороді", відповідно до якого затверджено Положення про оренду земельних ділянок у м. Вишгороді та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки.

23 грудня 2016 року Вишгородською міською радою було прийнято рішення №19/44 "Про внесення змін до договір оренди земельної ділянки, укладеного з ТОВ "Рута".

У звязку з цим, позивач звернувся до відповідача з листами щодо необхідності внесення змін до договорів оренди землі №1, №2 та договору оренди земельної ділянки №3.

Проте, відповідач звернення позивача залишив без відповіді.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив внести зміни до вищевказаних договорів оренди, а саме:

викласти п. 9 договору оренди землі №259 від 21.09.2004 року в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки";

викласти п. 9 договору оренди землі №301 від 31.10.2005 року в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки";

викласти п. 4.2 договору оренди земельної ділянки від 11.09.2015 року в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки".

Провадження у справі порушено ухвалою Господарського суду Київської області від 04.12.2017 року, розгляд справи призначено на 20 грудня 2017 року.

20 грудня 2017 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подала заяву про долучення до матеріалів справи витребуваних ухвалою суду документів, яка підлягала задоволенню судом.

20 грудня 2017 року в засідання з'явилась представник позивача. Представник відповідача у засідання не зявився, вимог ухвали суду не виконав.

Ухвалою суду від 20.12.2017 року в справі призначено підготовче засідання на 17 січня 2018 року.

11 січня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подала клопотання про долучення до матеріалів справи документів, яке підлягало задоволенню судом.

17 січня 2018 року на електронну адресу Господарського суду Київської області представник відповідача направив клопотання №2 від 16.01.2017 року про відкладення розгляду справи, у звязку з перебуванням керівника відповідача у відпустці.

17 січня 2018 року в засідання з'явилась представник позивача, позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду просила суд відмовити.

Представник відповідача у засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні суд розглянув клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та визнав його таким, що задоволенню не підлягає.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 07 лютого 2018 року.

07 лютого 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву та відзив на позовну заяву.

07 лютого 2018 року представник відповідача у судовому засіданні вищезазначене клопотання підтримав, просив суд визнати поважними причини пропуску строку для надання відзиву на позов та прийняти до розгляду відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву просила суд відмовити. Крім цього, представник позивача заявила клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись із матеріалами справи та надати обґрунтовану відповідь на відзив відповідача, яке підлягало задоволенню судом.

Суд, розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву, визнав його таким, що підлягало задоволенню, причини пропуску процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву поважними, поновив його та прийняв до розгляду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 07.02.2018 року відкладено розгляд справи на 16 лютого 2018 року.

16 лютого 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подала відповідь на відзив.

16 лютого 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке підлягало задоволенню судом.

16 лютого 2018 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

21 вересня 2004 року між Вишгородською міською радою (далі позивач) до товариством з обмеженою відповідальністю "РУТА" (далі відповідач) був укладений договір оренди землі №259 (далі договір 1), згідно з умовами якого позивач зобовязувався передати відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,5290 га, розташовану за адресою: Київська область, місто Вишгород, стара промислова зона (далі земельна ділянка 1), а відповідач зобовязувався прийняти її та вчасно сплачувати орендну плату.

Згідно з п. 9 договору 1, орендна плата вноситься відповідачем у грошовій формі у розмірі 5 770 грн. (пять тисяч сімсот сімдесят) гривень на рік за 0,5290 га.

Рішенням Вишгородської міської ради "Про орендну плату за землю у м. Вишгороді" №12/64 від 14.07.2016 року затверджено Положення про оренду земельних ділянок у м. Вишгороді та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки (далі - Положення).

Відповідно до п. 7.8. Положення, ставка орендної плати за земельні ділянки з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02) становить 4% від грошової оцінки землі.

Рішенням Вишгородської міської ради "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного з ТОВ "Рута"" №19/44 від 23.12.2016 року, відповідачу встановлено річну орендну плату в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі (п. 5 рішення).

У звязку з цим, позивач звернувся до відповідача з листами №2-29/166 від 31.01.2017 року, №2-29/396 від 09.03.2017 року та повідомив його про необхідність внесення змін до договору оренди землі №259 від 21.09.2004 року. Проте, відповідач вищевказані листи позивача залишив без відповіді.

31 жовтня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі №301 (далі договір 2), згідно з умовами якого позивач зобовязувався передати відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,5599 га, розташовану за адресою: Київська область, місто Вишгород, стара промислова зона (далі земельна ділянка 2), а відповідач зобовязувався прийняти її та вчасно сплачувати орендну плату.

Згідно з п. 9 договору 2, орендна плата вноситься відповідачем у грошовій формі у розмірі 2 % від грошової оцінки, що становить 6 414,00 грн. (шість тисяч чотириста чотирнадцять) грн. на рік за 0,5599 га.

Рішенням Вишгородської міської ради "Про орендну плату за землю у м. Вишгороді" №12/64 від 14.07.2016 року затверджено Положення про оренду земельних ділянок у м. Вишгороді та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки (далі - Положення).

Відповідно до п. 7.8. Положення, ставка орендної плати за земельні ділянки з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02) становить 4% від грошової оцінки землі.

Рішенням Вишгородської міської ради "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного з ТОВ "Рута"" №19/44 від 23.12.2016 року, відповідачу встановлено річну орендну плату в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі (п. 3 рішення).

У звязку з цим, позивач звернувся до відповідача з листами №2-29/167 від 31.01.2017 року, №2-29/394 від 09.03.2017 року та повідомив його про необхідність внесення змін до договору оренди землі №301 від 31.10.2005 року. Проте, відповідач листи позивача залишив без відповіді.

11 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки (далі договір 3), згідно з умовами якого позивач зобовязувався передати відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку, площею 4475 кв.м., кадастровий номер :01:253:0151, та земельну ділянку, площею 3105 кв.м., кадастровий номер :01:253:0152, розташовані за адресою: Київська область, місто Вишгород, нижня промислова зона у місті Вишгороді, на березі річки Дніпро між територією ТОВ "Етерно" і ВАТ "Гідромеханізація" (далі земельна ділянка 3), а відповідач зобовязувався прийняти та вчасно сплачувати орендну плату.

Згідно з п. 4.1 договору 3, визначена цим договором орендна плата за земельну ділянку становить платіж, який відповідач вносить позивачу за користування земельною ділянкою у грошовій формі.

Відповідно до п. 4.2 договору 3, річна орендна плата за земельну ділянку, відповідно до рішення Вишгородської міської ради від 29.10.2013 року №26/13 "Про орендну плату за землю у м. Вишгороді", встановлюється у розмірі 3 (три) відсотків від її нормативної грошової оцінки.

Пунктом 4.3 договору 3 встановлено, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Вишгородською міською радою Київської області та внесення змін до цього договору.

Рішенням Вишгородської міської ради "Про орендну плату за землю у м. Вишгороді" №12/64 від 14.07.2016 року затверджено Положення про оренду земельних ділянок у м. Вишгороді та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки (далі - Положення).

Відповідно до п. 7.8. Положення, ставка орендної плати за земельні ділянки з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02) становить 4% від грошової оцінки землі.

Рішенням Вишгородської міської ради "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного з ТОВ "Рута"" №19/44 від 23.12.2016 року, відповідачу встановлено річну орендну плату в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі (п. 1 рішення).

У звязку з цим, позивач звернувся до відповідача з листами №2-29/165 від 31.01.2017 року, №2-29/395 від 09.03.2017 року, та повідомив його про необхідність внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 11.09.2015 року. Проте, відповідач листи позивача залишив без відповіді.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив внести зміни до договорів оренди землі №259 від 21.09.2004 року, №301 від 31.10.2005 року та договору оренди земельної ділянки від 11.09.2015 року, укладених між позивачем та відповідачем, а саме:

викласти п. 9 договору оренди землі №259 від 21.09.2004 року в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки";

викласти п. 9 договору оренди землі №301 від 31.10.2005 року в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки";

викласти п. 4.2 договору оренди земельної ділянки від 11.09.2015 року в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки".

07 лютого 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому послався на те, що рішення Вишгородської міської ради "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладеного з ТОВ "Рута"" №19/44 від 23.12.2016 року (далі - рішення №19/44), прийнято на підставі рішення Вишгородської міської ради "Про орендну плату за землю у м. Вишгороді" №12/64 від 14.07.2016 року (далі рішення №12/64), яке в 2016 році не набрало чинності та не могло набрати чинності в силу норм ст. 4, 5, 12 Податкового кодексу України з урахуванням пунктів 4 та 7 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VIII від 24.12.2015 року, а як наслідок рішення Вишгородської міської ради №19/44 не може породжувати будь яких обовязків відповідача, а також прав позивача у даній судовій справі.

Також, представник відповідача послався на те, що рішення №19/44 не було опубліковано, на підтвердження чого надав відповідь комунального підприємства "РЕДАКЦІЯ ГАЗЕТИ "ВИШГОРОД" на адвокатський запит №8 від 14.02.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доводи представника відповідача спростовуються, у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в ОСОБА_2" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно з п. 35 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в ОСОБА_2", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в ОСОБА_2", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Частиною 3 ст. 23 Господарського кодексу України встановлено, що правові акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, є обов'язковими для виконання усіма учасниками господарських відносин, які розташовані або здійснюють свою діяльність на відповідній території.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в ОСОБА_2", акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. На вимогу відповідних органів та посадових осіб місцевого самоврядування керівники розташованих або зареєстрованих на відповідній території підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності зобов'язані прибути на засідання цих органів для подання інформації з питань, віднесених до відання ради та її органів, відповіді на запити депутатів. Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VIII від 24.12.2015 року встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Рішення №12/64 було опубліковано в газеті "ВИШГОРОД" №28(1048) від 14.07.2016 року, випуск якої оприлюднено на офіційному сайті комунального підприємства "РЕДАКЦІЯ ГАЗЕТИ "ВИШГОРОД", та набрало чинності 14.07.2016 року відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем отримано листи №2-29/165, №2-29/166, №2-29/167 від 31.01.2017 та №2-29/396, №2-29/394, №2-29/395 від 09.03.2017 року з повідомленням про внесення змін до договорів №1, №2, №3, до вищевказаних листів долучено копію рішення №19/44 та примірники договорів про внесення змін до договорів №1, №2, №3.

Відповідачем вищевказані листи були залишені без відповіді.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Частиною 3 ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 759 Цивільного кодексу України, законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 3 ст. 762 Цивільного кодексу України, договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Розмір орендної плати переглядається щороку у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; прийняття Вишгородською міською радою рішення про зміну розмірів орендної плати; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом (п. 13 договору №1).

Згідно з п. 13 договору 2, розмір орендної плати переглядається щороку у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; прийняття Вишгородською міською радою рішення про зміну розмірів орендної плати; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 4.7 договору 3, розмір орендної плати може переглядатись за умови зміни нормативної грошової оцінки землі, у випадках передбачених законом, за згодою сторін, та у разі прийняття Вишгородською міською радою рішення, але не частіше, ніж один раз на рік.

Пунктом 288.1. Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2. Податкового кодексу України).

Згідно з п. 288.3. Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до п. 288.4. Податкового кодексу України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Системний аналіз норм законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком. Разом з тим, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки.

Представник позивача послалась на те, що відповідач сплачує орендну плату за договорами №1 та №2 у розмірі 2% від грошової оцінки земельних ділянок.

Представник відповідача послався на те, що відповідачем сплачується орендна плата за договорами №1 та №2 у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок за рік, на підтвердження чого надав копії додаткових угод від 29.12.2014 року про внесення змін до договорів оренди землі №259 від 21.09.2004 року, №301 від 31.10.2005 року.

Представник позивача у судовому засіданні проти укладення вищезазначених додаткових угод з відповідачем заперечувала, послалась на те, що між позивачем та відповідачем додаткові угоди не укладались, у позивача ці додаткові угоди відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Частиною 3 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії чи позову.

З метою внесення змін до договорів 1, 2, 3, позивач звернувся до відповідача з листами №2-29/165, №2-29/166, №2-29/167 від 31.01.2017 та листами №2-29/396, №2-29/394, №2-29/395 від 09.03.2017 року, які були залишені відповідачем без відповіді.

Згідно з ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оренду землі", у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Так, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про внесення змін до п. 9 договору оренди землі №259 від 21.09.2004 року, укладеного між Вишгородською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "РУТА", та викладення його в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки"; до п. 9 договору оренди землі №301 від 31.10.2005 року, укладеного між Вишгородською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "РУТА", та викладення його в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки"; до п. 4.2 договору оренди земельної ділянки від 11.09.2015 року, укладеного між Вишгородською міською радою Київської області та товариством з обмеженою відповідальністю "РУТА", та викладення його в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки", є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 188 Господарського кодексу України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 124, 144 Конституції України, п. п. 34, 35 ч. 1 ст. 26, ч. 5 ст. 59, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в ОСОБА_2", ст. 1, ст. 13, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 21, ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про оренду землі", ч. 3 ст. 23, ст. 188, ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 6, ч. 3 ст. 762, ч. 2 ст. 759, ч. ч. 1, 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2 ст. 11, ст. ст. 12 - 15, ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 86, ч. 9 ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задоволити позов Вишгородської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "РУТА" про внесення змін до договорів оренди земельної ділянки.

Внести зміни до договору оренди землі №259 від 21.09.2004 року, укладеного між Вишгородською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "РУТА", виклавши п. 9 цього договору в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки".

Внести зміни до договору оренди землі №301 від 31.10.2005 року, укладеного між Вишгородською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "РУТА", виклавши пункт 9 цього договору в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки".

Внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 11.09.2015 року, укладеного між Вишгородською міською радою Київської області та товариством з обмеженою відповідальністю "РУТА", виклавши пункт 4.2 цього договору в наступній редакції: "Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки".

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "РУТА" (07300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 20589041) на користь Вишгородської міської ради (07300, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, площа Шевченка, будинок 1, ідентифікаційний код 04054866) 4 800,00 грн. (чотири тисячі вісімсот грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 26.02.2018 року.

Суддя С. Грабець