Суд
УХВАЛА

23 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/21682/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

Погребняка В.Я.

учасники справи:

боржник - Державне підприємство "Конярство України",

арбітражний керуючий - Атаманенко Світлана Вікторівна,

заінтересована особа - Міністерство аграрної політики та продовольства України

розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України

на ухвалу господарського суду м. Києва

від 24.04.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду

від 10.10.2017

у складі суддів: Тищенко А.І. (головуючий), Майданевич А.Г., Скрипка А.І.,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Астарта-Київ",

до Державного підприємства "Конярство-України",

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство аграрної політики та продовольства України (далі - Міністерство, заявник) 15.11.2017 звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України на ухвалу господарського суду м. Києва від 24.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 у справі № 910/21682/15.

03.01.2018 на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017), справа № 910/21682/15 господарського суду м. Києва передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/21682/15 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2018 року.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Однак касаційна скарга не відповідає вимогам статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою).

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, зокрема, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент подання касаційної скарги).

Підпунктами 8- 10 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання касаційної скарги) визначено перелік заяв у справі про банкрутство, за подання яких справляється судовий збір, а саме: заяви про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; заяви про порушення справи про банкрутство; заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною.

Ставки судового збору з апеляційних та касаційних скарг, що подаються на судові рішення, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду вказаних заяв і скарг, встановлено підпунктами 4 і 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону, а саме: за подання апеляційних скарг - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги; за подання касаційних скарг - 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви і скарги.

Як вбачається з касаційної скарги, заявник не погоджується з постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017, якою ухвалу господарського суду м. Києва від 24.04.2017 в частині розгляду кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна Вугільна Компанія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тепличне" та ОСОБА_6, залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тепличне" подало до господарського суду м. Києва заяву з кредиторськими вимогами до боржника 18.11.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Східна вугільна компанія" подало до господарського суду м. Києва заяву з кредиторськими вимогами до боржника 19.11.2015.

Відповідно до підпункту 13 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору, за заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, була встановлена в розмірі 2 мінімальних заробітних плат, розмір суми, що належав до сплати, за подання зазначеної заяви, становив 2 436, 00 грн. (1218*2).

ОСОБА_6 звернувся до господарського суду м. Києва з заявою про визнання кредиторських вимог 30.03.2016, розмір суми судового збору, що належало сплатити за подання зазначеної заяви, 2 756, 00 (1378*2).

Отже, звертаючись з касаційною скаргою 15.11.2017 на ухвалу господарського суду м. Києва від 24.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 у справі № 910/21682/15 заявнику належало сплатити 9 153, 60 (120% від (1 218, 00*4+1378,00*2).

Разом з тим, Міністерством до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору, з клопотанням про звільнення від сплати судового збору заявник не звертався.

Крім того, частиною 1 статті 111-1 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, визначено, що особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Пунктом 3 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017, передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Відповідно до статті 291 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017, особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Однак, заявником касаційної скарги взагалі не додано доказів надіслання її копії іншим учасника справи.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній з 15.12.2017) у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, заявнику касаційної скарги необхідно усунути недоліки касаційної скарги сплатити судовий збір за подання касаційної скарги, а саме надавши суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у сумі 9 153, 60 грн. та надати суду докази про направлення копії касаційної скарги іншим учасникам справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що листом Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 визначено реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 0007, код класифікації доходів бюджету - 22030102.

На підставі викладеного та керуючись ст. 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), статтями 174, 234, 290, 292 та підпунктом 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, суддя Верховного Суду, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на ухвалу господарського суду м. Києва від 24.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 у справі №910/21682/15 залишити без руху.

2. Надати Міністерству аграрної політики та продовольства України строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз'яснити Міністерству аграрної політики та продовольства України що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду В.Я. Погребняк