Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. м. Житомир Справа № 906/420/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання: Шевчук-Сингаївська І.Г.

за участю представників сторін:

прокурор: Слівінський О.О. посвідчення №048138 від 04.10.2017;

від відповідача 1: ОСОБА_1 дов. №04/58 від 11.01.2018;

від відповідача 2: ОСОБА_2 дов. №251 від 12.02.2018;

від відповідача 3: ОСОБА_3 дов. №1 від 15.01.2018;

від відповідача 4: не прибув.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

до 1) Новоград-Волинської міської ради

2) Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго"

3) ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Бренвель"

4) ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ВП КДК"

про визнання незаконним та скасувати п.2 рішення від 23.12.2016 №228, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99, зобов'язання повернути майно

Керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування п.2 рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста", яким надано дозвіл КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на відчуження майна; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99, що укладений між КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" та ТОВ "Бренвель"; зобов'язання ТОВ "ВП КДК" повернути КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" згідно акту прийому-передачі:

- частину тепломережі (інвентарний №41, балансова вартість 2241,40грн) протяжністю 90 п/м (з яких - 11 метрів діаметр 89мм, 9 метрів діаметр 32мм, 23 метри діаметр 60мм, 6 метрів діаметр 57 мм, 41 метр діаметр 108 мм) в двотрубному вимірі по вул.Ніколаєва,15, вартістю 27231,00грн;

- частину мережі гарячого водопостачання (інвентарний №70, балансова вартість 2068,82грн) протяжністю 81 п/м (з яких - 11 метрів діаметр 89мм, 23 метри діаметром 57мм, 48 мм, 6 метрів діаметр 57 мм, 48мм, 41 метр діаметр 41мм) в двотрубному вимірі котельні по вул.Ніколаєва,15 вартістю 12163,00грн (з урахуванням заяви про зміну предмету позову вх.№02-44/627/17 від 10.07.2017).

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на недотримання відповідачами порядку відчуження спірного майна комунальної власності, що, на думку прокурора, призвело до незаконного переходу даного майна з власності територіальної громади м. Новоград-Волинського у приватну власність, чим, у свою чергу, порушуються інтереси держави.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.07.2017 залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ВП КДК".

Ухвалою суду від 26.09.2017 провадження у справі №906/420/17 зупинено до вирішення справи №906/850/17 за позовом ТОВ "Бренвель" до КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" про розірвання договору купівлі-продажу №99 від 28.12.2016.

Ухвалою суду від 18.01.2017 провадження у справі №906/420/17 поновлено; справу №906/420/17 призначено до розгляду в засіданні суду.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник 1-го відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник 2-го відповідача в засіданні суду також не визнав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що єдиним споживачем послуг з теплопостачання за спірним договором є школа-інтернат.

Представник 3-го відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав, викладених, у тому числі, у додаткових письмових поясненнях №09/02 від 09.02.2018. Зокрема, зазначив, що внаслідок прийняття 1-им відповідачем спірного рішення і укладання між 2-им і 3-ім відповідачами спірного договору ніяким чином не порушено інтереси держави. На підтвердження своїх доводів, надав довідку Комунального навчального закладу "Новоград-Волинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів" Житомирської обласної ради №132 від 08.02.2018.

Представник 4-го відповідача в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно і належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 5, т.2).

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016 рішенням десятої сесії сьомого скликання Новоград-Волинської міської ради (1-ий відповідач) №228 Про майно комунальної власності територіальної громади міста (а.с. 18, т.1) Комунальному підприємству Новоград-Волинської міської ради Новоград-Волинськтеплокомуненерго (2-ий відповідач) надано дозвіл на відчуження майна, що перебуває на балансі підприємства, а саме:

- частини тепломережі (інвентарний №41, балансова вартість 2241,40грн) протяжністю 90п/м (з яких -11м діаметр 89мм, 9м діаметр 32мм, 23м діаметр 60мм, 6м діаметр 57мм, 41м діаметр 108мм) у двотрубному вимірі котельні на вул.Ніколаєва,15;

- частини мережі гарячого водопостачання (інвентарний №70, балансова вартість 2068,82грн) протяжністю 81п/м (з яких -11м діаметр 89мм, 23м діаметр 57мм, 48мм, 6м діаметр 57мм, 48мм, 41м діаметр 41мм) у двотрубному вимірі котельні на вул.Ніколаєва, 15.

На підставі вказаного рішення ради 28.12.2016 між Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради Новоград-Волинськтеплокомуненерго (продавець) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Бренвель (покупець, 3-ій відповідач) укладено договір купівлі-продажу №99 (далі - Договір) (а.с. 19, т.1), згідно з пунктом 1.1 якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність покупцю вищевказане майно, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, прийняти і оплатити це майно.

Загальна ціна договору становить 39394,40грн, в тому числі 20% ПДВ (з яких вартість частини теплової мережі - 27231,00грн, у тому числі ПДВ; вартість частини мережі гарячого водопостачання - 12163,00грн, у тому числі 20% ПДВ).

Відповідно до п.2.3 Договору приймання-передача майна здійснюється сторонами станом на 01.01.2017 та оформляється актом приймання-передачі.

Так, у матеріалах справи міститься акт прийому-передачі від 01.01.2017 згідно договору купівлі-продажу №99 від 28.12.2016, за яким 2-им відповідачем передано 3-му відповідачу майно, що є предметом Договору, та яке використовується для обслуговування Новоград-Волинської школи-інтернату по вул. Шевченка, 72 (а.с.20, т.1).

06.02.2017 між ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Бренвель (продавець) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ВП КДК" (покупець, 4-ий відповідач) укладено договір купівлі-продажу №06/02 (далі - Договір №06/02) (а.с. 86-87, т.1), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця частину теплової мережі (майно), а покупець зобов'язується прийняти і сплатити грошові кошти на умовах договору за майно:

- частину тепломережі (інвентарний №41, балансова вартість 2241,40грн) протяжністю 90п/м (з яких -11м діаметр 89мм, 9м діаметр 32мм, 23м діаметр 60мм, 6м діаметр 57мм, 41м діаметр 108мм) у двотрубному вимірі котельні на вул.Ніколаєва,15;

- частину мережі гарячого водопостачання (інвентарний №70, балансова вартість 2068,82грн) протяжністю 81п/м (з яких -11м діаметр 89мм, 23м діаметр 57мм, 48мм, 6м діаметр 57мм, 48мм, 41м діаметр 41мм) у двотрубному вимірі котельні на вул.Ніколаєва, 15.

Згідно акту приймання-передачі від 03.04.2017 до договору купівлі-продажу №06/02 від 06.02.2017 3-ім відповідачем передано 4-му відповідачу майно, що є предметом Договору №06/02, та яке використовується для обслуговування Новоград-Волинської школи-інтернату (а.с. 88, т.1).

Прокурор, посилаючись на недотримання відповідачами порядку відчуження спірного майна комунальної власності, що, на думку прокурора, призвело до незаконного переходу даного майна з власності територіальної громади м. Новоград-Волинського у приватну власність, чим, у свою чергу, порушуються інтереси держави, звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом (з врахуванням заяви про зміну предмету позову вх.№02-44/627/17 від 10.07.2017) про визнання незаконним та скасування п.2 рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста", яким надано дозвіл КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на відчуження майна; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99, що укладений між КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" та ТОВ "Бренвель"; зобов'язання ТОВ "ВП КДК" повернути КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" згідно акту прийому-передачі:

- частину тепломережі (інвентарний №41, балансова вартість 2241,40грн) протяжністю 90 п/м (з яких - 11 метрів діаметр 89мм, 9 метрів діаметр 32мм, 23 метри діаметр 60мм, 6 метрів діаметр 57 мм, 41 метр діаметр 108 мм) в двотрубному вимірі по вул.Ніколаєва,15, вартістю 27231,00грн;

- частину мережі гарячого водопостачання (інвентарний №70, балансова вартість 2068,82грн) протяжністю 81 п/м (з яких - 11 метрів діаметр 89мм, 23 метри діаметром 57мм, 48 мм, 6 метрів діаметр 57 мм, 48мм, 41 метр діаметр 41мм) в двотрубному вимірі котельні по вул.Ніколаєва,15 вартістю 12163,00грн (з урахуванням заяви про зміну предмету позову вх.№02-44/627/17 від 10.07.2017).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.327 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до п.30 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо прийняття рішень про відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

За змістом ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та р о з п о р я д ж е н н я о б ' є к т а м и п р а в а к о м у н а л ь н о ї в л а с н о с т і, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, п о р я д о к т а у м о в и в і д ч у ж е н н я о б ' є к т і в п р а в а к о м у н а л ь н о ї в л а с н о с т і в и з н а ч а ю т ь с я в і д п о в і д н о ю р а д о ю. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку (ч.6 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

При цьому, ч.7 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Так, у матеріалах справи знаходиться рішення тридцятої сесії п'ятого скликання Новоград-Волинської міської ради №643 від 15.04.2010 "Про Положення про порядок списання майна комунальної власності територіальної громади міста та про порядок відчуження майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста" (а.с. 29, т.1).

Відповідно до п.1 Положення "Про порядок відчуження майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста" (а.с. 31-34, т.1), яке є Додатком №2 до вказаного вище рішення 1-го відповідача, об'єктом відчуження є окреме індивідуально визначене майно (інвентарний об'єкт або група інвентарних об'єктів), яке відповідно до чинного законодавства віднесено до основних засобів, щодо якого прийнято рішення міської ради про відчуження; органом відчуження майна є суб'єкти господарювання та бюджетні установи, на балансі яких перебуває майно комунальної власності територіальної громади міста (необоротні активи, які відповідно до чинного законодавства віднесені д основних засобів (крім будівель і споруд)), яке доцільно продати.

Варто зазначити, що за змістом п.7 Положення "Про порядок відчуження майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста" відчуження майна комунальної власності територіальної громади міста шляхом викупу проводиться згідно процедури, визначеної у пунктах 2, 3 цього Положення.

Так, п.2 вказаного Положення продавцем об'єктів відчуження: інших основних засобів від імені ради та в інтересах територіальної громади міста є їх балансоутримувачі.

Як вбачається з самого п.2 рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста", спірне майно перебуває на балансі 2-го відповідача. Тобто, враховуючи той факт, що дане майно не є будівлею чи спорудами, його продавцем може бути балансоутримувач - Комунальне підприємство Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго".

При цьому, міська рада розглядає питання про н а д а н н я д о з в о л у на відчуження майна комунальної власності територіальної громади міста, визначає порядок продажу, спосіб відчуження та покупця в разі викупу (п.3 Положення "Про порядок відчуження майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста"). Саме оспорюваним п.2 рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста" надано дозвіл 2-му відповідачу на відчуження спірного майна.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що 1-ий відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не вийшов за межі наданих йому повноважень.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Варто зазначити, що підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що права держави, в інтересах якої прокурор звернувся до суду, пунктом 2 рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста", яким 2-му відповідачу надано дозвіл на відчуження спірного майна, ніяким чином не порушено.

Натомість, у матеріали справи подано, довідку Комунального навчального закладу "Новоград-Волинська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів" Житомирської обласної ради №132 від 08.02.2018, в якій останній повідомляє, що тепломережі, які проходять по території закладу, використовуються виключно для забезпечення тепловою енергією приміщень даного закладу; у закладі відновлено гаряче водопостачання; претензій та зауважень до якості послуг немає (а.с. 12, т.2).

Крім того, як судом зазначалося вище, відповідно до п.30 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо прийняття рішень про відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також п е р е л і к у о б ' є к т і в к о м у н а л ь н о ї в л а с н о с т і, я к і н е п і д л я г а ю т ь п р и в а т и з а ц і ї; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Проте, прокурором, на підтвердження своїх доводів щодо особливого статусу спірного майна не надано доказів включення даного майна до переліку об'єктів, що не підлягають приватизації, і такі в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, варто зазначити, що відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (ч.4 ст.53 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Разом з тим, суд не вбачає у спірних правовідносинах порушення або загрози порушення інтересів держави, оскільки спірним рішенням 1-го відповідача не порушено прав на інтересів ні держави, ні територіальної громади м. Новоград-Волинського - в цілому, ні будь-якого державного органу чи органу місцевого самоврядування - зокрема.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування п.2 рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста", яким КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" надано дозвіл на відчуження майна, не підлягає задоволенню за безпідставністю.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99, укладеного між КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" та ТОВ "Бренвель", суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.ст.215 і 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

За змістом ст.11 ЦК України та ст.174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

При цьому, варто зауважити, що спірний договір був укладений на підставі оспорюваного рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста" і є похідним від нього.

Разом з тим, суд не вбачає у спірних правовідносинах порушення або загрози порушення інтересів держави, оскільки умовами оспорюваного договору не порушено прав та інтересів будь-якого державного органу чи органу місцевого самоврядування. Купівля-продаж майна була здійснена за ціною, що враховує ринкову вартість майна на підставі звіту про оцінку майна (а.с. 57-58 т.1), відчуженню підлягала лише частина тепломережі, що безпосередньо пов'язана л и ш е з одним споживачем - Комунальним навчальним закладом Житомирської обласної ради "Новоград-Волинська загальноосвітня школа інтернат І-ІІ ступенів, теплові мережі прокладені в 1996 році експлуатуватись не будуть, демонтаж є недоцільним, про що свідчить акт від 03.11.2016 (а.с. 56 т.1)

Натомість, визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення майна призведе до порушення прав Комунального навчального закладу Житомирської обласної ради "Новоград-Волинська загальноосвітня школа інтернат І-ІІ ступенів".

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції Україн в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

В силу положень ч.1 ст.129 Конституції України, ч.1 ст.2, ч.1 ст.6, ч.2 ст.48 чинного Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.1 ч.3 ст.2, ч.1 ст.11 ч.1 ст.236 чинного Господарського процесуального кодексу України, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 N3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави."

Принцип верховенства права та справедливості є універсальним, як для кримінального, так і для господарського, адміністративного та цивільного судочинства.

На дане власне рішення Конституційний Суд України посилається і в рішеннях по справах N1-10/2004 від 1 грудня 2004 року та N1-9/2005 від 24 березня 2005 року.

Отже, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99, укладеного між КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" та ТОВ "Бренвель".

Щодо вимоги прокурора про зобов'язання ТОВ "ВП КДК" (4-ий відповідач) повернути КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (2-й відповідач) згідно акту прийому-передач частину тепломережі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як судом зазначалося вище, 06.02.2017 між ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Бренвель (продавець) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ВП КДК" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №06/02 (а.с. 86-87, т.1), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупця частину теплової мережі (майно), а покупець зобов'язується прийняти і сплатити грошові кошти на умовах договору за майно (що, у свою чергу, було предметом оспорюваного договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99), а саме:

- частину тепломережі (інвентарний №41, балансова вартість 2241,40грн) протяжністю 90п/м (з яких -11м діаметр 89мм, 9м діаметр 32мм, 23м діаметр 60мм, 6м діаметр 57мм, 41м діаметр 108мм) у двотрубному вимірі котельні на вул.Ніколаєва,15;

- частину мережі гарячого водопостачання (інвентарний №70, балансова вартість 2068,82грн) протяжністю 81п/м (з яких -11м діаметр 89мм, 23м діаметр 57мм, 48мм, 6м діаметр 57мм, 48мм, 41м діаметр 41мм) у двотрубному вимірі котельні на вул.Ніколаєва, 15.

Тобто, власником спірного майна на даний час є ТОВ "ВП КДК".

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що судом відмовлено в задоволенні позовної вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99, укладеного між КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" та ТОВ "Бренвель", останнє є особою, яка законно, на підставі чинного законодавства заволоділа спірним майном, а відтак - 4-ий відповідач є добросовісним набувачем спірного майна.

Таким чином, з огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову і в частині зобов'язання ТОВ "ВП КДК" повернути КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" згідно акту прийому-передач частину тепломережі (інвентарний №41, балансова вартість 2241,40грн) протяжністю 90 п/м (з яких - 11 метрів діаметр 89мм, 9 метрів діаметр 32мм, 23 метри діаметр 60мм, 6 метрів діаметр 57 мм, 41 метр діаметр 108 мм) в двотрубному вимірі по вул.Ніколаєва,15, вартістю 27231,00грн, та частину мережі гарячого водопостачання (інвентарний №70, балансова вартість 2068,82грн) протяжністю 81 п/м (з яких - 11 метрів діаметр 89мм, 23 метри діаметром 57мм, 48 мм, 6 метрів діаметр 57 мм, 48мм, 41 метр діаметр 41мм) в двотрубному вимірі котельні по вул.Ніколаєва,15 вартістю 12163,00грн.

Згідно ч.2, ч.3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, суд вважає, що за зазначених у позові змісту інтересів держави, наведених доводів щодо обставин вчинення порушення відповідачами вимог чинного законодавства та з урахуванням фактичних обставин справи, прокурор не довів підстав для визнання незаконним та скасування п.2 рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста", яким надано дозвіл КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" на відчуження майна; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99, що укладений між КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" та ТОВ "Бренвель"; зобов'язання ТОВ "ВП КДК" повернути КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" згідно акту прийому-передачі: частину тепломережі (інвентарний №41, балансова вартість 2241,40грн) протяжністю 90 п/м (з яких - 11 метрів діаметр 89мм, 9 метрів діаметр 32мм, 23 метри діаметр 60мм, 6 метрів діаметр 57 мм, 41 метр діаметр 108 мм) в двотрубному вимірі по вул.Ніколаєва,15, вартістю 27231,00грн; частину мережі гарячого водопостачання (інвентарний №70, балансова вартість 2068,82грн) протяжністю 81 п/м (з яких - 11 метрів діаметр 89мм, 23 метри діаметром 57мм, 48 мм, 6 метрів діаметр 57 мм, 48мм, 41 метр діаметр 41мм) в двотрубному вимірі котельні по вул.Ніколаєва,15 вартістю 12163,00грн.

Отже, наведені вище обставини у своїй сукупності, а також норми ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, зокрема - справедливість, добросовісність та розумність, дають підстави не погодитися з доводами прокурора щодо порушення інтересів держави у зв`язку з прийняттям рішення сесії Новоград-Волинської міської ради від 23.12.2016 №228 "Про майно комунальної власності територіальної громади міста" та укладенням договору купівлі-продажу від 28.12.2016 №99.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на прокурора в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.02.18

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу, 2 - Новоград-Волинській місцевій прокуратурі (рек.з пов.); 3 - прокуратурі Житомирської області; 4 - Новоград-Волинській міській раді (рек.з пов.); 5 - КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (рек.з пов.); 6 - ТОВ "Бренвель" (рек.з пов.); 7 - ТОВ "ВП КДК" (45000, АДРЕСА_1) (рек.з пов.)