ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 лютого 2018 р. справа № 903/9/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К.", м.Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Компані", м.Київ

про стягнення 4332,58 грн.

Суддя Войціховський В.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. №1214 від 08.09.2017р.)

від відповідача: не з'явились

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." звернулось до господарського суду з позовом №1569/6 від 28.12.2017р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Компані" 4372,68 грн., в тому числі 1525,00 грн. основної заборгованості згідно договору №38А від 01.07.2007р., 243,25 грн. пені, 2376,23 грн. суми збитків від інфляції та 228,20 грн. трьох процентів річних, нарахованих згідно із ст. 625 ЦК України.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору №38А від 01.07.2007р. по впорядкуванню проїжджої частини в м. Луцьку в районі будівництва по пр. Соборності (Супермаркет), площею 500 м2 на час будівництва, до здачі об'єкта в експлуатацію.

Ухвалою суду від 04.01.2018р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено її розгляд в судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 31.01.2018р. підготовче засідання було відкладено на 12.02.2018р.

Ухвалою суду від 31.01.2018р. було постановлено повідомити товариство з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Компані" про підготовче засідання, яке відбудеться 12.02.2018р., повторно запропоновано ТОВ "Трансбуд-Компані" надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвалою суду від 12.02.2018р. підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 26.02.2018р.

Також в судовому засіданні 12 лютого 2018 року судом було розглянуте клопотання ТОВ "М.Ж.К." про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення суми пені. З огляду на підставність відповідного клопотання сторони останнє було задоволене судом у зв'язку з чим спір вирішується виходячи із нової загальної ціни позову, котра становить 4332,58 грн.

Присутня в судовому засіданні представник позивача, з врахуванням зменшеної суми пені, предявлені позовні вимоги підтримала та просить суд задовольнити їх на суму 4332,58 грн., в тому числі 1525,00 грн. основної заборгованості, 203,15 грн. пені, 2376,23 грн. суми збитків від інфляції та 228,20 грн. трьох процентів річних, поклавши при цьому на ТОВ "Трансбуд-Компані" обовязок відшкодування ТОВ "М.Ж.К." понесених ним у звязку з поданням позову до суду судових витрат.

Стосовно розгляду судом справи за відсутності представника відповідача та відзиву ТОВ "Трансбуд-Компані" на позовну заяву присутня в судовому засіданні представник ТОВ "М.Ж.К." не заперечила.

Відповідачем всупереч вимогам суду не було представлено витребуваних документів та письмових пояснень, не направлено в судове засідання свого представника, хоча про день та час розгляду справи в суді сторона повідомлялась належним чином (примірник ухвали від 12.02.2018р. у справі направлявся за визначеною позивачем у позовній заяві, відображену безпосередньо боржником в укладеному договорі №38А від 01.07.2007р. та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 30.01.2018р. юридичною: м. Київ, вул. Качалова, 5-В, адресою ТОВ "Трансбуд-Компані" рекомендованою кореспонденцією та був вручений відповідачу 19.02.2018р. про що свідчить відповідне поштове повідомлення а.с. 36).

При цьому судом враховуються положення статті 202 ГПК України, частинами 1, 3 котрої визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2007 року між Підрядником Товариством з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К.", м.Луцьк та Замовником Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Компані", м.Київ, було укладено договір №38А у відповідності до умов котрого Замовник передає, а Підрядник приймає на себе зобов'язання щодо впорядкування проїжджої частини вулиці міста в районі будівництва по пр. Соборності (Супермаркет), площею 500 м2 на час будівництва, до здачі об'єкта в експлуатацію.

Пунктом 1.2. договору від 01.07.2007р. №38А визначалось, що вартість робіт по договору на місяць складає 305,00 грн. із розрахунку 0,61 грн. в місяць за кв.м. проїжджої частини вулиці, що прибирається.

Згідно пунктів 2.1.-2.3. договору №38А від 01.07.2007р. Підрядник зобов'язується підтримувати належний стан проїжджої частини вулиці, вивозити сміття зібране на проїжджій частині вулиці, своєчасно інформувати Замовника про зміни в тарифах на оплату названих послуг.

На виконання умов зазначеного договору позивачем у період з січня місяця 2014 року по липень місяць 2014 року включно було виконано, а відповідачем у встановленому порядку прийнято визначених угодою робіт на загальну суму 2135 грн.

Викладене підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи копіями рахунків на оплату №128 від 31.01.2014р., №372 від 28.02.20147р., №772 від 31.03.2014р., №986 від 29.04.2014р., №1196 від 30.05.2014р., №1410 від 27.06.2014р., №1627 від 31.07.2014р.

Пунктом 3.1 договору №38А від 01.07.2007р. передбачено, що замовник зобов'язаний вносити плату за надані послуги не пізніше 10 числа наступного місяця згідно з затвердженими тарифами.

Проте, ТОВ "Трансбуд-Компані" взяті на себе згідно договору №38А від 01.07.2007р. зобовязання в частині проведення з позивачем повних розрахунків по оплаті виконаних останнім підрядних робіт (у строки, порядку та розмірах, визначених угодою) не виконало, вартість останніх в повному обємі не оплатило у звязку з чим заборгувало ТОВ "М.Ж.К." 1525,00 грн. Визначена сума заборгованості включає в себе загальну вартість виконаних у січні-липні місяцях 2014 року підрядних робіт 2135,00 грн. за мінусом 610 грн. здійснених оплат.

З метою досудового врегулювання господарського спору щодо неналежного виконання ТОВ "Трансбуд-Компані" своїх зобовязань за договором №38А від 01.07.2007р., позивачем за №1077/6 від 11.08.201р. було направлено на адресу відповідача вимогу про оплату заборгованості на суму 1525 грн, котра зі сторони останнього залишилися без відповіді і належного реагування.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передавання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і його підписує друга сторона.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір №38А від 01.07.2007р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, виконання позивачем згідно його умов підрядних робіт, прийняття цих робіт Замовником та не проведення при цьому відповідачем всіх належних розрахунків і платежів, суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про підставність предявленого до відповідача позову щодо стягнення суми заборгованості 1525,00 грн., котра виникла у боржника внаслідок невиконання ним умов договору №38А від 01.07.2007р.

Визначена сума заборгованості повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не була спростована чи заперечена відповідачем.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

У відповідності до положень статей 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В даному випадку пунктом 3.2 договору №38А від 01.07.2007р. сторонами було визначено, що за недотримання термінів розрахунків за виконані роботи Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі 0,05% (але не більше подвійної облікової ставки НБУ) від неоплаченої суми за кожний день затримки.

Отже, сторони у 3.2 договору №38А від 01.07.2007р. визначили можливість нарахування штрафних санкцій у вигляді пені за невиконання Замовником умов договору щодо строків оплати вартості виконаних робіт. Зазначений договір недійсним чи зміненим, зокрема, в частині п. 3.2 не визнавався. Відповідач зобовязання щодо своєчасної оплати виконаних та прийнятих робіт не виконав, тому сплата пені є його договірним зобовязанням.

Враховуючи викладені положення договору та наявні факти прострочення відповідачем оплати виконаних робіт, позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення суми основного боргу 1525 грн. було включено до ціни позову вимоги щодо стягнення з ТОВ "Трансбуд-Компані" 243,25 грн. пені, нарахованої за період прострочки платежів з 11.02.2014р. по 10.02.2015р.

Згідно задоволеного судом в судовому засіданні 12.02.2018р. клопотання позивача від 09.02.2018р. про зменшення позовних вимог в частині нарахованих штрафних санкцій, до стягнення з відповідача заявлено нову суму 203,15 грн.

Судом встановлено, що згідно фактичних уточнених розрахунків суми пені остання склала 203,15 грн., в тому числі, із заборгованості за період з 11.02.2014р. по 10.08.2014р. 26.83 грн., за період з 11.03.2014р. по 10.09.2014р. 29,44 грн., за період з 11.04.2014р. по 10.10.2014р. 29,28 грн., за період з 11.05.2014р. по 10.11.2014р. 29,44, за період з 11.06.2014р. по 10.12.2014р. - 29,28 грн., за період 11.07.2014р. по 10.01.2015р. 29,44 грн., за період з 11.08.2014р. по 10.02.2015р. 29,44 грн.

Розглянувши позовні вимоги ТОВ "М.Ж.К." стосовно стягнення на його користь з відповідача 203,15 грн. пені, перевіривши методику її нарахування, суд встановив, що вказану санкцію позивачем нараховано з врахуванням умов укладеного між сторонами договору в частині порядку та строків здійснення обовязкових платежів, дати виникнення тієї чи іншої суми боргу. Наведені позивачем уточнені розрахунки суми пені, а відтак і відповідні вимоги, судом визнаються арифметично вірними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Згідно з представленими розрахунками позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 2376,23 грн. збитків, завданих інфляційними процесами (за період з 11.02.2014р. по 01.09.2017р.), а також 228,20 грн. трьох процентів річних за період прострочки платежів з 11.02.2014р. по 01.09.2017р.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Разом з цим суд вважає за необхідне засвідчити, що відповідач, маючи в наявності позовну заяву із відповідними розрахунками заявлених до стягнення суми заборгованості та документи в обґрунтування предявлених позовних вимог, будучи повідомленим про день та час розгляду справи судомне скористався належним йому згідно ст. 267 Цивільного кодексу України правом щодо заперечення позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості, котра виникла внаслідок неоплати послуг, наданих у період з січня місяця 2014 року по липень місяць 2014 року включно, з підстав спливу в цій частині позовної давності, а також нарахованих сум пені, інфляційних та процентів річних.

Також беручи до уваги, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, повязані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до ст. 129 ГПК України в повному обємі за рахунок ТОВ "Трансбуд-Компані".

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 144, 173, 193, 230-232 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 11, 256-259, 267, 509, 525-527, 530, 546, 549, 599, 625, 628, 629, 837, 853, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст. 74, 76-80, 123, 126, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Компані" (03146, м. Київ, Святошинський район, вул. Качалова, 5-В, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "М.Ж.К." (43024, м. Луцьк, пр. Соборності, 19Б, ) 1525,00 грн. заборгованості, 203,15 грн. пені, 228,20 грн. трьох процентів річних та 2376,23 грн. суми інфляційних нарахувань, а всього 4332,58 грн., 1600 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд, протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 26.02.2018р.

Суддя В. А. Войціховський