ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 лютого 2018 р. Справа № 918/793/17

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши у відкритому засіданні матеріали справи за позовом Малого приватного підприємства "Моріон" до відповідача Фізичної особа-підприємця Чайки Сергія Юрійовича

про зобов'язання звільнити торговельні місця,

За участю представників сторін:

від позивача: Полюхович Л.В., довіреність від 25.09.2017 року, Савонюк М.Я., довіреність від 25.09.2017 року;

від відповідача: Чайка С.Ю., НОМЕР_1 від 18.02.1998 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У листопаді 2017 року Мале приватне підприємство "Моріон" (далі - МПП "Моріон", позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особа-підприємця Чайки Сергія Юрійовича (далі - ФОП Чайка Сергій Юрійович, відповідач) про зобов'язання звільнити торговельне місце.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України, у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди торговельного місця № 269/16 від 15.07.2016 року та наявністю заперечень позивача щодо продовження строку дії договору оренди, не звільнив займане місце та продовжує ним користуватись, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати звільнити торговельне місце НОМЕР_3 шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, розташованої на ринку "Моріон".

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 11, 526, 530, 627, 629, 759, 764,785 ЦК України.

Ухвалою суду від 23.11.2017 року порушено провадження, справу призначено до розгляду на 06.12.2017 року.

У судових засіданнях 06.12.2017 року та 14.12.2017 року оголошувалася перерва до 14.12.2017 року та 16.01.2018 року відповідно.

Ухвалою суду від 16.01.2018 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 07.02.2018 року.

Ухвалою суду від 07.02.2018 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 28.02.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

МПП "Моріон" є власником (оператором) ринку "Моріон", розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, 7, що підтверджується Дозволом на розміщення об'єкта торгівлі №682 від 13.08.2003 року, паспортом ринку від 01.06.2006 року та Експлуатаційним дозволом №17-18-488 від 29.11.2016 року.

Між МПП "Моріон" (орендодавець) та ФОП Чайкою Сергієм Юрієвичем (орендар) укладено договір оренди торговельного місця № 269/16 від 15.07.2016 року (далі - договір).

Договір підписаний сторонами та скріплений відтиском печатки орендодавця.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування місце, що розташоване на території ринку "Моріон" (далі - об'єкт оренди) для провадження торговельної діяльності, а саме № 269 загальною площею 3,8 кв. м., облаштоване тимчасовою нестаціонарною спорудою типу КЗТ. Знаходження об'єкта оренди зазначається на плані території ринку. Орендар набуває права користування об'єктом оренди з дня набрання чинності цим договором.

Відповідно до акту приймання-передавання від 01.08.2016 року орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування місце № 269, загальною площею 3.8 кв. м., що розташоване на території ринку "Моріон".

Вказаний акт приймання-передачі від 01.08.2016 року підписаний сторонами та скріплений відтиском печатки орендодавця.

Пунктом 6.1. договору (з урахуванням додаткової угоди від 31.07.2017 року до договору НОМЕР_3/16 оренди торговельного місця від 15.07.2016 року) визначено, що договір набуває чинності з 01.08.2016 року та діє до 31.10.2017 року включно.

Таким чином, договір оренди торговельного місця НОМЕР_3/16 від 15.07.2016 року припинено 31.10.2017 року.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, приписами ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Положеннями ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За умовами ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Пунктами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Нормами ч. 2 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації (викупу) об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до п. 4.1. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України, від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зі змісту ст. ст. 759, 763, 764 ЦК України, ч. 2 ст. 291 ГК України, ч. 2 ст. 17 вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Відповідно до п. 3.2.5. договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду з урахуванням фізичного зносу та відшкодовувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або його частини) об'єкта оренди з вини орендаря.

Згідно з п. 3.2.11 договору орендар зобов'язаний передати торгове місце орендодавцю, підписавши акт приймання - передачі (повернення) торгівельного місця в день закінчення дії (розірвання) договору.

Повернення орендарем об'єкту оренди орендодавцеві оформляється двостороннім актом приймання-передавання, що складається у двох примірниках, наділених однаковою юридичною силою, - по одному примірнику для кожної із сторін (п. 6.10. договору).

До матеріалів позовної заяви позивачем було долучено повідомлення №312 від 20.10.2017 року про припинення терміну дії договору оренди торговельного місця НОМЕР_3/16 від 15.07.2016 року, адресоване відповідачу, в якому позивач зазначив, що термін дії договору закінчився 31.10.2017 року, та на новий термін договір оренди торговельного місця продовжуватись не буде, а тому просив відповідача з 01.11.2017 року звільнити об'єкт оренди та передати орендоване майно по акту приймання-передачі.

В якості доказу направлення вказаного листа відповідачу позивачем долучено до позовної заяви копію реєстру згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №3224 та копії фіскальних чеків про відправлення позивачу листа № 6007, №6008 від 20.10.2017 року.

Як встановлено судом, позивачем було заявлено позовну вимогу про зобов'язання звільнити торговельне місце НОМЕР_3 шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗП, розташованої на ринку "Моріон" за адресою: м. Рівне. вул. Шевченка, 7.

Проаналізувавши позовну вимогу, суд дійшов висновку про те, що остання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як встановлено судом, договір оренди торговельного місця № 169/16 від 15.07.2016 року припинив свою дію 31.10.2017 року, а тому орендар мав звільнити об'єкт оренди (торговельне місце НОМЕР_3) за адресою: м. Рівне. вул. Шевченка, 7 ринок "Моріон" та повернути його орендодавцю за актом приймання - передачі. Як передбачено чинним законодавством, з припиненням дії договору оренди, відповідач втрачає статус орендаря, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про виселення відповідача з орендованого ним об'єкту за договором та зобов'язання передати позивачу відповідний об'єкт є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Із встановленого судом факту припинення договору оренди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги МПП "Моріон" про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасову нестаціонарну споруду типу КЗТ, що належать орендарю та знаходяться на території ринку "Моріон" в м. Рівне по вул. Шевченка, 7 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, враховуючи встановлений судом факт припинення дії договору оренди, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем обов'язку звільнити торговельне місце НОМЕР_3 за адресою: м. Рівне. вул. Шевченка, 7 ринок "Моріон" є таким, що настав на момент звернення позивача з даним позовом до суду, що свідчить про наявність порушеного права позивача в частині невиконання відповідачем обов'язку щодо звільнення об'єкта оренди від майна відповідача.

Відповідно до 1 ч. ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України, судовими витратами вважається в тому числі і судовий збір. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозиції іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України судом покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Зобов'язати Фізичну особу - підприємця Чайку Сергія Юрійовича (АДРЕСА_1, 33028, НОМЕР_1 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 18.02.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) звільнити торгівельне місце НОМЕР_3 шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, що розташована на території ринку "Моріон", за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, буд.7.

3.Стягнути з Фізичної особа-підприємця Чайки Сергія Юрійовича (АДРЕСА_1, 33028, НОМЕР_1, виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 18.02.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Малого приватного підприємства "Моріон" (вул. Шевченка, буд.7, м. Рівне, 33028, ) 1600,00 грн судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 01.03.2018 року

Суддя Церковна Н.Ф.