УХВАЛА

м. Київ

26.02.2018Справа № 17/234-41/361
За скаргою Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

на дії та рішення Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з виконання наказу у справі №17/234-41/361

за позовом прокурора міста Києва в інтересах Державної інноваційної фінансово-кредитної установи в особі Київського регіонального відділення

до Інституту сорбції та проблем ендоекології Національної академії наук України

про стягнення 660000,00 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники:

від прокуратури - Оксютович Д.В. (представник за посвідченням);

від позивача (скаржника) - Кисловська В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Подлящук О.П. (представник за довіреністю);

від ДВС - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Господарським судом міста Києва було прийнято до розгляду указану скаргу, з урахуванням уточнення скаржником у засіданні 26.02.2018 формулювання вимог, у якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пилипчука К.Р. щодо винесення постанови від 22.12.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу з виконання наказу Господарського суду міста Києва №17/234-41/361 від 15.09.2011;

- визнати неправомірною постанову від 22.12.2017 Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачу з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 17/234-41/361 від 15.09.2011;

- зобов'язати державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пилипчука К.Р. здійснити виконавчі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 17/234-41/361 від 15.09.2011.

Скарга мотивована тим, що всупереч вимогам закону, державним виконавцем не було вчинено всіх дій згідно наданих йому законом прав та покладених обов'язків по виконанню наказу, що призвело до безпідставного винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

ВДВС про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання представників не направив, тому скарга розглядається і вирішується судом за відсутності його повноважного представника.

Судом встановлено, що у провадженні ВДВС перебувало виконавче провадження №29479882 з виконання наказу від 15.09.2011 у справі № 17/234-41/361.

Постановою ВДВС від 22.12.2017 у виконавчому провадженні №29479882 наказ від 15.09.2011 у справі № 17/234-41/361 було повернуто стягувачу без виконання з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка вказує, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документу у вищевказаній постанові ВДВС мотивувало тим, що боржника за адресою не розшукано, а майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 3 указаної статті містить перелік прав, якими наділений виконавець під час здійснення виконавчого провадження, та відповідно якими може скористатися для виконання рішення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 2 указаної статті передбачає, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Скаржник посилається на не вчинення ВДВС передбачених законом дій, згідно наданих йому прав та покладених обов'язків, зокрема, ст. 18 указаного Закону, для примусового виконання рішення суду у справі № 17/234-41/361, і також посилається, що ВДВС не було вчинено і тих дій, про вчинення яких він вказує в оскаржуваній постанові (розшук майна боржника та самого боржника).

Враховуючи наведені посилання Позивача та положення ч. 2 ст. 74 ГПК України судом було зобов'язано ВДВС надати копії матеріалів виконавчого провадження №29479882.

Проте ВДВС копію матеріалів виконавчого провадження №29479882 суду не надав, і також не навів обґрунтованих підстав такого ненадання.

Враховуючи наведене, відповідно до ст. 74 ГПК України у зв'язку з ненаданням ВДВС доказів вчинення дій, на не вчинення яких посилається скаржник, суд визнає доведеною скаржником обставину протиправної бездіяльності ВДВС, яка виявилась у не вчинені ним всіх дій згідно наданих йому законом прав та покладених обов'язків по виконанню наказу від 15.09.2011 у справі № 17/234-41/361, що мало своїм наслідком безпідставне, а отже, неправомірне винесення постанови від 22.12.2017 №29479882 про повернення виконавчого документа стягувачу за ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ВДВС не доведено вжиття ним всіх заходів згідно наданих йому законом прав для виконання рішення суду.

При цьому, судом було прийнято до уваги, що боржнику, якого за місцезнаходженням не розшукав ВДВС, судом на цю ж адресу місцезнаходження направлялася ухвала, боржник її отримав та направив представника у засідання. Представник при цьому підтвердив, що підприємство не перебуває у стані припинення та здійснює свою діяльність.

З огляду на наведене суд визнає обґрунтованими та задовольняє вимоги скарги.

Інші доводи скарги судом розглянуті, проте не враховуються, оскільки на результат розгляду скарги - задоволення вимог скарги з наведених вище підстав, впливу не мають.

Керуючись статтями ст.ст. 232-235, 342, 343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пилипчука К.Р. щодо винесення постанови від 22.12.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу з виконання наказу Господарського суду міста Києва №17/234-41/361 від 15.09.2011.

Визнати неправомірною постанову від 22.12.2017 Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачу з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 17/234-41/361 від 15.09.2011.

Зобов'язати державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пилипчука К.Р. здійснити виконавчі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 17/234-41/361 від 15.09.2011.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повний текст складено 01.03.2018

Суддя Р.Б.Сташків