РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.02.2018Справа № 910/20939/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»
до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 5888,92 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» 5888,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнівес» на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту №ВВ-085-А/16/КВ4/Б від 13.10.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Dacia, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу Богдан, державний номер НОМЕР_2, водія якого визнано винним у настанні ДТП, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2547609, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 27.11.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/20939/17, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, розгляд справи призначено на 21.12.2017.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 6, ст. 56) та викладено його у новій редакції.

За приписами п.п. 9 п. 1 Розділу ІХ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22.01.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що при здійсненні розрахунку належної до виплати суми страхового відшкодування позивачем в порушення положень ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу. З посиланням на звіт про оцінку вартості матеріального збитку №472 від 18.10.2017 відповідач стверджує, що сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті позивачу складає 4634,41 грн.

26.01.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на тому, що належна до виплати сума відшкодування становить 5888,92 грн.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.10.2016 між Приватним акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту №ВВ-085-А/16/КВ4/Б (надалі - Договір), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Dacia, державний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

14.03.2017 о 18 год. 10 хв. по проспекту Глушкова, 16 в місті Києві сталася ДТП за участю автобуса Богдан, державний номер НОМЕР_2 (що знаходився під керуванням ОСОБА_1.), та автомобілем Dacia, державний номер НОМЕР_1 (під керуванням ОСОБА_3.), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 21.04.2017 у справі №752/6211/17, а також порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 21.04.2017 у справі №752/6210/17. Вказаними постановами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акта №А-2443/КВ4 від 26.05.2017, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів у сумі 11777,84 грн на рахунок виконавця ремонтних робіт - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням №15733 від 29.05.2017.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 11777,84 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Постановами Голосіївського районного суду м.Києва від 21.04.2017 у справі №752/6211/17 та від 21.04.2017 у справі №752/6210/17 встановлено вину водіїв обох транспортних засобів у спричиненні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Богдан, державний номер НОМЕР_2, станом на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2547609.

Вказаним договором (полісом) №АК/2547609 передбачено, що франшиза становить 0 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування засобів наземного транспорту №ВВ-085-А/16/КВ4/Б у розмірі 11777,84 грн.

В той же час, до правовідносин, що виникли між позивачем і відповідачем у даній справі підлягають застосуванню положення ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як спеціальних норм, що регулюють питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Враховуючи наведене, у відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку виник обов'язок відшкодувати позивачеві шкоду, виходячи із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-1344гс16.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем для долучення до матеріалів справи надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку №427 від 18.10.2017, складеного суб'єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу - автомобіля Dacia, державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу при спірному ДТП складає 9268,82 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу становить 9268,82 грн.

За приписами п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Отже, з огляду на вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля Dacia, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (у розмірі 9268,82 грн), визначені полісом № АК/2547609 розміри франшизи та ліміт відповідальності, а також враховуючи, що у судовому порядку встановлено вину водіїв обох транспортних засобів у спричиненні ДТП, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 4634,41 грн (50% вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 4634,41 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Наявності підстав для стягнення з відповідача решти заявленої до стягнення суми відшкодування - у розмірі 1254,51 грн позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а тому в цій частині позов залишається судом без задоволення.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м.Київ, вулиця Саксаганського, будинок 119, ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (03150, м.Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 72, ідентифікаційний код 32638319) суму страхового відшкодування у розмірі 4634 (чотири тисячі шістсот тридцять чотири) грн 41 коп. та судовий збір у розмірі 1259 (одна тисяча двісті п'ятдесят дев'ять) грн 20 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова