ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2018 Справа № 917/2053/17

Суддя господарського суду Полтавської області Тимощенко О.М., при секретарі судового засідання Стельмах А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область,36022) в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" вул. М. Бірюзова, 47А, м. Полтава, 36000

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії від 11.11.2004 року №94

За участю представників :

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 10-75/1909 від 15.02.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 37 від 02.10.2017 р.

Обставини справи: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" 46 098 621,36 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії від 11.11.2004 року № 94.

08.12.2017 року ухвалою господарського суду Полтавської області було порушено провадження у справі № 917/2053/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.01.2018 року.

12.01.2018 року від позивача до суду надійшли пояснення № 13-21-015/149 (вх. № 379 від 12.01.2018 р.), згідно яких позивач повідомив, що 04.01.2018 р. ним на адресу відповідача було направлено акт звірки розрахунків, на підтвердження даної обставини останній залучив копію вищезазначеного акту та докази його направлення. Крім того, для приєднання до матеріалів даної справи позивач надав наступні докази : копії Спільних протокольних рішень; копії платіжних доручень за активну електричну енергію та за перетоки реактивної електричної енергії; копії рішень Господарського суду Полтавської області у справах за позовом ПАТ "Полтаваобенерго" до КП ПОР "Полтававодоканал" про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії від 11.11.2004 року №94; копію витягу зі Статуту ПАТ "Полтаваобенерго" (том 2 арк. с. 16-250, том 3 арк. с. 1-75).

12.01.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов № юр/101 від 11.01.2018 р. (вх. № 355 від 12.01.2018 р.), в якому відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 17 779 511,45 грн. за використану активну електричну енергію у період з 01.11.2016 р. по 30.11.2017 р. В частині стягнення пені, інфляції та трьох відсотків річних, відповідач позовні вимоги не визнає посилаючись зокрема на те, що позивачем невірно визначений період нарахування пені з огляду на п.6 ст. 232 ГК України та на ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" згідно якого реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість підприємств централізованого водопостачання, водовідведення за спожиту електричну енергію станом на 1 липня 2016 року не погашена станом на 31 грудня 2016 року, за умови відсутності поточної заборгованості за електричну енергію на дату укладення договору про реструктуризацію заборгованості ( том1 арк. с. 219-249, том 2 арк. с. 1-15).

Ухвалою від 16.01.2018 року оголошено перерву в підготовчому засіданні до 15.02.2018 року (том 3 арк. с. 79).

31.01.2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача ( том 3 арк. с. 87-92).

29.01.2018 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив (том 3 арк. с. 84-85).

07.02.2018 року від позивача надійшли додаткові пояснення (том 3 арк. с. 99-101) та заява про зменшення розміру позовних вимог ( том 3 арк. с. 93-94), в якій позивач вказує на те, що відповідачем здійснено часткову оплату спожитої електричної енергії за договором №94 в сумі 3 883 259,97 грн. та просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 42 215 361,39 грн., яка складається з: 17 779 511,45 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію; 3 800 393,49 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії; 16 531 889,68 грн. інфляційних за активну електроенергію; 79 781,15 грн. інфляційних за перетоки реактивної електричної енергії; 4 005 473,26 грн. 3% річних від простроченої суми за активну електричну енергію; 18 312,36 грн. 3% річних за перетоки реактивної електричної енергії. До заяви позивачем додано завірену копію платіжного доручення №22 від 18.12.2017 року, завірену копію довіреності №10-74/15647 від 30.11.2017 року; докази направлення заяви відповідачу (том 3 арк. с. 95-98).

Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2018 року підтримав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.02.2018 року визнав основну заборгованість за договором в повному обсязі та просив суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Ухвалою від 15.02.2018 року суд прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, закрив підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні яке відбувається 15.02.2018 року за згодою сторін (том 3 арк. с. 111).

16.02.2018 року від позивача до суду надійшла заява про повернення з державного бюджету судового збору за заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні 16.02.2018 року підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог та підтримав заяву про повернення судового збору.

Представник відповідача просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

16.02.2018 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

11.11.2004 року між структурним підрозділом ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії ВАТ "Полтаваобленерго", яке у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Полтаваобленерго» від 20.04.2011р. змінило організаційно-правову форму товариства на Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (далі - позивач, теплопостачальна організація) та Обласним підприємством «Полтававодоканал», яке згідно статуту змінило назву на Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» і є правонаступником його прав та обов'язків (далі - відповідач, споживач) було укладено договір № 94 про постачання електричної енергії (далі - договір), відповідно до якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору (якщо сторони уклали такі додатки), що є його невід'ємними частинами. (п. 1 договору).

Згідно п. 2.2.3 договору споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

За п. 2.2.5 договору відповідач зобов'язався здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електроенергією постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

За внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (п. 4.2.1 договору).

Згідно п. 2 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем протягом 5 (10 для споживачів, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію) днів з дня виписки рахунку (том 1 арк.с.16).

В п.4 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору визначено, що обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, визначається підтверджується Актом про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії.

В п. 17 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору визначено, що розрахунки за перетоки реактивної електричної енергії, перевитрату договірних величин електроенергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електричною енергією, пеня та інші платежі, оформлені рахунками постачальника електричної енергії, здійснюються споживачем самостійно в 5-ти денний строк після дати виписки рахунків.

У разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, на суму боргу нараховуються компенсаційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 10 додатку № 2 ).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що в період з 01.11.2016р. по 30.11.2017р. відповідач постійно споживав електричну енергію (активну і реактивну) на підставі договору про постачання електричної енергії №94, а оплата за спожиту електричну енергію за цей період відповідачем проводилась несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем за спожиту активну електроенергію за період з 01.11.2016р. по 30.11.2017р. на загальну суму 17 779 511,45 грн. Зазначене підтверджується показниками електролічильників по об'єктам КП «Полтававодоканал» (том.1 арк. с.36-61), підписаними між сторонами актами про використану електричну енергію (том 1 арк. с. 62-73), виставленими позивачем відповідачу рахунками на оплату спожитої електричної енергії (том 1 арк. с. 74-124).

Крім вищезазначеної заборгованості відповідач станом на 01.11.2016р. мав заборгованість перед позивачем за спожиту електричну енергію (активну та реактивну) за інші періоди, яка визнана рішеннями господарського суду Полтавської області від 10.04.2013 року по справі №917/2561/12, від 03.03.2014 року по справі №917/2571/13, від 14.04.2015 року по справі №917/132/15, від 24.11.2016 року по справі №917/1353/16, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факти, встановлені в рамках справ №917/2561/12, №917/2571/13, №917/132/15, №917/1353/16, не мають доводитись знов в рамках справи № 917/2053/17.

Оскільки відповідач прострочив оплату рахунків за активну електричну енергію та за перетоки реактивної електричної енергії, позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3800393,49 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії за загальний період з 01.12.2016 року по 30.11.2017 року; 16531889,68 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату активної електроенергії за загальний період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року; 79781,15 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електричної енергії за загальний період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року; 4005473,26 грн. 3% річних від простроченої суми за активну електричну енергію за загальний період з 01.11.2016 року по 30.11.2017 року; 18312,36 грн. 3% річних від простроченої суми за перетоки реактивної електричної енергії за зальний період з 01.11.2016 року по 30.11.2017 року (розрахунки том 1 арк. с. 18-35).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач у відзиві визнав позовні вимоги в частині стягнення 17 779 511,45 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку визнання відповідачем вказаних позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Отже, позов в частині стягнення 17 779 511,45 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

Пунктом 4.2.1 договору сторони визначили, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.2.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних з простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача:

- 3 800 393,49 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії за загальний період з 01.12.2016 року по 30.11.2017 року;

- 16 531 889,68 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату активної електроенергії за загальний період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року;

- 79 781,15 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електричної енергії за загальний період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року;

- 4 005 473,26 грн. 3% річних від простроченої суми за активну електричну енергію за загальний період з 01.11.2016 року по 30.11.2017 року;

- 18 312,36 грн. 3% річних від простроченої суми за перетоки реактивної електричної енергії за зальний період з 01.11.2016 року по 30.11.2017 року (розрахунки том 1 арк. с. 18-35).

При цьому, при нарахуванні пені , інфляційних та 3% річних позивачем врахована наявність боргу, що підтверджена та визнана рішеннями господарського суду Полтавської області від 10.04.2013 року по справі №917/2561/12, від 03.03.2014 року по справі №917/2571/13, від 14.04.2015 року по справі №917/132/15, від 24.11.2016 року по справі №917/1353/16.

Судом враховано, що за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Вищезазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 №10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 №6/433-42/183, від 14.11.011 №12/207, від 23.01.2012 № 37/64.

Судом перевірено правильність нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції (з урахування моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати отриманої електричної енергії по кожному окремому рахунку) за допомогою калькулятора ІПС "Ліга". За результатами розрахунку встановлено, що заявлені розміри нарахувань, а саме: 3 800 393,49 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії за загальний період з 01.12.2016 року по 30.11.2017 року, 16 531 889,68 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату активної електроенергії за загальний період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року,79 781,15 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електричної енергії за загальний період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року, 4 005 473,26 грн. 3% річних від простроченої суми за активну електричну енергію за загальний період з 01.11.2016 року по 30.11.2017 року, 18 312,36 грн. 3% річних від простроченої суми за перетоки реактивної електричної енергії за зальний період з 01.11.2016 року по 30.11.2017 року не перевищують розрахункових, є правомірними та обґрунтованими.

Як вже зазначалось вище, відповідач просив суд зменшити розмір пені з огляду на його тяжке фінансове становище.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно статуту Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" дане підприємство є спеціалізованим, основним видом діяльності якого є надання послуг з водопостачання, водовідведення та очистки стічних вод громадянам та юридичним особам (том 2 арк.с.1-14).

В ст. 6 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах, зокрема, гарантованого першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб; заборони відключення об'єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об'єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом, зокрема, забезпечення кожної людини питною водою нормативної якості в межах науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання залежно від району та умов проживання; зобов'язання підприємств питного водопостачання здійснювати заходи щодо забезпечення нормативів питного водопостачання та додержання державних стандартів у сфері питної води та питного водопостачання (ст. 7 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання").

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Враховуючи те, що відповідачем проведено часткові проплати спожитої електроенергії, специфічний вид діяльності відповідача, необхідність врахування інтересів територіальної громади, фізичних та юридичних осіб, недопущення негативних наслідків внаслідок зупинки діяльності підприємства боржника, господарський суд дійшов висновку про наявність у даному випадку виключних обставин для зменшення належної до стягнення пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії на 50 %, тобто до 1900196,74 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 17 779 511,45 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію, 1 900 196, 74 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 16 531 889,68 грн. інфляційних за активну електроенергію, 79 781,15 грн. інфляційних за перетоки реактивної електричної енергії, 4 005 473,26 грн. 3% річних за активну електричну енергію, 18 312,36 грн. 3% річних за перетоки реактивної електричної енергії, обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи) і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо невірного визначення періоду нарахування пені з огляду на п.6 ст. 232 Господарського кодексу України є необгрунтованим, оскільки, як вбачається з розрахунків пені, позивач нарахування пені проводив з урахуванням ч.2 ст. 232 ГК, тобто протягом шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, виходячи з моменту виникнення у відповідача зобов'язань з оплати отриманої енергії по кожному окремому рахунку, а період з 01.12.2016р. по 30.11.2017 р. є загальним для нарахування даної санкції для всіх рахунків в сукупності.

Посилання відповідача на норми Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" судом до уваги також не приймається, оскільки вищезазначеним законом передбачено реструктуризацію заборгованості підприємств централізованого водопостачання, водовідведення за спожиту електричну енергію станом на 1 липня 2016 року та не погашену станом на 31 грудня 2016 року, а заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача в рамках даної справи виникла за період з 01.11.2016 року по 30.11.2017 року.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом враховано п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (чинної на момент винесення рішення) судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VІ "Про судовий збір" повернення судового збору здійснюється за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, судовий збір в сумі 20 217,14 грн. підлягає поверненню позивачу за заявою про зменшення розміру позовних вимог. Даний судовий збір сплачений платіжним дорученням №650598 від 29.11.2017 року (оригінал платіжного доручення заходиться в матеріалах справи №917/2053/17).

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул. Пилипа Орлика, 40-а, м. Полтава, Полтавська область,36000 ідентифікаційний код 03361661, р/р 260034687 АБ «Полтава-банк», МФО 331489) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область,36022, ідентифікаційний код 00131819) в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. М. Бірюзова, 47А, м. Полтава, 36000, р/р 0001 в АТ «Таскомбанк», МФО 339500, ідентифікаційний код 37709834) 17 779 511,45 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію, 1 900 196, 74 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 16 531 889,68 грн. інфляційних за активну електроенергію, 79 781,15 грн. інфляційних за перетоки реактивної електричної енергії, 4 005 473,26 грн. 3% річних за активну електричну енергію, 18 312,36 грн. 3% річних за перетоки реактивної електричної енергії, 219 782,86 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область,36022, ідентифікаційний код 00131819) в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. М. Бірюзова, 47А, м. Полтава, 36000, р/р 0001 в АТ «Таскомбанк», МФО 339500, ідентифікаційний код 37709834) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 20 217,14 грн. сплачений за платіжним дорученням №650598 від 29.11.2017 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №917/2053/17.

Повне рішення складено 20.02.2018 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко