У Х В А Л А

23 лютого 2018 року

м. Київ

Справа № 910/13823/16

Провадження № 12-23гс18

Суддя Великої Палати Верховного Суду Кібенко О.Р.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Станіка С.Р., Тищенко А.І., Суліма В.В.

у справі за позовом ОСОБА_3

до відповідачів:

1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

2) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Чернявської Олени Степанівни;

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом доФонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Чернявської Олени Степанівни про зобов'язання останньої включити його до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами в цьому банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором на розрахунково - касове обслуговування № 2600.7.0.127308.01 від 16 жовтня 2008 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Ізоляція-К» та Публічним акціонерним товариством «Фінанси і Кредит». Також позивач просив зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вищевказаним договором у розмірі

168871,11 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 послався на укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Ізоляція-К» договір про відступлення права вимоги від 29 серпня 2015 року, за яким позивачем набуто право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» у сумі 168 871,11 грн., в той час як на підставі Постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Фінанси та Кредит», яку запроваджено строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року. В подальшому на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230

«Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Заява ОСОБА_3 про виплату йому відшкодування залишена без задоволенняуповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у той час як позивач вважає, що він є кредитором банку, а Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Чернявської ОлениСтепанівни порушено його права на отримання коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01 серпня 2016 року у справі №910/13823/16 на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України відмовлено у прийнятті позовної заяви

ОСОБА_3 з посиланням на те, що частину позовних вимог заявлено до Чернявської ОлениСтепанівни, як уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка не може бути стороною у господарському процесі і позовні вимоги в цій частині належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2016 року вищезазначену ухвалу суду першої інстанції залишено без змін на тій підставі, що позивачем у даному спорі є фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, а тому він не підлягає вирішенню в господарських судах України і має розглядатися в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

21 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив поновити строк на її подання, скасувати вищевказану постанову господарського суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Скарга обґрунтована тим, що апеляційним господарським судом порушено норми процесуального права в частині визначення належності розгляду даного спору в судах іншої юрисдикції.

02 лютого 2018 року справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою від 09 лютого 2018 року колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передала цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину шосту статті 302 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII. Згідно наведеної норми справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Разом з тим, касаційна скарга ОСОБА_3 подана з порушенням вимог статті 110 Господарського процесуального кодексу у редакції, чинній на час її подання, якою передбачалось можливість оскарження судового рішення апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Так, звертаючись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою 21 жовтня 2017 року, та, обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на її подання, позивач послався на те, що 01 грудня 2016 року він не приймав участі у судовому засіданні апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, а повний текст цієї постанови отримав за своїм запитом від Господарського суду міста Києва лише 15 вересня 2017 року, що, на його думку, є поважною причиною пропуску процесуального строку.

Проте, як вбачається з матеріалів справи (рекомендованого повідомлення про вручення ОСОБА_3 01 грудня 2016 року поштового відправлення - ухвали Київського апеляційного господарського суду від

18 листопада 2016 року про призначення до розгляду апеляційної скарги та конверту суду про повернення від адресата, який не проживає за зазначеною на конверті адресою, постанови суду від 01 грудня 2016 року, а.с. 65-67) процесуальні документи надсилались апеляційним господарським судом ОСОБА_3 за адресою, зазначеною останнім у позовній заяві і договорі уступки права вимоги. При цьому постанова апеляційної інстанції надіслана скаржнику

06 грудня 2016 року, а повернута до суду за закінченням терміну зберігання 09 січня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не повідомляв суд про зміну свого місця проживання.

Відтак, наведені скаржником у касаційній скарзі причини щодо неприйняття участі у судовому засіданні апеляційної інстанції та неотримання ним від Київського апеляційного господарського суду засобами поштового зв'язку постанови від

01 грудня 2016 року, яку він отримав лише за своїм запитом від місцевого господарського суду 15 вересня 2017 року, не є поважними, оскільки, як зазначалось вище і передбачалось приписами Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, вона може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили, тобто до 21 грудня 2016 року, а не з дня її отримання. Також скаржник мав право ознайомлення з текстом оскаржуваної постанови у Єдиному державному реєстрі судових рішень, розміщеному на порталі судової влади. Інших поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_3 не наведено.

Підпунктом 11 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України

від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIIIпередбачено неможливість залишення без руху, повернення, відмови у прийнятті чи відмови у відкритті провадження за правилами цього Кодексу касаційних скарг, поданих з додержанням вимог процесуального закону, чинного на момент їх подання. Проте, розгляд скарг, поданих до набрання чинності цією редакцією Кодексу і провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, здійснюється за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_3 внаслідок пропуску встановленого законом процесуального строку та відсутності поважних причин на його поновлення не відповідала чинним на момент її подання вимогам процесуального законодавства і провадження за нею не порушено на момент набрання чинності Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України

від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, а тому її розгляд здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України

від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

В силу приписів частини другої і третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2016 року подана 21 жовтня 2017 року з порушенням строку, встановленого статтею 110 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на момент її подання, і статтею 288 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, а наведені ним причини пропуску такого строку не є поважними, така касаційна скарга, відповідно до вимог частини третьої статті 292 та статті 174 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, підлягає залишенню без руху для надання скаржнику строку для усунення її недоліків в частині наведення інших підстав для поновлення такого строку.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції і навести інші підстави для поновлення строку. В подальшому, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані неповажними, судом буде відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу (частина третя статті 292 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII).

Керуючись статтею 110 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону від 6 листопада 1991 року № 1798-ХІІ, підпунктом 11 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення», статтями 174, 232, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII,

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2016 року у справі №910/13823/16 за позовом ОСОБА_3 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Чернявської Олени Степанівни прозобов'язання вчинити дії залишити без руху.

2. Встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній її частині.

3. Копію цієї ухвали надіслати скаржнику для виконання.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати

Верховного Суду О.Р. Кібенко