КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. Справа№ 910/22390/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «КС Лізинг»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2017

у справі № 910/22390/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КС Лізинг»

до Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс»

про стягнення 3 774 134,89 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: директор Опришко В.О.;

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «КС Лізинг» (надалі - ТОВ «КС Лізинг») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» (надалі - ПрАТ «Київспецтранс») про стягнення 3 774 134,89 грн заборгованості за договором фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012 та за договором № 21-1/1117 від 21.11.2017 про дострокове розірвання договору фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012, в тому числі: 1 662 100,05 грн вартості автомобілів, 1 974 730,55 грн процентних виплат, 1 111 820,75 грн пені, 197 314,02 грн 3 % річних та 1 270 984,88 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2017 у справі № 910/22390/17 позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто без розгляду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи позовну заяву, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем при зверненні з позовом до суду було порушено правила об'єднання позовних вимог, оскільки вимоги, пов'язані з виконанням зобов'язань за договором № 21-1/1117 від 21.11.2017 про дострокове розірвання договору фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012 та вимоги, пов'язані із застосуванням відповідальності за порушення грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012, виникають з різних правових підстав, не пов'язані поданими доказами і тягнуть за собою різні правові наслідки, що суттєво утруднить вирішення спору.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ТОВ «КС Лізинг» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що при зверненні з позовом до суду позивачем не було порушено правила об'єднання позовних вимог, оскільки вказані вимоги пов'язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, відтак, на думку скаржника, суд дійшов помилкового висновку про необхідність повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі скаржник заявив клопотання про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІК ЛТД» та заміну останнім ТОВ «КС Лізинг», посилаючись на те, що заявлені у позовній заяві вимоги до ПрАТ «Київспецтранс» були відступлені ТОВ «ТІК ЛТД» згідно договору № 22-2/1217 від 22.12.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018 поновлено ТОВ «КС Лізинг» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено ПрАТ «Київспецтранс» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказував на те, що станом на час звернення з апеляційною скаргою у ТОВ «КС Лізинг» відсутні права позивача, оскільки всі права по договору фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012 та договору № 21-1/1117 від 21.11.2017 про дострокове розірвання договору фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012 перейшли до ТОВ «ТІК ЛТД» згідно договору № 22-2/1217 від 22.12.2017. Також відповідач заперечив проти задоволення клопотання апелянта про заміну позивача у справі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 19.02.2018.

У судове засідання 19.02.2018 відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Частиною 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що відповідач не повідомив суд про поважність причин нез'явлення до суду апеляційної інстанції, з огляду на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності відповідача.

У судовому засіданні 19.02.2018 представник позивача підтримав подані клопотання про залучення до участі у справі ТОВ «ТІК ЛТД» та заміни останнім ТОВ «КС Лізинг».

Поставивши на обговорення заявлені позивачем клопотання, колегія суддів, порадившись, дійшла висновку про необхідність залишення їх без розгляду як таких, що заявлені передчасно, оскільки питання щодо складу учасників судового процесу вирішується після відкриття провадження у справі у підготовчому провадженні відповідно до ст. 177 ГПК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що законність ухвали місцевого господарського суду переглядається станом на дату її ухвалення (18.12.2017), у той час, як договір № 22-2/1217 про відступлення прав вимоги було укладено між ТОВ «КС Лізинг» та ТОВ «ТІК ЛТД» лише 22.12.2017, а отже, станом на 18.12.2017 саме у ТОВ «КС Лізинг» було наявним право на звернення до суду з даним позовом, яке обмежувалось оскаржуваною ухвалою.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

19.02.2018 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (ред. з 15.12.2017) в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з даним позовом до Господарського суду міста Києва 13.12.2017, що підтверджується відбитком штампу реєстрації цієї заяви в канцелярії суду.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду діяли норми Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 06.11.1991 №1799-XII (ред. з 06.11.1991 до 15.12.2017).

Згідно з пунктом 11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (ред. з 15.12.2017) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням вищевказаного, станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали (18.12.2017), вирішуючи питання про повернення позовної заяви ТОВ «КС Лізинг» без розгляду, суд першої інстанції повинен був виходити з того, чи дотримано позивачем при зверненні до суду відповідних вимог Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 06.11.1991 № 1799-XII (надалі - ГПК України в редакції Закону № 1799-XII).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України в редакції Закону № 1799-XII, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

При цьому, під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Отже, позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Як роз'яснено у п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України в редакції Закону № 1799-XII).

Як вбачається з поданої позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягнення:

- 1 662 100 грн 05 коп. відшкодування вартості автомобілів, обов'язок щодо сплати якої встановлений договором № 21-1/1117 від 21.11.2017 про дострокове розірвання договору фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012;

- 1 974 730 грн 55 коп. процентних виплат у зв'язку з договором фінансового лізингу, обов'язок щодо сплати якої встановлений договором № 21-1/1117 від 21.11.2017 про дострокове розірвання договору фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012;

- 1 111 820 грн 75 коп. пені, нарахованої за порушення зобов'язань щодо сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012;

- 197 314 грн 02 коп. 3 % річних, нарахованої за порушення зобов'язань щодо сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012;

- 1 270 984 грн 88 коп. інфляційних втрат, нарахованих за порушення зобов'язань щодо сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012;

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що позивачем були порушені правила об'єднання позовних вимог в одній позовній заяві з посиланням на те, що вимоги, пов'язані з виконанням зобов'язань за договором № 21-1/1117 від 21.11.2017 про дострокове розірвання договору фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012 та вимоги, пов'язані із застосуванням відповідальності за порушення грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012, виникають з різних правових підстав і тягнуть за собою різні правові наслідки, що суттєво утруднить вирішення спору.

Дослідивши зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає, що такі вимоги пов'язані між собою як підставою виникнення, так і поданими доказами та обґрунтовані одними і тими ж обставинами, а саме, порушенням відповідачем зобов'язань за договором фінансового лізингу № ФЛ1 від 18.07.2012.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що договори, на підставі яких заявлені позовні вимоги у даній справі укладені між одними й тими ж сторонами та підтверджують існування між сторонами одних й тих самих правовідносин, у зв'язку з чим наявна необхідність розгляду у сукупності в межах одного спору вказаних позовних вимог.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що у даному випадку об'єднання відповідних позовних вимог не буде мати своїм наслідком суттєве утруднення вирішення спору. Натомість, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що при поданні даної позовної заяви позивачем не були порушені правила об'єднання позовних вимог, визначених ст. 58 ГПК України в редакції Закону № 1799-XII, а висновки суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України є помилковими.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «КС Лізинг» є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 18.12.2017 у справі № 910/22390/17 прийнята з порушенням норм процесуального права щодо наявності підстав для повернення позовної заяви без розгляду, внаслідок чого підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.

При цьому, у зв'язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КС Лізинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2017 у справі № 910/22390/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського міста Києва від 18.12.2017 у справі № 910/22390/17 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/22390/17 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.02.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська