ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

02.03.2018

Справа № 910/2237/18

Суддя Господарського суду міста Києва Турчин С.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ МЗ» 41 771,31 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

26.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ МЗ» 41 771,31 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу № 720132-2 від 22.02.2013, з яких 29 000,00 грн. основного боргу, 7404,12 грн. пені та 5 367,19 грн. інфляційних втрат.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред’явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 89 ЦК України до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань – це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності), місцезнаходження юридичної особи.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У поданій до суду заяві про видачу судового наказу заявником зазначено наступну адресу боржника: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 13.

Натомість, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням боржника є: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 12.

Отже, позивачем не вірно вказано адресу місцезнаходження боржника, що є порушенням приписів п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, заявником в порушення приписів п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України не вказано інформації щодо відомих офіційної електронної адреси боржника та не зазначено про її відсутність або відсутність у позивача таких відомостей.

Також суд зазначає, що з матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається укладення між заявником та боржником договору купівлі-продажу № 720132-2 від 22.02.2013. Заявник поставив боржнику товар на загальну суму 32582,64 грн. Постачальником пред’явлено до стягнення 29 000,00 грн. основного боргу.

Однак, з матеріалів заяви не вбачається обставин сплати покупцем постачальнику 3582,64 грн. в погашення заборгованості.

Таким чином заявником не в повному обсязі зазначено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а в заяві не вказано перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, що є порушенням приписів ст. 150 ГПК України.

За змістом п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу

Окремо суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, 152, 153, 154, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бреннтаг Україна» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІ МЗ» 41 771,31 грн. заборгованості.

Ухвала набрала законної сили 02.03.2018 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя                                                                                                     С.О.Турчин