ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.02.2018 м. Ужгород Справа № 907/33/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Кут Л.В.

розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ ВЕРТІКАЛ», м. Берегове до Яношівської сільської ради Берегівського району, с. Яноші Берегівського району про стягнення суми 334 502,40грн.

Представники сторін: не зявились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач просить стягнути з відповідача суму 334 502,40грн., як різниці між фактично виконаними підрядними роботами, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.ст. 526, 530, 549, 610, 625, 837, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231 Господарського кодексу України щодо неналежного виконання відповідачем своїх обовязків щодо повноти проведення розрахунків за договором підряду №4 від 19.12.2013 з додатками та змінами.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2018 у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України судом було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 120 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвала суду про порушення провадження у справі була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, а саме: 90233, Закарпатська область, Берегівський район, с.Яноші, вул. Шевченка, буд. 41.

Відповідач відзиву по суті заявлених позовних вимог суду та позивачу не подав, свого повноважного представника у судове засідання не направив. У матеріалах справи містяться відомості стосовно отримання відповідачем повідомлення суду про розгляд справи 19.02.2018.

Разом з тим, відповідачем на адресу суду надіслано заяву про здійснення розгляду справи за відсутності повноважного представника, письмово викладеної позиції з приводу позовних вимог у такій заяві не наведено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.252 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2013 року між ТОВ «БЕРЕГ ВЕРТІКАЛ», м. Берегове як підрядником, позивач у справі, та Яношівською сільською радою, с. Яноші Берегівського району як замовником, відповідач у справі, було укладено договір підряду за №4 на будівництво першої черги заводу механізованої переробки твердих побутових відходів потужністю від 20 до 30 тис. т/рік у с.Яноші, Берегівського район, відповідно до умов якого підрядник зобовязався у передбачені терміни виконати роботи з будівництва заводу механізованої переробки твердих побутових відходів потужністю від 20 до 30 тис. т/рік у с. Яноші, Берегівського району (1черга), код 41.00.4 Будування нежитлових будівель (нове будівництво, реконструкція, капітальний і поточний ремонти), відповідно до затвердженої проектно кошторисної документації, позитивний експертний звіт ДП «Укрдержбудекспертиза» №07-825-13 (01348-12) від 11.07.2013, а замовник зобовязався прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Згідно з пунктом 1.2 договору, обсяги робіт що доручаються до виконання підряднику, та вимоги до їх якості визначені проектною документацією.

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили, що загальна договірна ціна виконаних за договором робіт становить 16 761461,00 грн., у тому числі податок на додану вартість.

Розрахунки за виконані підрядником роботи здійснюються замовником у безготівковому порядку в 7-денний термін в межах не більш як 95% їх загальної вартості за договірною ціною на підставі проміжних Актів виконаних робіт та рахунків Підрядника на оплату, при умові отримання від Підрядника звіту про повне використання авансу. Кінцевий розрахунок здійснюється у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт на підставі кінцевого акту виконаних робіт та встановленого підрядником рахунку. Підрядник вправі клопотати перед Замовником про оплату авансу в розмірі до 30% від суми договірної ціни бюджетного призначення відповідного року. Підрядник зобовязався використати одержаний аванс протягом трьох місяців (але не пізніше календарного року, в якому отримано аванс). При закінченні тримісячного календарного року, в якому отримано аванс, невикористані суми авансу повертаються Замовнику (п.4.2).

На виконання умов договору сторонами протягом 2014 - 2015 рр. складено та підписано довідки про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати) форми № КБ-3 та акти приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2В по вищезазначеному будівництву загальною вартістю 14 142 375,20 грн., що складає менше 95 % відсотків договірної вартості робіт.

Як вбачається з долученого позивачем до матеріалів справи висновку експертного дослідження № 201/02-16 від 16 лютого 2017 р., складеного судовим експертом ОСОБА_1, фактична вартість та обєми виконаних робіт по обєкту «Будівництво заводу механізованої переробки твердих побутових відходів потужністю від 20 до 30 тис.т/рік у с.Яноші, Берегівського район згідно з актами виконаних робіт форми № КБ-2В за 2014-2015 р. по договору підряду № 4 від 19.12.2013 р. є більшими за вартість, зазначену у актах приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2 в за 2014-2015 роки на 278752,00 грн.

З висновку випливає, що у довідках форми № КБ-3 та актах № КБ-2В, які були узгоджені сторонами та оплачені замовником, допущено помилки та порушення порядку визначення вартості будівництва. У результаті цього фактична вартість виконаних робіт по будівництву за 2014-2015 роки становить 14421127,20 грн. тоді як в актах приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за 2014-2015 роки таку вартість зазначено в сумі 14 142 375,20 грн.

Так, за доводами позивача, вартість виконаних робіт, визначених експертом є меншою 95 % договірної вартості робіт, тобто оплата підлягає авансуванню відповідно до проміжних актів виконаних робіт та рахунків.

Враховуючи допущені помилки та порушення порядку визначення вартості будівництва у попередніх довідках та актах, відповідачу було надано уточнені Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за 2014-2015 рік (форми № КБ-3) та Акт приймання виконаних будівельних робіт за 2014-2015 роки (форми № КБ-2в) для підписання та оплати.

Однак відповідачем було відмовлено у погашенні заборгованості з посиланням на те, що у нього наразі відсутні бюджетні асигнування для фінансування вказаних робіт.

З огляду на що, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за виконані будівельні роботи в сумі 278 752,00 грн. (яка з урахуванням ПДВ складає 334502,40 грн.), яка підлягала уточненню згідно з п. 6.4.7 Правил визначення вартості будівництва та оплаті згідно з п. 4.2 договору протягом 7 днів з моменту предявлення вимоги, уточнених актів та рахунку відповідачу з посиланням на порушення відповідачем вимог ст.ст. 526, 530, 549, 610, 625, 837, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231 Господарського кодексу України щодо неналежного виконання відповідачем своїх обовязків щодо повноти проведення розрахунків за договором підряду №4 від 19.12.2013 з додатками та змінами.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Проаналізувавши укладений сторонами договір №4 від 19.12.2013, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, а тому виниклі між сторонами спірні правовідносини підпадають під регулювання Глави 33 Господарського кодексу України та нормами глави Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 318 Господарського кодексу України, за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об'єктів; будівництво об'єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов'язаних з будівництвом об'єктів (ч.2 ст. 318 Господарського кодексу України).

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Строк виконання підрядних робіт є однією з істотних умов договору підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 6.4.7 Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д. 1.1- 1:2013), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 р. № 293 визначено, що незалежно від виду договірної ціни та способів взаєморозрахунків при виявлені у кошторисах виконаних робіт (примірні форми № КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати», які були оформлені та оплачені у попередні періоди) беззаперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок з урахуванням термінів позовної давності згідно з законодавством України.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновком експертного дослідження № 201/02-16 від 16 лютого 2017 р., складеним судовим експертом ОСОБА_1, визначено фактичну вартість та обєми виконаних робіт по обєкту «Будівництво заводу механізованої переробки твердих побутових відходів потужністю від 20 до 30 тис.т/рік у с.Яноші, Берегівського району» згідно з актами виконаних робіт форми № КБ-2В за 2014-2015 р. по договору підряду № 4 від 19.12.2013.

З висновку випливає, що у довідках форми № КБ-3 та актах № КБ-2В, які були узгоджені сторонами та оплачені замовником, допущено помилки та порушення порядку визначення вартості будівництва. У результаті цього фактична вартість виконаних робіт по будівництву за 2014-2015 роки становить 14421127,20 грн., тоді як в актах приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за 2014-2015 роки таку вартість зазначено в сумі 14 142 375,20 грн.

Таким чином, фактична вартість робіт по обєкту за 2014-2015 роки є більшою за вартість, зазначену у актах приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2 в за 2014-2015 роки на 278752,00 грн. (яка з урахуванням ПДВ складає 334502,40грн.).

Відповідач, який своєчасно і належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи по суті, не подав суду належних та допустимих доказів у спростування наведених позивачем обставин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем сума заборгованості у розмірі 334 502,40грн., як різниця між фактично виконаними підрядними роботами, належним чином доведена матеріалами справи, тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Яношівської сільської ради Берегівського району (90233, с. Яноші Берегівського району, вул. Шевченка, буд. 41, ідентифікаційний код 04348987) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ ВЕРТІКАЛ» (90202, м. Берегове, вул. Достоєвського, буд. 5, ідентифікаційний код 35611525) суму 334 502 (триста тридцять чотири тисячі пятсот дві) грн. 40 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 017 (пять тисяч сімнадцять) грн. 53 коп.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 27.02.2018.

Суддя О.Ф. Ремецькі