Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 904/11836/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи,

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді: Золотарьова Я.С.

від 20.02.2017 року

та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Дармін М.О., Іванов О.Г., Чимбар Л.О.

від 07.09.2017 року

за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ"

про стягнення 1364,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ" про стягнення збитків у розмірі 1364,22 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час позапланової перевірки ТОВ "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ" було виявлено, що діяльність підприємства пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, експлуатація складських приміщень для зберігання хімічних речовин здійснювалась за наявності дозволу на викиди від 10.10.2007 року, термін дії до 16.10.2012 року. Позивач зазначав, що на момент перевірки дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами складських приміщень для зберігання хімічних речовин відсутній, що є порушенням ст.10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". 02.03.2016 року на території складського комплексу для зберігання хімічних речовин ТОВ "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ" сталася аварія, в результаті якої стався наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря, безповоротні втрати аміачної води в результаті розливу хімічної речовини становлять 0,016 т. На підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Мінприроди України від 10.12.2008 року №639 (надалі - Методика №639), позивачем було розраховано та нараховано відповідачу до сплати збитки у розмірі 1364,22 коп..

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року (суддя Золотарьова Я.С.) відмовлено в позові Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ" збитків у розмірі 1364,22 грн.

Дане рішення мотивоване тим, що враховуючи відсутність підписів усіх членів комісії, що проводила перевірку, суд дійшов висновку, що складений акт перевірки не відповідає вимогам п. 4.20 Порядку № 464. Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області має право здійснювати державний контроль у сфері дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря. Судом встановлено, що факт розгерметизації автоцистерни та виток аміаку в кількості 30 л., що мав місце 02.03.2016 року на території підприємства відповідача, не заперечується сторонами та підтверджується наявною у справі довідкою про події в області ОКЦ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області від 02.03.2016 року. Викид забруднюючої речовини у атмосферне відбулось не зі стаціонарного джерела, оскільки на стаціонарні джерела, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" обов'язково має отримуватися дозвіл. В матеріалах справи містяться докази отримання відповідачем дозволу на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря наявним у нього стаціонарним джерелом викиду (котел типу RTN E 100 фірми "Altair"). Станом на час проведення позивачем перевірки дозвіл був чинний. Діяльність відповідача із експлуатації складських приміщень не пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Тому Методика №639 не може бути застосована щодо спірних правовідносин.

Не погодившись з винесеним рішенням, Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги та покласти на відповідача судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 року апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року у справі №904/11836/16 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року у справі №904/11836/16 - залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, не відповідність акту перевірки вимогам п. 4.20 Порядку №464 через відсутність у ньому підпису одного з членів комісії не є підставою для неврахування судом даних, які у ньому містяться у відповідності до положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2018 року. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2018 року, що вищезазначена автоцистерна зберігала свої координати протягом певного часу в прив'язці до адреси розташування вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпропетровськ, як установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу у відповідності до п. 1.14.5. Інструкції, а тому висновок місцевого господарського суду, що відповідно до акту перевірки (а.с.12-20), забруднення атмосферного повітря було спричинено внаслідок розгерметизації автоцистерни DAF, яка має державний реєстраційний знак АЕ 3157 НЕ, саме як транспортним засобом. Висновок місцевого господарського суду, що Методика №639 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин є вірним та обґрунтованим.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2016 року та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 року у справі №904/11836/16 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області подано касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 року у справі №904/11836/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.11.2017 року касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області прийнято до касаційного провадження та призначено до розгляду у справі №904/11836/16.

На підставі підпунктів 4, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 року вказану касаційну скаргу разом зі справою № 904/11836/16 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018 року у справі №904/11836/16 визначено колегію суддів у складі: Баранець О.М. (головуючий суддя), судді: Вронська Г.О., Студенець В.І.

Ухвалою Верховного Суду від 22.01.2018 року призначено до розгляду касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області на порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний центр "РЕАГЕНТ" строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 13 лютого 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що джерело забруднення у вигляді автоцистерни для перевезення зрідженого аміаку є стаціонарним (оскільки викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря спричинено не рухом безпосередньо автоцистерни, а під час зберігання автоцистерною своїх просторових координат протягом певного часу), неорганізованим джерелом. Держекоінспекція мала повноваження щодо проведення розрахунку результаті настання аварійної ситуації, а саме: розливу аміаку внаслідок розгерметизації автоцистерни. Факт зберігання автоцистерною свої просторових координат протягом певного часу в прив'язці до адреси розташування вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпропетровськ не потребує доказування, оскільки відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про події в області ОКЦ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, (02.03.2016 року 20-53 23-26) встановлено, що на території ТОВ ПМТО «Реагент», розташована автоцистерна в якій виникла розгерметизація на з'єднанні викидного патрубку цистерною. Тобто, факт зберігання просторових координат автоцистерною встановлено довідкою ОКЦ ГУ ДСНС України Дніпропетровській області. При цьому Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «ПМТЗ» ІЦ «Реагент» проведеної Держекоінспекцією в період з 03.03.2016 року по 17.03.2017 року містить інформацію про те, що основними видами діяльності підприємства є, в тому числі, зберігання та оптово - роздрібна торгівля хімічними речовинами, реактивами. Даний факт відповідач жодного разу не заперечив. Актом перевірки також зафіксовано, що аварії сталась саме на території складського приміщення відповідача.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначив, що витік аміачної води у кількості 16 літрів стався у землю, а не у повітря, тому не враховано відсоток аміачної води який потрапив у землю, так як само не враховано відсоток аміачної води який потрапив у повітря. У своєму розрахунку скаржник всі 16 літрів порахував у повітря, таким чином розрахунок невірний навіть математично, тому що у повітря потрапила тільки частина 16 літрів, від загальної кількості, яка потрапила у землю; ця аміачна вода є мінеральним добривом, яке застосовується не тільки кілограмами, а й тонами,

відкритим методом у сільському господарстві для збагачення родючості ґрунтів. При цьому будь яких наднормативних викидів забруднюючих речовин у повітря не здійснює, та це не забороняється будь яким нормативним актом; це підтверджується довідкою ОКЦ ГУ ДСНС України від 15.03.2016 року №446/02-16, де вказано що це не аварія, а подія й виток аміачної води є безпечним та не класифікується, як надзвичайна ситуація. Виток аміачної води не перевищує встановлених норм та не спричиняє загрози людям і навколишньому середовищу. Ця довідка складена на підставі зроблених замірів і аналізів на вміст концентрації парів аміаку у навколишньому середовищі на момент події, це підтверджує, стан повітря, на момент події, в зоні ураження та поза межами підприємства не виходив за межі порогів значення. Автоцистерна є пересувним джерелом, це підтверджується доказами у справі. Крім того, це підтверджується і згодою самого скаржника з тим, що автоцистерна не повинна мати дозвіл на викиди та норми для викидів у повітря для стаціонарного джерела викидів забруднюючих речовин. Дозвіл на викиди та норми для викидів повинно мати тільки стаціонарне джерело викидів. Таким чином. Методика №639 не може бути застосована у даних обставинах справи, тому що про це прямо вказано у цій методиці.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, предметом позову є стягнення збитків у розмірі 1364,22 грн., пов'язаних із викидом забруднюючих речовин в атмосферне повітря, обрахованих на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Мінприроди України від 10.12.2008 року №639.

02.03.2016 року на території складського комплексу для зберігання хімічних речовин ТОВ "ПМТЗ "Інженерний Центр "Реагент", за адресою: вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпро сталася аварія. Після прибуття пожежно-рятувальних підрозділів до місця події було виявлено факт просочування аміачної води з автоцистерни, яка знаходилася на території ТОВ "ПМТЗ "Інженерний Центр "Реагент" було зафіксовано виток приблизно 30 літрів аміачної води. Вказана хімічна речовина є безпечною. Згідно з класифікатором надзвичайних ситуацій ДК - 019:2010 від 01.01.2011 року виток 30 літрів аміачної води не класифікується, як надзвичайна ситуація, не перевищує встановлених норм і не становить загрози для людей та навколишнього середовища.

Наказом №136-П від 03.03.2016 року було призначено комісію у складі старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Баканова О.П. та державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Байлюк Ю.В. На підставі Направлення №4-1225-10-3 від 03.03.2016 року, вказаний склад комісії було направлено на проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства. Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було доповнено визначений склад комісії та направлено на проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Васильченко О.М. та державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Карпову М.П. Перевірку було проведено з 03.03.2016 року по 17.03.2016 року. Представниками позивача, за результатами проведеної позапланової перевірки було складено відповідний акт. Акт перевірки підписано трьома членами комісії (Васильченко О.М., Карповою М.П., Байлюк Ю.В.), підпис члена комісії Баканова О.П. у акті відсутній. У акті міститься примітка, що старший державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області Баканова О.П. на момент складання акту відсутній. Згідно акту перевірки, при його складанні був присутній представник відповідача - начальник відділу господарського забезпечення ТОВ "ПМТЗ "Інженерний Центр "Реагент" Ярошенко М.О., який від підписання та отримання цього акту відмовився.

Згідно з п. 4.20. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 року N 464 і редакції, чинній на момент проведення перевірки, в останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються державними інспекторами, які проводили перевірку, і всіма членами комісії (якщо перевірка проводилася комісією), керівником або уповноваженою особою суб'єкта господарювання. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки.

У п. 1.4. Порядку №464 визначено, що акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Відповідно до табелю відділу екологічного контролю земельних ресурсів за березень 2016 року заступник начальника відділу Баканов О.П. з 04.03.2016 року по 31.03.2016 року на робочому місці був відсутнім і з 21.03.2016 року Баканов О.П. відповідно до наказу начальника інспекції Д.В. Шибко №46-0 від 21.03.2016 року, враховуючи Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 року відсторонений від посади заступника начальника відділу екологічного контролю земельних ресурсів, за поводженням з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Отже, колегія суддів підтримує висновок суду апеляційної інстанції про те, що невідповідність акту перевірки вимогам п.4.20 Порядку №464 через відсутність у ньому підпису одного з членів комісії не є підставою для неврахування судом даних, які у ньому містяться.

Розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі ТОВ "ПМТЗ "Інженерний центр "Реагент" в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (внаслідок розливу аміачної води) на території складського комплексу для зберігання хімічних речовин, у розмірі 1364,22 грн. Розмір відшкодування збитків за наднормативний викид визначався за формулою 12 "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", затвердженої наказом Мінприроди України від 10.12.2008 року №639 та зареєстрованої в Мінюсті України 21.01.2009 року за №48/16064. При цьому в якості показника m1 позивачем взято до уваги дані довідки ТОВ "ПМТЗ "Інженерний центр "Реагент", щодо безповоротніх втрат аміачної води в результаті розливу хімічної речовини у розмірі 0,016 т.

22.03.2016 року позивач направив на адресу відповідача претензію №4-1655-7-3 про відшкодування шкоди у розмірі 1364,22 коп., заподіяної навколишньому природному середовищу.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", передбачена компетенція центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища щодо організації і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, зокрема, про екологічну та радіаційну безпеку, про охорону атмосферного повітря.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 року №136, Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Повноваження Держекоінспекції поширюються на територію Дніпропетровської області.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 39 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", до природних ресурсів загальнодержавного значення належить атмосферне повітря.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.п. "г" п. 4.2. Положення №136, Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області має право здійснювати державний контроль у сфері дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.

Відповідно до п. 1.14.4. Інструкція про зміст та порядок складання звіту про проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10 лютого 1995 року N7, джерело забруднення атмосфери - об'єкт, з якого поширюється забруднююча речовина.

Відповідно до п. 1.14.5. Інструкції, стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Відповідно до п. 1.14.6. Інструкції пересувне джерело забруднення атмосфери - транспортний засіб, рух якого супроводжується викидом в атмосферу забруднюючих речовин.

Як вказано у акті перевірки, забруднення атмосферного повітря було спричинено внаслідок розгерметизації автоцистерни DAF р.н. АЕ 3157 НЕ, яка є транспортним засобом.

Отже, викид забруднюючої речовини у атмосферне відбулось не зі стаціонарного джерела, оскільки на стаціонарні джерела, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" обов'язково має отримуватися дозвіл.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, що вищезазначена автоцистерна зберігала свої координати протягом певного часу в прив'язці до адреси розташування вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпропетровськ, як установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу у відповідності до п. 1.14.5. Інструкції, а тому висновок місцевого господарського суду, що відповідно до акту перевірки, забруднення атмосферного повітря було спричинено внаслідок розгерметизації автоцистерни DAF, яка має державний реєстраційний знак АЕ 3157 НЕ, саме як транспортним засобом.

Згідно звіту по проведенню інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел ТОВ "ПМТЗ "Інженерний Центр "Реагент", за адресою: вул. Трудових Резервів, 6 м. Дніпро та вул. Стартова, 1-А, в якому вказано, що в результаті проведення інвентаризації джерел викидів ТОВ "ПМТЗ "Інженерний Центр "Реагент" виявлено 1 джерело викиду по вул. Стартовій 1-А - котел типу RTN E 100 фірми "Altair", потужністю 100,0 кВт., який використовується для теплозабезпечення систем опалення офісу.

На встановлене у звіті джерело викиду, 31.03.2014 року відповідачу було видано Дозвіл №-134, з терміном дії дозволу на 5 років, до 31.03.2019 року.

Отже, в матеріалах справи містяться докази отримання відповідачем дозволу на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря наявним у нього стаціонарним джерелом викиду (котел типу RTN E 100 фірми "Altair"). Станом на час проведення позивачем перевірки. Дозвіл був чинний, що не заперечується сторонами.

В ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 року у справі №804/3244/14 було встановлено, що висновок Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про те, що діяльність відповідача із експлуатації складських приміщень пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря є необґрунтованим. Оскільки у складеному позивачем акті не зазначено, які саме речовини хімічного походження, що зберігаються на складах відповідача, спричиняють викиди та якої саме забруднюючої речовини, як не зазначено нормативних актів, на підставі яких позивач дійшов висновку про наявність таких хімічних властивостей речовини як можливість викиду. Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2014 року у справі №804/3244/14, є остаточною, не оскаржена сторонами.

Отже, вказаним судовим рішенням встановлено, що діяльність відповідача із експлуатації складських приміщень не пов'язана з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Відповідно до розділу 1.3 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 грудня 2008 року N639, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 року за N48/16064, ця Методика не застосовується при виявленні порушень законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вчинених суб'єктами господарювання внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря із пересувних джерел, а також діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан.

Отже, висновок господарського суду першої та апеляційної інстанції про те, що Методика №639 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин є вірним та цілком обґрунтованим.

Частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини; за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Отже, суди попередніх інстанції дійшли цілком законного та обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційний господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішив спір у справі.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення суду апеляційної інстанції з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів Касаційного господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене. Касаційний господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України Суд - ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 року у справі №904/11836/16 - без змін.

2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Г. Вронська

В. Студенець