ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2018

Справа № 910/22860/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" (02140, м. Київ, проспект Бажана, 14)

про стягнення 14 495,01 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 14 495,01 грн., з яких: 11 964,16 грн. пені та 2530,85 грн. 3 % річних, посилаючись на несвоєчасне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" зобов’язання з оплати поставленого позивачем газу по договору купівлі-продажу природного газу № 1251/14-ТЕ-41 від 10.12.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов – протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) – протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

18.01.2018 відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та зазначив, що предметом укладеного між сторонами договору № 1251/14-ТЕ-41 від 10.12.2013 є забезпечення надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, і відповідач є лише виконавцем вказаних послуг і причиною затримки оплати відповідачем за природний газ була наявна заборгованість споживачів (населення) за житлово-комунальні послуги; крім того, згідно звіту про фінансові результати за 2014 рік збиток відповідача склав 559 тис.грн.

13.02.2018 до суду надійшли заперечення на відзив, в якому позивач заперечив проти обставин, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що у відповідності до чинного законодавства боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового законодавства. Пояснив, що підписавши укладений між сторонами договір відповідач погодився, з положеннями про відповідальність за неналежне виконання зобов’язань за договором, також вказав, доводи відповідача, на його думку, є лише засобами для уникнення відповідальності. На підставі викладеного просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі – позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" (далі – відповідач, покупець) було укладено договір № 1251/14-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого продавець зобов’язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору, продавець передає покупцеві у період з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ в обсязі до 2625 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.), згідно узгодженого сторонами обсягу.

Обсяги газу, що планується передати за договором можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу (п.2.1.1 Договору).

Згідно з п.3.1 договору, продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі газу. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов’язану з правом власності на газ.

Відповідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.4 договору визначено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу покупець зобов’язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця та газорозподільного/газовидобувного/газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцю та газорозподільному/газовидобувному/газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

За умовами п.4.1 договору, кількість газу, яка передається покупцю, визначається за показниками комерційних вузлів обліку газу покупця.

У відповідності до п.5.2 договору, ціна за 1000 куб. м газу становить 1 118,974 грн. без урахування податку на додану вартість, та з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м природного газу – 1118,974 грн., крім того ПДВ – 20%, всього з ПДВ – 1309,20 грн.

Згідно з п.5.5 договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов’язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до розділу 11 Договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №1 від 31.01.2014 сторони погодили з 01.01.2014 внести зміни до п.5.2 Договору, виклавши його у наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу становить 1091,00грн. крім того ПДВ – 20%, всього до сплати з ПДВ – 1309,20 грн.

Додатковою угодою № 2 від 30.01.2014 до договору уточнено п. 1.2 договору та визначено, що газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачеві природний газ на загальну суму 1843734,60 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи Актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 30.04.2014, 31.05.2014, 30.06.2014, 31.07.2014, 31.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014. Вказані акти підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств. Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем газу матеріали справи не містять.

Відповідачем, в свою чергу, розрахунки за поставлений природний газ проведено несвоєчасно, що підтверджується виписками по операціях по рахунку відповідача, які наявні у матеріалах справи.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно зі ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт існування неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині своєчасної оплати поставленого позивачем газу належним чином підтверджений наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 2530,85 грн., у тому числі: 1324,16 грн. за прострочення зобов’язання за січень 2014, 708,08 грн. за прострочення зобов’язання за лютий 2014, 360,70 грн. за прострочення зобов’язання за березень 2014, 93,99 грн. за прострочення зобов’язання за квітень 2014, 43,92 грн. за прострочення зобов’язання за травень 2014.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що вказані нарахування проведено у відповідності до умов договору та вимог законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов’язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За прострочення виконання зобов’язання по договору позивачем заявлено до стягнення 11 964,16 грн. пені, у тому числі: 5738,02 грн. за прострочення зобов’язання за січень 2014, 3068,34 грн. за прострочення зобов’язання за лютий 2014, 2284,41 грн. за прострочення зобов’язання за березень 2014, 595,23 грн. за прострочення зобов’язання за квітень 2014, 278,16 грн. за прострочення зобов’язання за травень 2014, розрахунок яких є арифметично вірним та обґрунтованим.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, належними засобами доказування доводів позивача не спростував.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності вини у виникненні заборгованості та наявність заборгованості за споживачами, на потреби яких відбувалось постачання газу по спірному договору, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до ст. 42 ГПК України передбачено, що підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб’єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та підтвердження наявності обставин звільнення його від відповідальності за неналежне виконання зобов’язання щодо оплати отриманого товару в розумінні норм чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 73-74, 76-77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковальська-Житлосервіс" (02140, м. Київ, проспект Бажана, 14, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6; ) 11 964 (одинадцять тисяч дев’ятсот шістдесят чотири) грн. 16 коп. пені, 2530 (дві тисячі п’ятсот тридцять) грн. 85 коп. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено: 20.02.2018

Суддя                      О.М.Ярмак