РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.02.2018Справа № 910/21882/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О.

при секретарі судового засідання Бородині В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 10 704,28 грн.

За участю представників сторін згідно протоколу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"(далі - відповідач) про стягнення 10 704,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АЕ/9232110.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21882/17 та призначено розгляд справи на 13.12.2017 року.

13.12.2017 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву

В судове засідання, призначене 13.12.2017, представники сторін не з'явились, причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 розгляд справи було відкладено до 17.01.2018.

У судове засідання 17.01.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача до суду не з'явився.

Господарським судом у судовому засіданні було роз'яснено, що 15.12.2017 набув чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, у тому числі, викладено Господарський процесуальний кодексу України в новій редакції.

Згідно з п.9 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2018 вирішено справу №910/21882/17 розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 14.02.18.

В судове засідання, призначене на 14.02.2018 з'явився представник позивача, надав пояснення щодо всіх необхідних дій, передбачених ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача зазначив суду, про те, що заяв і клопотань не має і те, що ним вчинені всі необхідні дії, вчинення яких передбачене Господарським процесуальним кодексом України у підготовчому провадженні, в зв'язку з чим просив суд розглянути справу по суті.

Під час судового засідання, призначеного на 14.02.2018 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №910/21882/17 до розгляду по суті після закриття підготовчого засідання.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 14.02.2018, не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення №823, згідно якого ухвала суду від 17.01.2018 вручена 22.01.2018 представнику відповідача за довіреністю.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, подав до суду відзив на позов, скориставшись наданими йому процесуальними правами; за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Страховик) та ОСОБА_1 (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №2-01 від 12.03.2016 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

14.02.2017 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля Toyota Scion, д.р.н. НОМЕР_3, під управлінням водія ОСОБА_2

В результаті ДТП водії склали Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в котрому учасниками ДТП зазначено наступне, від імені ОСОБА_1: «З виною водія Тойота згоден», від імені ОСОБА_2: «з виною згодна»

Відповідно до ст. 33.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо- транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» автомобіль.

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається Страховиком, виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком.

Так, відповідно до рахунку СТО від 15.02.2017 вартість відновлювального ремонту становить 28 522,05 грн.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», умов Договору (п. 5.1, 16.17, 16.18), на підставі заяви Страхувальника на виплату страхового відшкодування та заяви Страхувальника про узгодження розміру страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок страхувальника у розмірі 21,408,56 грн., що підтверджується страховим актом № 1794-02 від 07.03.2017 року та платіжним дорученням № 4672 від 07.03.2017 року.

Судом встановлено, що 28.03.2017 року за вих. №2379 на адресу Відповідача було надіслано претензію з вимогою про відшкодування суми понесених збитків.

21.07.2017 року Відповідачем було здійснено часткове відшкодування боргу у розмірі 8704,28 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи та повідомлення про ДТП, складеного 14.02.2017 року обома учасниками ДТП, вбачається що автомобіль НОМЕР_2, рухався по вулиці Спиридонівській, яка є вулицею з одностороннім рухом у зворотному напрямку, тим самим порушив Правила Дорожнього руху розділ 33 «Дорожні Знаки» та розділ 34 (порушення дорожніх знаків та розмітки проїздної частини доріг) та розділ 10 ПДР , правила маневрування. Тобто, дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок порушення обома водіями правил дорожнього руху.

Водночас, відповідно до, Інструкції щодо заповнення Повідомлення про ДТП, погодженого начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України від 31.08.2011 року, та затвердженої протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 року, додатку до Інструкції , Типові схеми дорожньо-транспортних пригод П. 2. «У випадку виявлення суперечностей в обставинах, зазначених у пункті 12 Повідомлення і в схемі ДТП, наведеної у пункті 13 Повідомлення, рішення приймається страховиком чи МТСБУ в сукупності інформації, зазначеної у пунктах 12,13 Повідомлення».

За умови відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування , у разі якщо страховиком чи відповідно МТСБУ за результатами додаткового розслідування не встановлено вину жодної з осіб у скоєнні ДТП, що спільно склали повідомлення про ДТП, а також у разі встановлення страховиком чи МТСБУ обопільної вини таких осіб страхове відшкодування (регламентована виплата), за умови, що ступінь вини таких осіб не встановлено судом, сплачується страховиком чи відповідно МТСБУ у розмірі 50 % від розміру страхового відшкодування (регламентованої виплати), яке було б сплачене страховиком чи МТСБУ у разі відсутності вини такої особи.

Відповідно до п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 36.3 ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Таким чином, враховуючи наявність вини обох водіїв у скоєнні ДТП, в результаті якої було завдано матеріальної шкоди, Позивач має право на одержання 50 % від суми виплаченого ним страхового відшкодування.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., у зв'язку з відмовою в позові, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.02.2018.

Суддя Лиськов М.О.