КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. Справа№ 910/15280/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017р.

у справі №910/15280/17 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Куликівське молоко"

до відповідача Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей"

про стягнення 277 541,68 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Куликівське молоко" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" про стягнення заборгованості за договором поставки №17/1-19 від 19.01.2017р. в сумі 277 541,68 грн., з яких: 235 870,15 грн. основний борг, 27 927,69 грн. пеня, 10 247,93 грн. інфляційні втрати, 3 495,91 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №17/1-19 від 19.01.2017р. щодо здійснення своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2017р. у справі №910/15280/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" на користь Приватного акціонерного товариства "Куликівське молоко" 235 870,15 грн. основної заборгованості, 27 927,69 грн. пені, 10 247,93 грн. інфляційного збільшення, 3 495,91 грн. 3% річних та 4 163,13 грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне підприємство "Консалтингова фірма "Прометей" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Наводячи підстави, з яких ним порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржник зазначав про прийняття судом першої інстанції рішення при невірному застосуванні норм матеріального права та при неправильному встановленні обставин справи.

На думку скаржника, місцевий господарський суд не звернув уваги на недоведеність постачальником належними доказами отримання товару уповноваженими представниками відповідача, і, як наслідок, відсутність доведення виконання зобов'язань постачальника з передачі товару покупцю і у зв'язку з цим виникнення у позивача права на отримання плати за товар.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), Пономаренко Є.Ю., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2018р. відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 15.02.2018р.

06.02.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу, в якому його представник, зокрема, просив витребувати в порядку ст. 81 ГПК України від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві інформацію про факт відображення відповідачем в відповідних податкових деклараціях за березень місяць 2017 року податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ПрАТ «Куликівське молоко».

15.02.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що відповідальний працівник за супроводження цієї справи знаходиться на лікарняному, а забезпечення явки іншого уповноваженого представника у відповідача немає можливості.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишено без задоволення з огляду на те, що за висновками суду, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, а також на відсутність доказів підтвердження обставин, викладених у клопотанні відповідача.

Представники сторін у судове засідання, яке відбулось 15.02.2018р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду, неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 19.01.2017р. між Приватним акціонерним товариством "Куликівське молоко", як постачальником, та Приватним підприємством "Консалтингова фірма "Прометей", як покупцем, укладено договір № 17/1-19 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця молоко незбиране охолоджене за базисним вмістом жиру - 3,4% та білку - 3%, що відповідають за якістю чинним стандартам, технічним умовам, ветеринарним і санітарним вимогам (далі - товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його загальну вартість на умовах договору.

Згідно до пунктів 1.2, 1.4 договору конкретний асортимент, найменування, одиниця виміру та ціна за одиницю товару, визначаються у специфікаціях на кожну окрему партію товару, які є додатками та невід'ємними частинами договору. Асортимент, найменування, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю товару та загальна вартість партії товару зазначаються у товарній (товарно-транспортній) накладній на партію товару із врахуванням даних специфікації.

Зі змісту пункту 3.1 договору випливає, що ціна за одиницю товару узгоджується сторонами в Специфікаціях на кожну окрему партію товару. Загальна вартість товару, а також загальна сума договору - визначається та дорівнює сумарній вартості товару згідно з усіма підписаними з обох сторін товарними (товарно-транспортними) накладними постачальника.

Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється згідно правил INCOTERMS в редакції 2010 року (із урахуванням особливостей пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору) одним із наступних способів: самовивозом зі складу постачальника на умовах EXW у строки, узгоджені сторонами. Всі витрати, пов'язані із транспортуванням та поставкою товару покладаються на покупця; або за рахунок покупця перевізником покупця на умовах FCA у строки, узгоджені сторонами: постачальник зобов'язується зі свого складу відвантажити своїми силами товар та передати всі права на нього, включаючи комерційний ризик перевізнику покупця.

Право власності на товар та ризики, які можуть виникнути у зв'язку з його використанням, переходять до покупця в момент приймання-передачі товару , що підтверджується підписанням відповідної товарної (товарно-транспортної) накладної на товар повноваженим представником покупця (п. 3.4. договору).

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 договору розрахунки за партію товару здійснюються покупцем на умовах 100% попередньої оплати загальної вартості партій товару згідно рахунку-фактури постачальника. У разі відпуску наступної партії товару до розрахунку покупця за попередню партію, кожна наступна оплата зараховується в погашення самого раннього боргу незалежно від того, посилання на яку накладну вказано у платіжному документі.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та засвідченням печатками сторін і діє до 31.12.2017р. (п. 8.1. договору).

З наявних у справі Додатках до договору - специфікаціях сторони узгодили асортиментні потреби поставки, ціну вимірну та його ціну.

Так, у специфікації №3 від 27.02.2017р. сторонами узгоджено найменування товару - молоко незбиране охолоджене (ДСТУ 3662-97) "Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі", одиниця виміру - кг, ціна з ПДВ за одиницю виміру - 9,80 грн

У специфікації №3 від 01.03.2017р. сторонами узгоджено найменування товару - молоко незбиране охолоджене (ДСТУ 3662-97) "Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при закупівлі", одиниця виміру - кг, ціна з ПДВ за одиницю виміру - 9,60 грн.

Позивач стверджував, що на виконання умов договору поставляв відповідачу узгоджений між ними товар, а спір, переданий на вирішення суду стосувався неоплати у строки та на умовах договору партій товару, поставлених на виконання договору поставки 03.03.2017р. та 05.03.2017р.

За твердженням позивача, партія товару на суму 161 671,58 грн. поставлена ним 03.03.2017р., яку покупець отримав без зауважень, що підтверджується видатковою накладною № 9870 від 03.03.2017р.

Друга партія товару, вартістю 79 485,22 грн., передана відповідачу та ним отримана 05.03.2017р. за видатковою накладною № 10194 від 05.03.2017р.

Поставку товару, вказував позивач, також підтверджують товарно-транспортні накладні від 03.03.2017р. та 05.03.2017р., відповідно.

Наданий постачальником рахунок на оплату поставленого товару №1265 від 03.03.2017р., покупець оплатив на суму 400 000,00 грн. 03.03.2017р., що підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку у банківській установі.

Як стверджував позивач, і такі його доводи не заперечив відповідач, отримані від покупця грошові кошти на суму 400 000,00 грн., постачальник направив в погашення існуючої на дату поставки заборгованості у розмірі 394 713,35 грн. за раніше поставлений товар у відповідності до п. 4.3 договору, а 5 286,65 грн. - в рахунок оплати товару, переданого і отриманого відповідачем за видатковою накладною № 9870 від 03.03.2017р.

Таким чином, за твердженням позивача, поставлений ним товар за видатковою накладною № 9870 від 03.03.2017р. на суму 161 671,58 грн. частково оплачений позивачем, тож заборгованість складає 156 384,93 грн. (161 671,58 - 5 286,65), а товар за видатковою накладною № 10194 від 05.03.2017р. на суму 79 485, 22 грн. залишений покупцем неоплаченим.

За твердженням позивача, станом на 05.03.2017р. поточна заборгованість відповідача за отриманий товар за договором складала 235 870,15 грн., на доведення чого постачальник (позивач) посилався на складений акт звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.03.2017р. по 29.03.2017р., який підписаний головними бухгалтерами та скріплений печатками сторін.

14.04.2017р. та 12.06.2017р. позивач звертався до покупця з вимогами №№162, 223, в яких вимагав сплатити заборгованість за поставлений товар. Проте, відповідач вказані вимоги про сплату заборгованості за поставлений товар залишив без відповіді та задоволення.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань, позивач просив суд примусово стягнути з відповідача 235 870,15 грн. заборгованості, 27 927, 69 грн. пені та 3 495, 91 грн. 3% за загальний період прострочення з 03.03.2017р. по 31.08.2017р. та 10 247, 93 грн. інфляційних втрат за загальний період прострочення з 03.03.2017р. по 31.07.2017р.

Нормами частини 1 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Згідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 укладеного між сторонами договору передбачено, що розрахунки за партію товару здійснюються покупцем на умовах 100% попередньої оплати загальної вартості партій товару згідно рахунку-фактури постачальника. У разі відпуску наступної партії товару до розрахунку покупця за попередню партію, кожна наступна оплата зараховується в погашення самого раннього боргу незалежно від того, посилання на яку накладну вказано у платіжному документі.

В силу абз. 2 ч. 1 статті 693 ЦК України у разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 статті 538 ЦК України якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до статті 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, з моменту виконання постачальником обов'язку з передачі товару, проданого на умовах попередньої оплати, але попередньо не оплаченого покупцем, у покупця виникає обов'язок оплатити отриманий товар.

Скаржник не погоджувався з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем повністю дотримано умови договору № 17/1-19 від 19.01.2017р. та належним чином поставлено товар відповідачу, оскільки останнім не надано належним чином оформлених первинних документів, які б підтверджували факт поставки товару, а надані товарно-транспортні накладні та видаткові накладні не відповідають ознакам первинного документу, оскільки не містять реквізитів договору та реквізитів довіреності на особу, що приймала товар. Враховуючи наведене, посилаючись на приписи Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", скаржник зазначав, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Такі доводи апелянта колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що отриманий покупцем товар, від якого покупець не відмовився, повинен бути оплачений, навіть якщо товаросупровідні на товар містять недоліки у їх оформленні. У цьому разі покупець не позбавлений права вимагати від продавця передачі документів на товар, встановивши для виконанню розумний строк.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до пункту 1.5 договору товар, поставлений за товарними (товарно-транспортними) накладними, оформленими між сторонами в період дії даного договору, вважається поставленим на підставі даного договору, навіть за відсутності вказівки (посилання) на даний договір в самій накладній.

Пунктом 3.3. договору сторони погодили, що приймання-передача товару проводиться на складі постачальника і оформлюється підписанням відповідної товарної (товарно-транспортної) накладної уповноваженим представником покупця. При цьому повноваження представника покупця підтверджуються, зокрема, належним чином оформленою довіреністю (при наявності паспорту) або шляхом скріплення печаткою покупця підпису свого представника на накладній.

Позивачем надано до матеріалів справи: видаткову накладну № 9870 від 03.03.2017р. на суму 161 671,58 грн., видаткову накладну № 10194 від 05.03.2017р. на суму 79 485,22 грн., товаро-транспортні накладні від 03.03.2017р.,05.03.2017р. та спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини від 03.03.2017р. та 05.03.2017р.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що товарно-транспортні накладні містять назву документу, відомості про дату і місце складання, відмітки про те, що товар було поставлено відповідачу шляхом його перевезення автомобільним транспортом та отримано відповідачем, що підтверджується підписом представника покупця та проставленою печаткою товариства, як і обумовлено сторонами договору. Видаткові накладні №9870 від 03.03.2017р., №10194 від 05.03.2017р., також підписані сторонами та скріплені печатками сторін і містять посилання на договір №17/1-19 від 19.01.2017р., що спростовує заперечення апелянта, а тому позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача борг в сумі 235 870,15 грн., який документально підтверджений та обґрунтований, тож підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи встановлені обставини справи, клопотання позивача про витребування додаткових доказів на підтвердження поставки товару відповідачу - задоволенню не підлягає.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 27 927, 69 грн. пені та 3 495, 91 грн. 3% річних за загальний період прострочення з 03.03.2017р. по 31.08.2017р., 10 247, 93 грн. інфляційного збільшення за загальний період прострочення з 03.03.2017р. по 31.07.2017р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що у разі неотримання від покупця повної оплати за відвантажений товар протягом строку згідно з п. 4.2. договору постачальник має право нарахувати, а покупець зобов'язується оплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого товару за кожний день прострочення. Пеня нараховується на суму, що підлягає оплаті, за весь період прострочення. Термін нарахування пені - 3 календарних років.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, колегія зазначає, що заявлені вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені за розрахунком суду є арифметично вірними.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції доходить висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення 27 927,69 грн. пені, 3 495,91 грн. 3% річних та 10 247,93 грн. інфляційних втрат, тож вимоги позову в цій частині як обґрунтовані підлягають задоволенню.

Доводи скаржника правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017р. у справі №910/15280/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017р. у справі №910/15280/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15280/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. Повний текст складено 27.02.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.Г. Смірнова