Суд
УХВАЛА

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 922/1362/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектороцентраль" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.12.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.10.2017

за позовом Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектороцентраль"

до Фізичної особи-підприємця Любенко Тетяни Анатоліївни

про стягнення боргу в сумі 33 430,18 грн, 3% річних в сумі 1 547,92 грн, інфляційних в сумі 8 612,22 грн та пені в сумі 12 858, 97 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2017 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелектороцентраль" подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 19.12.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 у справі №922/1362/15 до Вищого господарського суду України.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 922/1362/15 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2018 року у справі № 922/1362/15 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Підпунктом 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Однак касаційна скарга не відповідає вимогам статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017).

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, зокрема, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно із пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на час звернення з позовом) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом даного спору є стягнення в сумі 56 449,29 грн, з яких борг в сумі 33 430,18 грн, 3% річних в сумі 1 547,92 грн, інфляційних в сумі 8 612,22 грн та пені в сумі 12 858, 97 грн.

У відповідності до вимог пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції до 15.12.2017) ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У зв'язку із тим, що позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою у березні 2015 року, касаційну скаргу подав в жовтні 2017 року, то при подачі цієї касаційної скарги останній повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 192,40 грн (56 449,29 x 2%, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, x 120%).

При цьому, скаржником, в якості доказів сплати судового збору надано платіжне доручення №2848 від 26.10.2017 на суму 1 920, 00 грн, що не відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про судовий збір", відтак скаржник повинен доплатити 272,40 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: отримувач коштів: УК у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 (лист Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 "Про надання реквізитів рахунку").

Враховуючи викладене та приписи підпункту 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) .

Керуючись статтею 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017), статтями 174, 234, 292 та підпунктом 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції до 15.12.2017), Верховний Суд -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектороцентраль" на рішення Господарського суду Харківської області від 19.12.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 у справі № 922/1362/15 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 12.03.2018.

2. Роз'яснити Державному підприємству "Сєвєродонецька теплоелектороцентраль", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Кушнір