Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/7106/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.

секретар судового засідання - Підгірська Г.О.

за участю представників:

позивача - Літвінова Є.В. (адвокат)

відповідачів:

ТОВ "АРАТТА-АГРО" - не з'явилися

СТОВ "Дружба - Нова" - Буряк О.І. (адвокат)

ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фермерського господарства "ФЛЕШ"

на рішення Господарського суду м. Києва від 02.08. 2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі

за позовом Фермерського господарства "ФЛЕШ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО", Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба - Нова", Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД",

про визнання недійсними договорів уступки права вимоги (цесії),

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 Фермерське господарство "ФЛЕШ" (далі - ФГ "Флеш") звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА - АГРО" (далі - ТОВ "Аратта-Агро"), Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба - Нова" (далі - СТОВ "Дружба-Нова") та Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (далі - ТОВ "Кернел-Трейд") про визнання недійсними договорів уступки права вимоги (цесії) № 30/09 від 30.09.2016 і № 06/10 від 06.10.2016 укладених між відповідачами на підставі статей 203, 215 - 216, 512, 514, 516 - 518, 526, 530, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)та статей 174, 193, 207, 208 Господарського кодексу України (ГК України).

Обґрунтовуючи звернення з відповідним позовом позивач наголошував на порушення його прав, оскільки станом на день укладення між ТОВ "Аратта-Агро" та СТОВ "Дружба - Нова" договору про відступлення права вимоги № 30/09 від 30.09.2016 ТОВ "Аратта-Агро" як позикодавець за договором позики (безпроцентної) № 1 від 11.06.2015 не мало права вимоги до ФГ "Флеш" у зв'язку із встановленням у договорі позики строку повернення коштів до 31.12.2018, а пунктом 6.6 цього договору позики передбачена недопустимість зміни кредитора у зобов'язаннях, у тому числі й шляхом заміни кредитора.

Таким чином, на думку позивача, з огляду на відступлення ТОВ "Аратта-Агро" на користь СТОВ "Дружба - Нова" права вимоги від позивача у порушення частини 1 статті 516, статті 526 та частини 1 статті 530 ЦК України, свідчить про невідповідність вимогам закону наступного договору відступлення права вимоги (цесії) № 06/10 від 06.10.2016, укладеного між СТОВ "Дружба - Нова" та ТОВ "Кернел-Трейд".

Не погоджуючись з вимогами позивача ТОВ "Аратта-Агро" у відзиві на позовну заяву зазначало про безпідставність доводів позивача та наголошувало, що 11.06.2015 між ТОВ "Аратта-Агро" (позикодавець) та ФГ "Флеш" (позичальник) було укладено договір поворотної фінансової допомоги (позики) № 1на виконання якого позикодавцем було перераховано позивачеві грошові кошти, які ним мали бути повернені до 30.08.2016 згідно з пунктом 5.1. договору. Додатковою угодою № 1 від 31.08.2016 до договору позики сторони змінили строк повернення позики, встановивши, що позичальник зобовязаний повернути кошти в межах фактично отриманих сум не пізніше 13.09.2016. Однак позивачем кошти у встановлений договором строк повернуті не були. При цьому, заміна кредитора за оспорюваними договорами відбулася у відповідності до норм чинного законодавства та не порушує прав позивача.

Заперечуючи проти позову, СТОВ "Дружба - Нова" наголошувало на відсутності підстав вважати, що укладення відповідачами договорів про відступлення права вимоги за договором позики, внаслідок чого ТОВ "Кернел-Трейд" замість ТОВ "Аратта-Агро" набуло статусу кредитора за договором позики, порушує права та охоронювані законом інтереси боржника - ФГ "Флеш", оскільки така заміна особи кредитора не тягне за собою припинення обов'язку позивача повернути кошти та не свідчить про погіршення будь - яким чином становища позивача.

ТОВ "Кернел-Тред" також не погоджуючись з вимогами ФГ "Флеш" вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним правовідносинам сторін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.08.2017 (суддя Якименко М.М.) відмовлено у задоволенні позову ФГ "Флеш" повністю.

Мотивуючи рішення, суд виходячи зі змісту оспорюваних договорів, а також обставин встановлених рішенням Господарського суду м. Києва від 24.03.2017 у справі № 910/22882/16, яке набрало законної сили, дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача про заборону зміни кредитора у зобов'язанні, оскільки право зміни кредитора у зобов'язанні за договором позики (в редакції від 31.08.2016) передбачено пунктом 9.4. Судом встановлено, що пункт 9.4. договору поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 у редакції від 31.08.2016 не визнавався недійсним, а тому цей пункт договору діє і є таким, що встановлює договірні відносини сторін, а отже відсутні правові підстави для визнання договору уступки права вимоги (цесії) №30/09 та договору уступки права вимоги (цесії) №06/10 недійсними.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 (Коротун О.М. - головуючий, Гончаров С.А., Гаврилюк О.М.) рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2017 залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись з судовими рішеннями ФГ "ФЛЕШ" у касаційній скарзі та додаткових поясненнях до неї просить рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про визнання недійсними оспорюваних договорів задовольнити повністю наголошуючи на неправомірності посилань судів попередніх інстанцій у цій справі на судове рішення Господарського суду м. Києва від 24.03.2017 у справі № 910/22882/16. Скаржник вважає, що суд у справі № 910/22882/16 відмовляючи у задоволенні позову ФГ "Флеш" до ТОВ "Кернел-Трейд" про стягнення боргу та штрафних санкцій не досліджував саме підстави стягнення боргу та санкцій за договором поставки, не встановлював наявність чи відсутність обставин, які б вказували на факт недійсності договорів відступлення права вимоги і питання відповідності змісту договорів про відступлення права вимоги ЦК України, іншим актам законодавства. Наявність чи відсутність таких обставин не було предметом доказування у справі № 910/22882/16.

На думку ФГ "Флеш", судами під час розгляду справи безпідставно не взято до уваги на доводи позивача про невідповідність договору наданих відповідачами копій договору поворотної фінансової допомоги.

Крім того, заявник касаційної скарги вважає неправомірним відмову судів у задоволенні його клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи.

ТОВ "Аратта-Агро" заперечуючи проти задоволення касаційної скарги у відзиві просив залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін, вказуючи на те, що укладений із СТОВ "Дружба-Нова" договір про відступлення права вимоги не суперечить чинному законодавству, а твердження ФГ "Флеш" про встановлену договором заборону переуступлення права вимоги є безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі, оскільки діюча редакція додаткової угоди до договору позики не містить такої заборони, а положення статті 516 ЦК України не обмежують особу у праві заміни кредитора у зобов'язанні.

СТОВ "Дружба-Нова" у відзиві на касаційну скаргу також просить залишити її без задоволення посилаючись на правомірність посилання судів на статтю 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та обставини, встановлені рішення суду у справі № 910/22882/16 щодо укладення договору позики та двох додаткових угоди до нього, розміру позики, строку її повернення, здійснення оплати за договорами та правомірності відступлення права вимоги за оспорюваними ФГ "Флеш" договорами цесі. Крім того, СТОВ "Дружба-Нова" вважає обґрунтованою відмову судів у задоволенні клопотання ФГ "Флеш" про проведення судової почеркознавчої експертизи оскільки експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях та лише у випадку, коли висновок експерта не можуть замінити інші докази, однак предметом спору у справі є недійсність договорів цесі і результати почеркознавчої експертизи договору позики та додатків до нього не виплавають на недійсність цесії.

У поясненнях на касаційну скаргу ФГ "Флеш" акцентує увагу на тому, що копії договору поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 11.06.2015 та копії додаткових угод № 1 і № 2 до цього договору, надані відповідачами, не відповідають вимогам законодавства, а тому не можуть бути взяті судом до уваги через свою неналежність та недопустимість. При цьому, оригінали договору та додаткових угод до нього на вимогу суду відповідачами не надані.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Підставою звернення з позовом про визнання недійсними договору уступки права вимоги (цесії) № 30/09 від 30.09.2016 і № 06/10 від 06.10.2016 укладених між відповідачами на підставі статей 203, 215 - 216, 512, 514, 516 - 518, 526, 530, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)та статей 174, 193, 207, 208 Господарського кодексу України (ГК України), вважаючи неправомірним здійснення заміни кредитора в порушення пункту 6.6 договору позики № 1 від 1106.2015, укладеного між ФГ "Флеш" та ТОВ "Артта-Агро".

Згідно з положеннями частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статей 514, 516 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Тобто, за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, якщо обов'язковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам частині 1 статті 516 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 р. № 910/6098/14 (3-43гс15). При цьому, чинним законодавством передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав (постанови Верховного Суду України, зокрема, від 01.04.2015 р. у справі № 911/2445/14 та від 17.06.2015 р. № 911/2044/14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог судами попередніх інстанцій було встановлено, а позивачем не заперечувалося, що між ФГ "Флеш" (позичальник) і ТОВ "Аратта-Агро" (позикодавець) було укладено договір поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 за змістом пунктів 1.1, 3.2, 4.1 якого позикодавець зобов'язався надати позичальникові позику у розмірі 10 547 000,00 грн строком до 27.08. 2016. Позичальник зобов'язаний повернути Позику в межах фактично отриманих сум не пізніше 30.08.2016 (пункту 5.1 договору позики).

У додатковій угоді № 1 від 31.08.2016 сторони домовились продовжити строк повернення позики за основним договором № 1 у зв'язку з чим внесли зміни до пункту 5.1 основного договору домовившись, що позичальник зобов'язаний повернути позику у межах фактично отриманих сум не пізніше 13.09.2016.

За змістом частин 1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

31.08.2016 між ФГ "Флеш" і ТОВ "Аратт-Агро" було укладено додаткову угоду № 2 до договору поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 11.06.2015, якою сторони домовились внести зміни до основного договору шляхом викладення його в цілому у новій редакції.

Зокрема, відповідно до пункту 5.1. договору позики (у редакції додаткової угоди № 2 від 31.08.2016) позичальник зобов'язався повернути позику в межах фактично отриманих сум не пізніше 13.09.2016.

Згідно з пунктом 9.4 договору позики (у редакції додаткової угоди № 2 від 31.08.2016) сторони домовились, що кредитор (позикодавець) за цим договором може бути замінений на іншу особу, в тому числі переданням ним своїх прав іншій особі за договором (правочином) відступлення права вимоги. Також сторони домовились, що зобов'язання позичальника по цьому договору можуть бути припинені в спосіб та в порядку, що передбачені статтею 601 ЦК України (зарахування зустрічних однорідних вимог).

У матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена копія додаткової угоди № 2 до договору поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 11.06.2015, яка містить підписи та печатки сторін (том 2 а.с. 23-24).

Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.202 № 296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за змістом пунктів 1, 2, 3 глави 7 розділу ІІ якого засвідчення вірності копій документів і витягів з них здійснюється нотаріусом за усним зверненням заінтересованої особи. При підготовці до засвідчення вірності копій документів і виписок з них нотаріус зобов'язаний особисто звірити з оригіналом документа копію чи виписку з документа, вірність яких він засвідчує. Нотаріуси засвідчують вірність копій документів, виданих юридичними особами, за умови, що ці документи не суперечать закону, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.

Чинним на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції процесуальним законодавством, зокрема, частиною 2 статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України(далі - ГПК України) (у редакції, чинній до 15.12.2017), було передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові та речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 ГПК України).

За приписами статей 34, 43 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 36 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Таким чином, колегія суддів не приймає доводи ФГ "Флеш" про безпідставне залишення судами поза увагою посилань позивача на невідповідність копій договору поворотної фінансової допомоги № 1 та додаткових угод до нього наданих відповідачами, а також ненадання відповідачами оригіналів цього договору, оскільки вважає такі доводи ФГ "Флеш" такими, що не відповідають приписам законодавства, спростовуються встановленими судами обставинами справи.

При цьому, судами було встановлено, що пункт 9.4 договору поворотної фінансової допомоги (позики) у редакції додаткової угоди від 31.08.2016 не визнавався недійсним, а тому вказаний пункт договору діє та є таким, що встановлює договірні відносини сторін.

Натомість, судами попередніх інстанції було встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 24.03.2017 у справі № 910/22882/16, яке не оскаржено та набрало законної сили, було відмовлено ФГ "Флеш" у задоволенні позову до ТОВ "Кернел-Трейд" про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором поставки № П-0059/4/16 від 21.07.2016 у зв'язку із встановленням обставин щодо підтвердження факту надання ТОВ "Аратта-Агро" за договором поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 11.06.2015 ФГ "Флеш" грошових коштів у сумі 6 083 000,00 грн, обставин щодо укладення міжТОВ "Аратта-Агро" та ФГ "Флеш" додаткової угоди до цього договору позики із визначенням строку повернення грошових коштів до 13.09.2016 та належне повідомлення, в подальшому, боржника про здійснені відступлення прав за договором позики на підставі договорів уступки права вимоги (цесії) № 30/09 від 30.09.2016 та № 06/10 06.10.2016 шляхом відправлення відповідних повідомлень про заміну кредитора №30/09-77 від 30.09.2016 і №б/н від 12.10.2016.

Ураховуючи викладене, на підставі встановлених судами обставин щодо недоведеності позивачем наявності обмежень чи заборони зміни кредитора (відступлення права вимоги, цесія) у зобов'язанні за договором поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 11.06.2015, у редакції додаткової угоди від 31.08.2016, колегія суддів вважає висновок судів попередніх інстанції про відмову у задоволенні позову ФГ "Флеш" про визнання недійсними договорів уступки права вимоги (цесії) № 30/09 від 30.09.2016 і № 06/10 від 06.10.2016, укладених між відповідачами, правомірним та такими, що зроблений на підставі дослідження всіх доказів та обставин справи, виходячи з приписів чинного законодавства.

Щодо доводів ФГ "Флеш" про неправомірну відмову судів у задоволенні клопотання позивача про проведення судової почеркознавчої експертизи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відмовляючи у задоволенні цього клопотання судами, з посиланням, зокрема на практику Європейського суду з прав людини щодо принципу правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів, зазначалось, що у суду під час розгляду справи № 910/7106/17 відсутні підстави ставити під сумнів встановлений рішенням Господарського суду м. Києва від 24.03.2017 у справі № 910/22882/16 факт укладення договору поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 11.06.2015 і додаткових угод до нього, зокрема, від 31.08.2016, що не було спростовано ФГ "Флеш".

Крім того, частинами 1, 3 статті 41 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", статтею 1 якого встановлено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Натомість касаційна скарга ФГ "Флеш" не містить обґрунтованих доводів про порушення судами попередніх інстанцій норм діючого на момент розгляду справи процесуального законодавства, а також аргументації щодо необхідності проведення почеркознавчої експертизи договору поворотної фінансової допомоги (позики) № 1 від 11.06.2015 саме в межах розгляду позовних вимог ФГ "Флеш" про визнання недійсними договорів уступки права вимоги, укладених між відповідачами, за відсутності спору щодо дійсності саме договору позики.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними у відзивах на касаційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених судами обставинах справи та відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі статтею 300 ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведені приписи законодавства та обставини, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів зазначає, що оскаржені судові рішення у справі ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для їх скасування немає.

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ФГ "Флеш" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 та рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2017 у справі № 910/7106/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак