РІШЕННЯ

12 лютого 2018 року Справа №913/928/17

Провадження №16/913/928/17

За позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, м.Старобільськ Луганської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Комунального підприємства Біловодського ремонтно-експлуатаційного підприємства, смт.Біловодськ Біловодського району Луганської області

про відшкодування шкоди у сумі 848159 грн 35 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від заявника: ОСОБА_1, прокурор відділу прокуратури Харківської області на підставі посвідчення від 15.08.2014 №028256;

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю від 05.02.2018.

Суть спору: по факту досудового розслідування кримінального провадження від 07.03.17 №0000014, порушеного за незаконне видобування корисних копалин (ч.2ст.240 КК України), та при виявленні (17.10.17) слідчим кримінального правопорушення, що кваліфікується ч.2 ст.367 КК України, заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Луганській області до Комунального підприємства Біловодського ремонтно-експлуатаційного підприємства про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сумі 848159 грн 35 коп.

В обґрунтування заявленої вимоги прокурор вказує, що відповідачем у період з 13.07.2015 по 01.06.2017, в порушення вимог ст.ст. 16-19 Кодексу України про надра та ст.ст.44,49 Водного Кодексу України здійснювалось незаконне, без спеціального дозволу, користування надрами та видобування і реалізація підземної прісної води з артезіанських свердловин, що призвело до заподіяння збитків державі у сумі 848159 грн 35 коп.

У судовому засіданні 14.12.2017 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на підставі розпорядження голови Луганської обласної військово-цивільної адміністрації від 11.06.2015 №235 Про передачу в управління майна спільної власності територіальних громад області, відповідачу передано в управління майно обласного комунального підприємства Компанія Луганськвода з метою організації централізованого питного водопостачання та водовідведення. Відповідач вказує, що отримавши майно, підприємство відповідача мало діючу ліцензію на централізоване водопостачання та водовідведення, надану 01.07.2015. Як стверджує відповідач у відзиві, для оформлення дозволу на спеціальне водокористування необхідно було декілька місяців, тому підприємство відповідача прийняло рішення не припиняти водопостачання і одночасно вирішувати питання щодо отримання дозволу.

Відповідач вказав, що 16.05.2017 документи, необхідні для отримання дозволу, неодноразово подавалися до Департаменту екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації і після усунення недоліків, 23.11.2017 відповідачем отримано дозвіл на спеціальне водокористування.

У судовому засіданні прокурор ознайомився з поданим відповідачем відзивом і отримав фотокопії.

У судове засідання 11.01.2018 представники сторін не прибули.

Від прокурора через канцелярію суду надійшли заперечення на відзив від 05.01.2018 №01/106/25-вих18.

У запереченні прокурор вказує, що у період з 13.07.2015, підприємство відповідача в порушення вимог законодавства України здійснювало незаконно, без спеціальних дозвільних документів, видобування та реалізацію підземної прісної води з артезіанських свердловин. Прокурор стверджує, що КП Біловодське ремонтно-експлуатаційне підприємство, не може користуватись дозвільними документами обласного комунального підприємства Компанія Луганськвода, оскільки підприємство відповідача не є його правонаступником.

Також, прокурор зазначає, що посадові особи відповідача не вживали жодних дій для отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Від КП Біловодського ремонтно-експлуатаційного підприємства надійшов додатковий відзив на позовну заяву від 22.01.2017, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідач в своєму відзиві вказав про відсутність у прокурора права представляти інтереси екологічної інспекції в даному позові, оскільки прокурором не надано доказів та інших обґрунтувань щодо неможливості позивача представляти самостійно свої інтереси в суді, що є порушенням приписів ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Так, відповідач вважає що:

1)відсутні докази правомірності проведеної позивачем перевірки діяльності відповідача у сфері охорони навколишнього природного середовища;

2)відсутні докази правомірного оформлення результатів перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, передбачених Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності;

3)відсутня вина відповідача у спричиненні шкоди, внаслідок обставин непереборної сили;

4)відсутня необхідність отримання дозволу на використання надр за період з 13.07.2015 по 01.06.2017, оскільки відповідачем не перевищено лімітів видобування підземних вод у 300 м. куб., передбачених ст. 23 Кодексу України про надра, у межах яких землекористувачі та землевласники мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу.

Також, відповідачем у відзиві викладені заперечення проти стягнення коштів за проведення судової експертизи в рамках кримінального провадження, обґрунтовані відсутністю правових підстав для задоволення даної вимоги позову.

Від відповідача через канцелярію суду 25.01.18 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до прийняття рішення у кримінальному провадженні №0000014 від 07.03.2017, порушеному за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 Кримінального кодексу України.

Відповідач вважає, що розгляд даної справи неможливий, оскільки "в основу справи, як підстави позову, було покладено обставини, які доказуються в рамках зазначеного кримінального провадження".

Предметом позову в даній справі є відшкодування шкоди у сумі 848159 грн 35 коп., підставою - порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, ст.ст. 16-19 Кодексу України про надра та ст.ст.44,49 Водного Кодексу України.

Даний спір є підвідомчий господарському суду.

Оцінку доказів у справі суд проводитиме при прийнятті рішення.

За таких обставин, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі суд залишив без задоволення, оскільки суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У судовому засіданні оголошено перерву до 05.02.2018.

У судове засідання 05.02.2018 прибув прокурор та повноважний представник відповідача.

Від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання від 19.01.2018 №44/01-03-17 про розгляд справи без участі представника позивача, призначеної на 25.01.2018. Суд не вирішував клопотання позивача стосовно судового засідання, призначеного на 25.01.2018, у судовому засіданні 05.02.2018.

Від прокурора надійшла відповідь від 01.02.2018 №01/106/184вих18 на відзив відповідача, в якому прокурор зазначає, що наявність підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Луганській області, підтверджена ухвалою господарського суду Луганської області від 28.11.2017 у даній справі.

Також прокурор вказує, що факт порушення природоохоронного законодавства був встановлений під час огляду місця події, проведеного в межах кримінального провадження із залученням державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Луганській області в якості фахівця.

В результаті огляду місця події складена довідка від 23.05.17 «щодо участі у проведенні огляду місця події, що проводиться Біловодським відділом Старобільської місцевої прокуратури Луганської області» з доданим до неї розрахунком розміру відшкодування збитків.

Прокурор зазначає, що розмір збитків, заподіяних державі, визначений робітниками екологічної інспекції згідно Методики розрахунку відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про раціональне використання водних ресурсів, затвердженої Міністерством охорони навколишнього природного середовища України 20.07.2009 №389, становить 848159,35 грн та підтверджується висновком комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи від 19.09.2017 №12753/12754.

Прокурор стверджує, що доводи відповідача стосовно настання непереборної сили при отриманні дозволу на спецводокористування, є не доведеними, адже дозвіл отриманий відповідачем тільки після порушення кримінальної справи, що підтверджує, на думку прокурора, факт недбалості та бездіяльності службових осіб підприємства відповідача.

Крім того, прокурор зазначив, що відповідач не має належним чином оформлених правовстановлюючих документів на користування земельними ділянками під використовуваними свердловинами, отже останній не в праві посилатися в своїх запереченнях до позову на приписи ст.23 кодексу України про надра.

Прокурор також вказує, що у прохальній частині позовної заяви, не зазначена вимога щодо стягнення з відповідача вартості проведеної експертизи.

Від відповідача через канцелярію суду надійшли додаткові пояснення від 04.02.2017, в яких відповідач наводить практику Європейського суду з прав людини та зазначає, що прокурор може звернутись до суду у випадку відсутності відповідного компетентного органу або нездійснення чи неналежного здійснення ним чи іншим субєктом відповідних владних повноважень.

Також, відповідач вважає, що відшкодування шкоди, завданої порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. За таких обставин, стверджує відповідач, в його діях відсутня вина, що є одним з елементів, за відсутності якого цивільно-правова відповідальність не настає.

У судовому засіданні 12.02.18 прокурор заявив усне клопотання про зупинення розгляду справи до набрання законної сили вироком по кримінальній справі.

Суд залишає клопотання прокурора без задоволення на підставі ч.3 ст.195 ГПК України, на підставі якої зупинення провадження на стадії розгляду справи по суті можливо лише з підстав, встановлених пунктами 1-3 ст.227 та пунктом 1 частини 1 ст.228 цього кодексу, а вказані норми не передбачають а ні права, а ні обовязку суду зупиняти справу до вирішення іншої справи. Також суд вказує на те, що саме таке клопотання на підставі п.5 ст.227 ГПК України було заявлено відповідачем у судовому засіданні 25.01.18. Суд залишив без задоволення клопотання відповідача. Прокурор заперечував проти клопотання відповідача.

При розгляді справи суд встановив.

На підставі договору управління майном від 15.06.15, укладеного між Луганською обласною військово-цивільною адміністрацією та Комунальним підприємством Біловодське ремонтно-експлуатаційне підприємство (відповідач) та зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за №1228, розпорядження керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11.06.15 №235 Комунальне підприємство Біловодське ремонтно-експлуатаційне підприємство отримало в управління майно, власником якого є обласна територіальна громада Луганської області і яке обліковувалось на балансі ОКП «Компанія «Луганськвода». Згідно з додатком до договору відповідачу передано, в тому числі, артезіанську свердловину №3, свердловини №№ 1,2,4,6,7 для видобування прісної води.

На підставі вказаного договору відповідач є управителем переданого йому за договором майна, обліковує майно в себе в бухгалтерському обліку (п.3.4.2) і здійснює централізоване водопостачання та водовідведення населення, підприємств, установ та організацій (п.4.1, ліцензія від 01.07.15 №287802 серії АЕ, а.с.29), починаючи з моменту передавання майна, вказаного в договорі (п.1.4), тобто з 15.06.15. Дозвіл на спец водокористування отримано 23.11.17.

Прокурор звернувся з даним позовом до суду в інтересах Державної екологічної інспекції Луганської області і просить стягнути з відповідача збитки в сумі 848159,35 грн. за період з 13.07.15 по 01.06.17, заподіяні відповідачем внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що виявилось в самовільному користуванні підземними прісними водами без оформленого у встановленому законом порядку спеціального дозволу, що є порушенням приписів ст.44, ст.49 Водного Кодексу України, ст.ст. 16, 19, 21,23 Кодексу України «Про надра».

В позовній заяві прокурор вказує, що відповідальність за вказане правопорушення встановлена в ст.110 Водного кодексу України, ст.ст.65,67 Кодексу України «Про надра», ст.ст.68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Вимоги позову прокурор мотивує і доводить наступним.

В ході розслідування кримінальної справи, порушеної 06.03.17 №0000014 по ч.2ст.240 КК України - за незаконне видобування корисних копалин підземної прісної води за відсутності належним чином оформленого спеціального дозволу на користування надрами та спеціальне водокористування, органом слідства виявлено службову недбалість посадових осіб Комунального підприємства Біловодського ремонтно-експлуатаційного підприємства, смт.Біловодськ Біловодського району Луганської області (відповідач) під час видобування підземної води, що кваліфіковано ч.2ст.367 КК України.

Дані події внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 06.09.17 та 17.10.17 за №0000014, що підтверджено прокурором відповідним витягом (т.1, а.с.24).

При розслідуванні кримінальної справи Державна екологічна інспекція Луганської області (позивач) відрядила спеціаліста для участі у проведенні огляду місця події.

Огляд місця події проводив державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища в Луганській області ОСОБА_3 в присутності слідчого Біловодського відділу поліції головного управління Національної поліції в Луганської області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 Дані слідчі дії проводились за адресою: Луганська область, Біловодський район, вул. Ракетна, буд.1, яка є юридичною адресою відповідача.

Результат проведення огляду місця події оформлений довідкою від 23.05.17 «щодо участі у проведенні огляду місця події, що проводиться Біловодським відділом Старобільської місцевої прокуратури Луганської області» з доданим до неї розрахунком розміру відшкодування збитків. Довідка підписана державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища в Луганській області ОСОБА_3 Розрахунок, який є додатком до довідки, підписаний двома посадовими особами державної екологічної інспекції (а.с.82-84, т.1).

З вказаної довідки про огляд місця події вбачається, що слідчими Біловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, надано посадовим особам позивача паспорти на свердловини за №1 В-2/11З, №2 В-2/114, № 5 В-2 284, №6 В2/119.

Також в довідці вказано, що при обстеженні території ДП «Біловодське РЕП», виявлено чотири артезіанські свердловини для видобування підземної води, дві з яких знаходяться за адресою смт. Біловодськ, вул. Філоненка 2. Зазначені свердловини розміщені у колодязях та обладнані глибинним насосним обладнанням. Видобута вода перекачується до водонапірної вежі, для подальшої подачі води споживачам. Вимірювальне обладнання та щитова розташовані в господарській будівлі. Інші дві свердловини розташовані по вул. Джерельна (Кірова), 90. г

Одна з свердловин (№5 В-2/284) розташована в господарській будівлі та обладнана станцією Каскад-К, що застосовується для автоматизованої подачі питної води.

Під час огляду, як зазначено в довідці, КП «Біловодське РЕП» здійснює видобуток підземної води зі свердловин без дозволу на спеціальне водокористування та спеціального дозволу на користування надрами, що є порушенням ст. 44, ст.49 Водного Кодексу України, ст.ст. 16, 19, 21,23 Кодексу України «Про надра».

Довідка містить дані статистичної звітності про забір води, згідно яких: в 2016 році здійснено забір води - 104.9 тис.м3, фактично використано 77.3 тис.м3, втрати води 27.6тис.м3; за 4 місяці 2017 року здійснено забір води 36.36 тис.м3, фактично використано 26 тис.м3, втрати води 10.36 тис.м3.

Посадова особа позивача - державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища в Луганській області ОСОБА_3 зазначив в довідці від 23.05.17 про огляд місця події, що згідно даних відповідача, вказаних в довідці від 06.06.17 №51 (міститься в матеріалах справи на а.с.81,т.1), з чотирьох свердловин протягом періоду 13.07.15-01.06.17 фактично видобуто підземної води 162234 м3.

Свердловини для видобутку підземної води, як вказано в довідці по огляду місця події, обладнані вимірювальними приладами (лічильниками). Паспорти на вимірювальні прилади, а також документи, що посвідчують державну повірку приладів, підприємством не надано. Тобто, державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища в Луганській області ОСОБА_3 не користувався вказаними документами при огляді місця події, а обєм видобутої підземної води 162234 м3 вказав з довідки відповідача від 06.06.17 №51 (а.с.81,т.1).

У зв'язку з відсутністю у відповідача на дату огляду місця події 23.05.17 - документів дозвільного характеру здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та спеціального дозволу на користуванні надрами (підземні води), що додається та є невід'ємною частиною цієї довідки.

Розрахунок виконано посадовими особами позивача з вказанням про те, що враховано «Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 №389.

Підставою для виконання розрахунку розміру збитків посадові особи позивача вказали «відсутність у відповідача дозволу на спец водокористування та дозволу на користування надрами, що є порушенням ст.44, ст.49 Водного Кодексу України, ст.ст. 16, 19, 21,23 Кодексу України «Про надра», і кваліфікується як самовільне спеціальне водокористування, та користування надрами (підземна вода)».

Використана в розрахунку формула:

Зсам = 5 х W х Тар, (грн.)

де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування), м3.

Тар - розмір, аналогічний ставці рентної плати за спеціальне використання води, встановленої статтею 255 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, карєрних та дренажних вод - грн/100 м3, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 м). Згідно зі ст. 255.5.2 Податкового Кодексу України в редакції, що діяла на 23.05.17 ставка рентної плати за спеціальне використання підземних вод по Луганській області складає 104,56 грн. за 100 кубометрів.

В розрахунку вказано, що фактичний об'єм підземної води, визначено на основі даних довідки відповідача від 06.06.2017 № 5 - 162234 м3.

Також розрахунок містить інформацію про те, що «згідно зі ст. 255.5.2 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-17, ставка збору за спеціальне використання підземних вод по Луганській області станом на 23.05.2017 складає 104,56 гри. за 100 м3».

Виконаний розрахунок: Зсам = 5 х 162234 х 1,0456 = 848159,35 грн.

У підсумку розрахунку вказано: «… розмір збитків, заподіяних державі КП «БІЛОВОДСЬКЕ РЕМОНТНО - ЕКСПЛУАТАЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО» внаслідок самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) за період з 13.07.2015 по 01.06.2017 рогу становить 848159,35 гри. (вісімсот сорок вісім тисяч сто пятдесят девять три. 35 коп.).

В підтвердження позовних вимог також надано висновок комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи №12753/12754, виготовленої 19.09.17 в рамках кримінального провадження від 06.03.17 №0000014 на підставі постанови від липня 2017 року про призначення комплексної інженерно-екологічної та економічної експертизи за підписом старшого слідчого Біловодського ВП ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_5 разом з матеріалами кримінального провадження.

На вирішення експертизи поставлені наступні питання: чи підтверджується документально довідка від 23.05.17 про огляд місця події (про яку вказано вище в тексті рішення); чи підтверджується документально розрахунок суми збитків у розмірі 848159,35грн. за період з 13.07.15 по 01.06.17, який є додатком до вказаної довідки.

Відповідач проти позову заперечує з підстав неналежності доказів, якими прокурор підтверджує і мотивує позов. Як вказано вище за текстом рішення, відповідач вказує про відсутність проведеної уповноваженими органами перевірки діяльності підприємства по видобутку підземної води у встановленому законом порядку, про відсутність вини у несвоєчасному отриманні дозволу, що за правилами ст.111 Водного кодексу України, ст.1166 ЦК України звільняє відповідача від обовязку відшкодовувати шкоду.

Так в своїх запереченнях (у додатковому відзиві) відповідач посилається на порушення прокурором приписів ст. 19 Господарського кодексу України, ст.ст.1,7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ч. ч. 1,3 ст. 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", в яких йдеться мова про державний контроль в сфері дотримання природоохоронного законодавства і про особливості проведення перевірок субєктів господарювання уповноваженими на те державними органами.

Відповідач наводить п. 1,2 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N454/2011 в якому вказано, що державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (далі - Міністр). Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Отже в своїх запереченнях відповідач доходить висновку, що перевірку діяльності відповідача в сфері дотримання приписів законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів здійснено не у встановленому законом порядку і неповноважними особами.

Також відповідач вказує на неправомірне використання у кримінальному провадженні Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20 липня 2009р. N389, і зазначає, що дана Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами природоохоронного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, вислухав прокурора і представника відповідача, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 19 ГК України встановлює права держави на здійснення контролю і нагляду за господарською діяльністю суб'єктів господарювання, в тому числі у таких сферах, як водні відносини - за використанням та охороною вод, відтворенням водних ресурсів.

Частина 4 ст. 19 ГК України вказує, що органи державної влади і посадові особи, уповноважені здійснювати державний контроль і державний нагляд за господарською діяльністю, їх статус та загальні умови і порядок здійснення контролю і нагляду визначаються законами. В ч.7 даної норми вказано: суб'єкт господарювання має право на одержання інформації про результати інспектування і перевірок його діяльності не пізніш як через тридцять днів після їх закінчення, якщо інше не передбачено законом. Дії та рішення державних органів контролю та нагляду, а також їх посадових осіб, які проводили інспектування і перевірку, можуть бути оскаржені суб'єктом господарювання у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст.35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод. Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно з Положенням про Міністерство екології і природних ресурсів, затвердженим постановою КМУ від 21.01.15 №32, дане Міністерство здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про раціональне використання, відтворення і охорону природних ресурсів.

Реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів покладається на Державну екологічну інспекцію, як вказано в Положенні про державну екологічну інспекцію, затвердженому наказом Президента України від 13.04.11. №454/2011.

Відповідальність за порушення вимог водного законодавства встановлена ст.ст.110,111 Водного кодексу України. Згідно ст.111 цього кодексу підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі: самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

На підставі приписів ст.ст.16,17 Закону України «Про питну воду, водопостачання та водовідведення», ст.ст.44,49,59 Водного кодексу України відповідач в своїй діяльності по здійсненню водовидобування і централізованого водопостачання для задоволення питних і побутових потреб населення, що є спеціальним водокористуванням, і при відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки під водними свердловинами, зобовязаний оформити дозвіл на спеціальне водокористування, як того вимагає закон.

Судом встановлено, що в період з 15.06.15 дата передачі в управління майна для водо видобування і водопостачання за договором і до 23.11.17 дата отримання дозволу, відповідач здійснював спецводокористування без дозволу на такий вид діяльності. Правовстановлюючі документи на земельні ділянки під свердловинами у відповідача відсутні, відтак відповідач зобовязаний був оформити дозвіл на спецводовикорстання. За таких обставин відповідач має нести відповідальність на підставі ст.ст.110,111 Водного кодексу України, в порядку ст.1166 ЦК України, Методики №389.

Обовязок відшкодування збитків настає відповідно ст.111 Водного кодексу України в порядку ст.1166 ЦК України, згідно яких прокурор або позивач зобовязані довести суду склад цивільного правопорушення, а відповідач зобовязаний довести відсутність вини належними та допустимими доказами ст.76,77 ГПК України.

Суд також встановив, що Державна екологічна інспекція у Луганській області (позивач), зобовязана здійснювати державний контроль за правомірністю використання водних ресурсів шляхом проведення перевірок діяльності Комунального підприємства Біловодського ремонтно-експлуатаційного підприємства (відповідача) з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження, тобто оформлювати результати перевірки у відповідності до Положення про Держекоінспекцію №454/2011. Однак, перевірку діяльності відповідача у встановленому цивільним законодавством порядку в період з 15.06.15 по 23.11.17 інспекція не здійснювала, у звязку з чим було порушено право відповідача на оскарження результатів перевірки і на захист своїх прав в межах цивільного законодавства.

Доказів про проведення перевірки позивачем діяльності відповідача в сфері користування надрами та водними ресурсами у відповідності з вказаними нормами права в матеріалах справи не має. Доказів неможливості провести таку перевірку у відповідності до приписів законодавства позивач та прокурор не надали.

Довідка від 23.05.17 щодо участі державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища в Луганській області ОСОБА_3 у проведенні огляду місця події, що проводилась Біловодським відділом Старобільської місцевої прокуратури Луганської області з доданим до неї розрахунком розміру відшкодування збитків, не є належним і допустимим доказом в розумінні ст.76,77 ГПК України спричинення збитків, оскільки складання такого документа і в такий спосіб не передбачено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положенням про державну екологічну інспекцію, затвердженому наказом Президента України від 13.04.11 №454/2011, у звязку з чим цей документ не може бути доказом самого факту спричинення збитків.

Крім того, обставини та факти, викладені в довідці про огляд місця події державним інспектором екологічної служби, не мають підтвердження матеріалами справи, тобто в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких можна перевірити, встановити правильність і законність даних, вказаних в довідці.

Договір про управління майном містить дані про передачу відповідачеві таких свердловин: артезіанської свердловини №3 (по вул. Філоненко, 2»а»), свердловин №№ 1,2 (по вул.. Філоненка, 2 «а»), №4, №6 та №7 (по вул. Кірова, 90), всього шість свердловин (а.с.35-36,т.1). Між тим, в довідці вказано, що при обстеженні території відповідача - Комунального підприємства Біловодського ремонтно-експлуатаційного підприємства, яке зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1 (витяг з ЄДР) виявлено чотири свердловини. Довідка про огляд місця події не містить інформації: які свердловини були у використанні відповідача, а які ні і чому. Які свердловини були оформлені лічильниками, а які ні.

Також суд зазначає, що доказів в підтвердження передачі відповідачу свердловини №5 в матеріалах справи не має, а довідка про огляд місця події містить інформацію про виявлення свердловини №5 по вул.Кірова, 90 і про передачу слідчим держінспектору екологічної служби паспорту на свердловину №5 .

Слід вказати, що той факт, що паспорти на свердловини надав держінспектору слідчий, виключає можливість дійти висновку, що посадова особа повноважного органу для здійснення контролю за використанням водних ресурсів, обстежувала свердловини в присутності посадових осіб відповідача, їх технічне обладнання і встановлювала відповідність свердловин і обладнання технічній документації. Паспорти на свердловини №№1,2,5,6 не надають можливості ототожнювати свердловини, передані в управління за договором, і свердловини, оглянуті держінспектором на місці події тому, що в довідці про огляд місця події не вказано які саме свердловини оглянуті по вул.Філоненка, 2 і які по вул.. Кірова, 90, а паспорти взагалі не містять адрес, а тільки привязку до місцевості.

Відсутні підстави для висновку про правомірне скористання посадовою особою позивача при розрахунку збитків довідкою відповідача про обєм фактично видобутої води у розмірі 162234м3, оскільки в довідці про огляд місця події вказано про відсутність при проведенні огляду документів на вимірювальні прилади і документів про повірку приладів. У звязку з чим довідку про огляд місця події з додатком (з розрахунком збитків) не можна вважати належним доказом правильності розрахування розміру заявлених до стягнення збитків.

Також слід відзначити несумісність дат, вказаних в довідці про огляд місця події (23.05.17) і в довідці відповідача про використаний обєм води( 06.06.17), що підтверджує неправомірність розрахунку і той факт, що державний нагляд за діяльністю відповідача в сфері водокористування не здійснювався у встановленому законом порядку.

Суд критично оцінює, як доказ спричинення збитків, висновок комплексної судової інженерно-екологічної та економічної експертизи №12753/12754, виготовленої 19.09.17 в рамках кримінального провадження від 06.03.17 №0000014 на підставі постанови від липня 2017 року «Про призначення комплексної інженерно-екологічної та економічної експертизи».

Зі змісту висновку експертизи вбачається не фактичне проведення інженерно-екологічної та економічної експертизи в сфері видобування прісної води з надр в сфері ведення господарської діяльності відповідачем по водовидобуванню і водопостачанню водних ресурсів для потреб населення, а проведення правової експертизи законодавчих норм в галузі спецводокористування з ціллю знайти документальне підтвердження неправомірності в діяльності відповідача в сфері спецводокористування.

Виходячи з суті даного спору, який розглядає господарський суд, факт порушення закону відповідачем, обставини по підтвердженню складу цивільного правопорушення, документи, надані в підтвердження таких обставин, що визначені заявником як відповідні докази, має досліджувати суд в ході розгляду справи. Суд при постановленні рішення має право і обовязок надавати оцінку всім документам, на які сторони посилаються, як на підставу (підтвердження) своїх вимог і заперечень до суті спору. Суд встановлює достатність, належність та допустимість всіх доказів по справі, надає правову кваліфікацію предмету та підставам спору. Тому висновок експерта про те, що довідка від 23.05.17 про огляд місця події та розрахунок суми збитків у розмірі 848159,35грн. за період з 13.07.15 по 01.06.17, який є додатком до вказаної довідки, підтверджується документально, не може бути доказом спричинення збитків в даному спорі.

Таким чином, прокурор та позивач, намагаючись довести факт спричинення збитків державі за неправомірне використання водних ресурсів матеріалами з кримінального провадження, і за відсутності проведеної позивачем перевірки у встановленому законом порядку, діють не в спосіб, встановлений законом, що є порушенням ст.19 Конституції України і прав відповідача на захист своїх інтересів в рамках цивільно-правових відносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, статтями 73-79, 129, 207, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

1.У позові відмовити.

2.Судові витрати покласти на заявника.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2018.

Суддя Р. Шеліхіна