Суд
УХВАЛА

20 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/2996/15-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Мамалуй О.О., Ткач І.В.

розглянувши заяву Міністерства екології та природних ресурсів України

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України

(головуючий - Грек Б.М., судді - Вовк І.В., Могил С.К.)

від 10.10.2017,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехенерго",

до 1) державного підприємства "Держекоінвест",

2) Міністерства екології та природних ресурсів України,

треті особи

1) Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві,

2) Державна фіскальна служба України,

3) Державне агентство екологічних інвестицій України,

за участю Прокуратури міста Києва,

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2017 до Верховного Суду України надійшла заява Міністерства екології та природних ресурсів України № 877/11-17 від 14.12.2017 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі №910/2996/15-г.

Заява про Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі №910/2996/15-г подана з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження зазначених підстав для подання заяви про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі №910/2996/15-г до заяви додано копію постанови Вищого господарського суду України від 29.04.2010 у справі № 5/209.

Міністерство екології та природних ресурсів України в заяві про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017 зазначає, що суд касаційної інстанції при вирішенні спору у справі №910/2996/15-г дійшов висновку, що акт приймання - передачі та довідки про вартість виконаних будівельних робіт є належним підтвердженням виконання підрядником та прийняття замовником робіт за договором. На доказ протилежного висновку викладеному в постанові, що переглядається, заявник надав постанову Вищого господарського суду від 20.04.2010 у справі № 5/209, в якій, як стверджує останній, зроблено висновок про те, що акти виконаних робіт та довідки про їх вартість не є єдиними доказами прийняття робіт без зауважень у порівнянні із наявністю інших обставин справи.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява є необґрунтованою та її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставою для подання заяви про перегляд рішень господарських судів є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Предметом спору у справі №910/2996/15-г є стягнення заборгованості в сумі 45 739 246,58 грн за виконані роботи з капітального ремонту об'єктів соціальної сфери на підставі договору № 2366/06 про закупівлю від 26.03.2013 та визнання недійсними деяких пунктів вказаного договору, якими встановлено відкладальну обставину для оплати вартості виконаних робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 у справі №910/2996/15-г, залишеними без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2017, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехенерго" задоволено частково. Визнано недійсним повністю пункт 3.8 договору № 2366/06 від 26.03.2013 про закупівлю. Визнано недійсним абзац другий пункту 3.6 договору № 2366/06 від 26.03.2013 про закупівлю, в частині слів "з урахуванням бюджетних призначень". Визнано недійсним пункт 1 Додаткової угоди № 7 від 31.12.2013 до договору № 2366/06 від 26.03.2013 про закупівлю, в частині слів "після отримання кошторисних призначень та коштів на реєстраційний рахунок замовника". Стягнуто з Державного підприємства "Держекоінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехенерго" заборгованість в сумі 45 739 246 грн. 58 коп. та судовий збір. В іншій частині в позові відмовлено. Задовольняючи позовні вимоги суди виходили з того, що:

- фактичне скріплення актів підписом посадової особи та печаткою Державного підприємства "Держекоінвест" вказує на відсутність у замовника на момент фактичного прийняття робіт зауважень з приводу відповідності виконаних робіт умовам спірного правочину, з огляду на те, що положеннями п. 3.5 договору сторонами погоджено, що замовнику, у разі виявлення недоліків робіт, надане право підписати акт приймання-передачі тільки після усунення всіх невідповідностей. Тобто, сторонами в договорі було досягнуто згоди стосовно того, що саме акт приймання - передачі та довідка про вартість виконаних робіт є належним підтвердженням виконання підрядником та прийняття замовником робіт за договором;

- факт виконання робіт та факт наявності заборгованості є преюдиціальним та не потребує додаткового доведення (рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2014 року у справі № 910/16482/14);

- пункти 3.6, 3.8 договору та пункт 1 додаткової угоди № 7 від 31.12.2013, якими встановлено строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати виконаних робіт з вказівкою на умову отримання замовником відповідних бюджетних коштів (коштористних призначень), як на подію, яка може не настати, суперечить приписам ст. 617 ЦК України, виходячи зі змісту якої випадкові обставини недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Предметом спору у справі № 5/209 за первісним позовом є внесення змін до договору підряду (капітальне будівництво) № 2007/04/23-Р від 16.04.2007 в частині визначення загальної суми договору, зобов'язання прийняти виконані підрядні роботи в березні 2009 на суму 235 063,50 грн, в травні 2009 на суму 516 231,10 грн, та стягнення 1 166 125,81 грн, із них 1 006 069,79 грн - заборгованості за виконані підрядні роботи, 12 738,76 грн - штраф за прострочення оплати прийнятих робіт, 37 564,73 грн - штраф за безпідставно неприйняті роботи, 5 044,13 грн - 3 % річних, 104 708,40 грн - вартості ремонтних робіт покрівель терас об'єкту. ДП "Інтергал-Буд" ТзОВ "Фірма "Інтергал" подало до суду зустрічний позов, у якому просить стягнути із ЗАТ "БК "Прикарпаття і К" 868 391,95 грн безпідставно отриманих грошових коштів в період з липня 2007 по лютий 2009, у зв'язку з завищенням відповідачем (за зустрічним позовом) вартості виконаних робіт за договором підряду (капітальне будівництво) № 2007/04/23-Р від 16.04.2007, шляхом внесення відповідних даних у акти виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних підрядних робіт без внесення змін в договір підряду в частині визначення загальної вартості робіт.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.12.2009 у справі № 5/209, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду первісний позов ЗАТ "БК Прикарпаття і К" задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Інтергал-Буд" Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Інтергал" на користь Закритого акціонерного товариства "Будівельна компанія "Прикарпатті і К" 1 006 069,79 грн. заборгованості за виконані підрядні роботи, 12 738,76 грн. штраф за прострочення оплати прийнятих робіт, 37 564,73 - штраф за безпідставно неприйняті роботи, 5 044, 13 грн. - 3% річних. В задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору та зобов'язання прийняти виконані підрядні роботи, відмовлено. Позовні вимоги в частині стягнення 104 708,40 грн. вартості ремонтних робіт покрівель терас об'єкту - залишено без розгляду. В задоволенні зустрічного позову Дочірнього підприємства "Інтергал-Буд" товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Інтергал" відмовлено.

У справі № 5/209 Вищий господарський суд України скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову виходив з того, що підписання відкорегованих довідок про вартість виконаних робіт та актів шляхом збільшення договірної ціни, не свідчить про прийняття відповідачем за первісним позовом робіт, оскільки умовами договору підряду (капітальне будівництво) № 2007/04/23-Р від 16.04.2007 передбачена неможливість внесення змін до договору. Тобто, включення у довідки про вартість виконаних підрядних робіт за період з липня 2007 року по лютий 2009 року робіт за завищеними цінами, фактично призвело до неправомірного збільшення вартості виконаних підрядником та прийнятих й оплачених замовником робіт на 868 391,95 гривень.

Таким чином, розглянувши заяву про перегляд постанови та дослідивши доводи заявника з приводу наявності протилежного застосування норм матеріального права щодо належних доказів підтвердження виконання підрядником та прийняття замовником робіт в контексті наданих судових рішень, суд дійшов висновку про наявність у справах № 910/2996/15-г та № 5/209 різних обставин, залежно від яких суд касаційної інстанції дійшов відповідних правових висновків. Різними є і докази у справах № 910/2996/15-г та № 5/209, оцінку яких здійснено судом в кожній окремій справі за своїм внутрішнім переконанням.

Крім того, Міністерства екології та природних ресурсів України в поданій заяві про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017 зазначає, що вказана заява подана з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, при цьому цитуючи та посилаючись на норми процесуального права (статті 32, 34 36, 37 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, у справі, у якій подано заяву про перегляд судових рішень та у справі, судове рішення у якій надане для порівняння, різними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також відсутнє однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Порівняння змісту зазначених постанов Вищого господарського суду України не дає підстав для висновку про тотожність встановлених фактичних обставин та неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому відсутні передбачені статтею 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підстави для відкриття провадження у справі № 910/2996/15-г.

Відповідно до статті 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Крім того, ухвалою Касаційного господарського суду від 25.01.2018 сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки відмова у допуску справи до провадження є процесуальним наслідком здійснення судом оцінки доводів заявника на предмет допущення судом касаційної інстанції неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанції вважає за доцільне стягнути з заявника на користь Державного бюджету України 95 004,00 грн судового збору.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, статтями 11116, 11121, Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017), суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у допуску справи № 910/2996/15-г до провадження Касаційного господарського суду.

2. Стягнути з Міністерства екології та природних ресурсів України (03035, м. Київ, вул. Митрополита В. Липківського, буд. 35, ) на користь Державного бюджету України 95 004 (дев'яносто п'ять тисяч чотири ) гривні 00 копійок судового збору за подачу заяви про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017 у справі №910/2996/15-г.

3.Надіслати копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді І. Ткач

О. Мамалуй