ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.02.2018 м.Харків Справа № 905/65/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Покров, Дніпропетровська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовмашпром", м.Маріуполь, Донецька область

про зобов'язання виконати умови договору поставки №Т1008/05 від 09.03.17р. в частині здійснення поставки товару та про стягнення штрафу у розмірі 327567,00грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м.Покров, Дніпропетровська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовмашпром", м.Маріуполь, Донецька область про зобов'язання виконати умови договору поставки №Т1008/05 від 09.03.17р. в частині здійснення поставки товару та про стягнення штрафу у розмірі 327567,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №Т1008/05 від 09.03.17р. та специфікації до нього в частині поставки товару у строки обумовлені договором.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/65/18.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.01.18р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №905/65/18 та дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 05.02.18р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.02.18р., у зв'язку з неявкою представника відповідача та ненаданням відзиву на позовну заяву, розгляд справи відкладено на 28.02.18р.

12.02.18р. на адресу суді від позивача надійшла заява №101-107 від 07.02.18р. про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

26.02.18р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на брак коштів.

Протягом розгляду справи представник відповідача у судові засідання не з'явився. Про місце, час та дату судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, шляхом направлення відповідних ухвал на його адресу, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що у випадку не з'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що відповідач в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача надані протягом розгляду справи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши в судовому засіданні подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

09.03.17р. між Публічне акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовмашпром" (постачальник, відповідач) укладено договір поставки №Т1008/05.

Предметом договору визначено зобов'язання постачальника передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого ( номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД, за державним класифікатором продукції та послуг вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (далі - товар), які є його невід'ємною частиною, тоді як покупець зобов'язався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором (п.п. 1.1. договору).

Детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару містяться в специфікаціях (додатках) до цього договору (п.2.1. договору).

Згідно з положеннями п. 2.2. договору, в специфікаціях (додатках) до договору поряд з іншим зазначаються відомості про умови поставки товару.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що товар постачається на умовах та у спосіб, зазначені у специфікаціях (додатках) до цього договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

Відповідно до п.3.2. договору, поставка товару здійснюється постачальником згідно з п.3.1. цього договору тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця, яка направляється постачальнику одним із таких способів: або поштою на юридичну адресу постачальника, або в електронному вигляді на електронну адресу (e-mail): . У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, який містить обсяги і терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують в специфікаціях (додатках) до цього договору. Постачальник зобов'язаний направити письмове підтвердження про отримання ним від покупця письмової заявки на постачання продукції одним із таких способів: або поштою на юридичну адресу покупця, або в електронному вигляді на електронну адресу (e-mail): . Дострокова поставка товару постачальником допускається тільки за згодою сторін.

Згідно п.3.6. договору, зобов'язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними в момент підписання покупцем акту приймання-передачі товару.

Постачальник зобов'язується поставити товар покупцю в строки, визначені в п.3.2. цього договору, а також провести за свій рахунок завантаження на автомобільний або залізничний транспорт покупця товару належної якості (п.3.7. договору).

Відповідно до п.4.1 договору загальна вартість товару за даним договором становить суму партії товару по всіх специфікаціях до цього договору.

Згідно п.4.2 договору ціна кожного найменування товару, його марка, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказується в специфікації до договору.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Датою укладання договору вважається, при підписанні в електронному вигляді - остання з дат підписання сторонами договору, при підписанні на паперовому носії - з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31 грудня 2018р., але не раніше повного виконання зобов'язань обома сторонами (п.13.1. договору).

09.03.17р. сторонами договору укладена специфікація (додаток №1), якою визначені: найменування товару, кількість, ціна без ПДВ, ціна з ПДВ, умови та терміни поставки товару, умови оплати товару.

Так, згідно вказаної специфікації сторонами договору визначено, зокрема: предмет договору - візок спекательний, зварювальний вариант ч. А-1767.000 (на підставі ч.М-6967СБ) (без колосників) у кількості 5 шт.; ціна товару (з ПДВ) - 478200,00грн.; умови поставки - DAP - склад покупця, «Інкотермс-2010»; термін поставки - на протязі 90 календарних днів з моменту підписання специфікації з обох сторін.

Специфікація підписана представниками обох сторін та скріплена печатками.

Як зазначає позивач, в порушення умов договору №Т1008/05 від 09.03.17р. та специфікації (додатку №1 до даного договору) від 09.03.17р. відповідач поставку товару на адресу позивача не здійснив.

Листами №2649/05 від 28.08.17р. та №3159/05 від 03.10.17р, позивач звертався до відповідача з вимогами здійснити поставку товару згідно специфікації №1 від 09.03.17р.

Також, позивач направив на адресу відповідача претензію №101-806/66 від 08.11.17р. з вимогою виконати умови договору, здійснити поставку товару та сплатити суму штрафу за непоставлений товар.

В свою чергу, у відповіді №428/11 від 16.11.17р. на претензію, відповідач повідомив, що порушення строків поставки товару відбулося внаслідок недостатності фінансових коштів та повідомив про готовність поставити товар у березні 2018 року.

За твердженням позивача, яке не спростовано відповідачем, товар не було поставлено у строки визначені сторонами у специфікації №1 від 09.03.17р.

Отже, відповідач товар не поставив, суму штрафу не оплатив, що стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» із позовною заявою про зобов'язання відповідача виконати умови договору поставки «Т1008/05 від 09.03.17р. в частині здійснення поставки товару та стягнення штрафу у розмірі 327567,00грн. за порушення строків поставки товару.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст.625, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 265 ГК України визначено, що за договором поставки постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 ЦК України).

Умовами договору (п.п.1.1, 3.1., 3.7.) на відповідача покладено обов'язок поставити товар, тоді як фінансовий стан, на який посилається відповідач у відповіді на претензію та у відзиві на позовну заяву, жодним чином не впливає на вказаний обов'язок відповідача та не припиняє його.

Доказів поставки товару на час розгляду справи відповідач суду не надав, позовні вимоги належними та допустимим доказами не спростував.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст.76-79 ГПК України).

Згідно із ст.86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги про зобов'язання відповідача поставити на адресу позивача візок спекательний, зварювальний вариант ч.А-1767,000 (на підставі ч.М-6967СБ) (без колосників) у кількості 5 шт., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення не грошового зобов'язання у відсотках до суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно п.11.2. договору у разі порушення строків поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника штраф в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Позивачем на підставі п.11.2. договору нараховано відповідачу штраф за не поставлений товар у розмірі 327567,00грн. Перевіривши здійснені позивачем нарахування штрафу, суд визнає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В силу вимог п.5 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі та ст.20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Згідно ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», м.Покров, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовмашпром», м.Маріуполь, Донецька область про зобов'язання виконати умови договору поставки №Т1008/05 від 09.03.17р. в частині здійснення поставки товару та про стягнення штрафу у розмірі 327567,00грн., задовольнити повністю.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовмашпром» (87523, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Монтажна, буд. 5, ) виконати умови договору поставки №Т1008/05 від 09.03.17р. та поставити на адресу Публічного акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (53300, Дніпропетровська область, м.Покров, вул. Центральна, буд. 11, ) візок спекательний, зварювальний вариант ч.А-1767,000 (на підставі ч.М-6967СБ) (без колосників) у кількості 5 шт.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовмашпром» (87523, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Монтажна, буд. 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (53300, Дніпропетровська область, м.Покров, вул. Центральна, буд. 11, ) штраф в сумі 327567,00грн. та судовий збір в сумі 6513,51грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Рішення складено та підписано 28.02.18р.

Суддя М.О. Лейба