КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р. Справа№ 910/23199/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача : не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сімко"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 року

у справі № 910/23199/17 (суддя: Пукшин Л.Г.)

за заявою Приватного підприємства "Сімко"

особа, щодо якої заявник просить вжити заходи для забезпечення позову: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Ван-Транс"

Встановив

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного підприємства "Сімко" про забезпечення позову, у якій заявник просив вжити заходів по забезпеченню позову на накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Ван-Транс", що знаходиться за адресою: 01601, м. Київ, вул. Шовковична, 42/44 та на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку № 0694 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 380775.

Господарський суд міста Києва у задоволенні заяви Приватного підприємства "Сімко" про забезпечення позову відмовив своєю ухвалою від 22.12.2017 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне підприємство "Сімко" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зауважив, що невиконання у встановлений строк умов договору та ухилення від спілкування за допомогою засобів зв'язку свідчить про загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Київський апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Сімко" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 року у справі № 910/23199/17 та призначив розгляд на 13.02.2018 року своєю ухвалою від 22.01.2018 року.

У зв'язку з участю головуючого судді Суліма В.В., у тренінгу з 12.02.2018 по 13.02.2018 року розгляд справи № 910/23199/17 не відбувся.

Київський апеляційний господарський суд призначив до розгляду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сімко" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 року у справі № 910/23199/17 своєю ухвалою від 14.02.2018 року.

Представники сторін у судове засідання 22.02.2018 року не з'явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема надсиланням ухвали від 14.02.2018 року на відповідні адреси.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного підприємства "Сімко"- без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, згідно зі ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначає заявник у поданій ним заяві, 09.11.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Ван-Транс" (експедитор), та Приватним підприємством "Сімко" (перевізник), був укладений Договір № 41 про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, на виконання якого, ПП "Сімко" було здійснено перевезення за маршрутом м. Рига (Латвія) до м. Дніпро (Україна), вартість якого склала 52519,50 грн.

Обґрунтовуючи власну заяву про забезпечення позову, заявник зазначає про відсутність Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Ван-Транс" за місцем реєстрації, про що свідчить повернення поштової кореспонденції та надання останнім гарантійного листа, у якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Ван-Транс" гарантувало оплату 20.12.2017 року, проте у визначений строк, оплату не здійснило, що свідчить на думку скаржника дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги, у зв'язку з чим існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а отже за доводами заявника є підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом накласти арешт на майно відповідача, що знаходиться за адресою: 01601, м. Київ, вул. Шовковична, 42/44 та на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку № 0694 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 380775.

Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Вант-Транс" можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається.

Так, матеріали справи не місять, а заявником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вищесказаного.

Крім того, заявником не доведено наявність всього майна за адресою: 01601, м. Київ, вул. Шовковична, 42/44, на яке заявник просить накласти арешт.

Тобто, доводи представника заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене та враховуючи, що заява не обґрунтована, жодними належними та допустимими доказами не підтверджена, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відмови в задоволенні заяви Приватного підприємства "Сімко" про забезпечення позову.

Так, скаржник, не надав суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження своїх доводів та вимог, заявлених в апеляційній скарзі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийнята господарським судом ухвала відповідає ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни ухвали, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, ухвала Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 року у справі №910/23199/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного підприємства "Сімко" - задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сімко" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 року у справі №910/23199/17 - залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, в порядку встановленого ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи №910/23199/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк

повний текст судового рішення підписано 26.02.2018 року