РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2018Справа № 910/22626/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа

Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз"

про стягнення 49 470,20 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" про стягнення 49470,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 за договором добровільного страхування майна №019.1301596.201 від 13.02.2017 у розмірі 49470,20 грн. через настання страхового випадку - пошкодження застрахованого майна, що знаходиться за адресою Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 66д (АЗС) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_1, цивільно-правова відповідальність водія якого (ОСОБА_1.) застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК/2506945, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 49470,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі №910/22626/17 та призначено її до розгляду на 27.12.2017.

27.12.2017 до відділу діловодства суду представником позивача було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. У відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на те, що у справі №910/22626/17 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа є малозначною у розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 ухвалено здійснювати розгляд справи №910/22626/17 у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 22.01.2018, встановлено учасникам судового процесу строки для подання заяв по суті справи.

У судове засідання 22.01.2018 представники сторін не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.01.2018 оголошено перерву до 13.02.2018.

05.02.2018 до відділу діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України отримано інформацію з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

У судове засідання 13.02.2018 представники сторін не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд у відповідності до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 13.02.2018 судом було прийнято, складено та підписано скорочене рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2017 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією майна фізичних осіб програма «Стандарт» №019.1301596.201 (далі - Договір), предметом страхування за цим Договором виступають майнові інтереси ОСОБА_2, пов'язані з володінням, нерухомим та рухомим майном (в тому числі, стела на в'їзді та виїзді) за адресою Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 66д (АЗС), від страхових ризиків.

Згідно з постановою Новомосковського міськрайонного суду від 25.04.2017, 31.03.2017 о 03год. 00 хв. у м. Новомосковську по вул. Сучкова на АЗС «Sky» водій автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснила наїзд на в'їзну стелу, ліхтарний стовп, бордюри, паркан та бетонну плиту, що належить АЗС «Sky»

Згідно з постановою Новомосковського міськрайонного суду від 25.04.2017 водія автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення.

До ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з пошкодженням застрахованого майна, що відповідно до умов договору страхування є страховим випадком.

Згідно з розрахунком страхового відшкодування розмір завданого збитку майну за адресою Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 66д (АЗС) становить 50215,20 грн.

Відповідно до умов Договору позивач виплатив страхувальнику згідно зі Страховим актом № 0142.211.17.01.01 від 18.10.2017 страхове відшкодування в розмірі 49470,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 24223 від 20.10.2017.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль «Mazda 6», державний номер НОМЕР_1, яким спричинено шкоду застрахованому у позивача майну за адресою м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 66д, АЗС знаходився під керуванням ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля «Mazda 6», державний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/2506945).

Вина водія ОСОБА_1, яка керувала автомобілем «Mazda 6», державний номер НОМЕР_1, підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду від 25.04.2017.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику майна за адресою Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 66д (АЗС) відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АК/2506945), а до ПрАТ СК «Альфа Страхування» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_1 як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/2506945) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100000, 00 грн., франшиза - 2000,00грн. Наведені відомості підтверджуються Інформацією з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, що отримана судом від Моторного (транспортного) страхового бюро України 05.02.2018.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, враховуючи передбачений полісом № АК/2506945ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 100000, 00 грн., франшизу у розмірі 2000, 00 грн., розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 49470,20 грн., то вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми 49470,20 грн. підлягає задоволенню частково у розмірі 47470,20 грн., за вирахуванням франшизи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" (01030, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, 6; ідентифікаційний код: 33552636) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Соборності, 19, ідентифікаційний код: 30968986) грошові кошти у розмірі 47470 (сорок сім тисяч чотириста сімдесят) грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 1535 (одна тисяча п'ятсот тридцять п'ять) грн. 31 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.02.2018

Суддя Ю.В. Картавцева