УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

03.03.2018Справа № 910/2506/18

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали заяви № 417/09 від 01.03.2018р. «Про вжиття заходів забезпечення позову» Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (м. Київ) /надалі - Заявник/ до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (м. Київ) про накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Публічному акціонерному товариству "Київенерго" і знаходяться у нього чи в інших осіб та про заборону Публічному акціонерному товариству "Київенерго" вчиняти певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2018 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Київгаз" на розгляд суду надійшла заява № 417/09 від 01.03.2018р. «Про вжиття заходів забезпечення позову» до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в якій викладені вимоги, щоб в судовому порядку:

- накласти арешт на рахунки Публічного акціонерного товариства «Київенерго» №7792 та №9432 відкриті в Публічному акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк» МФО банку 334851, № 9600 відкритий в Публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк» МФО банку 351005;

- накласти арешт на весь транспорт, включаючи всю спеціальну техніку, що перебуває у власності Публічного акціонерного товариства «Київенерго»;

- накласти арешт на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Публічному акціонерному товариству «Київенерго» і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- заборонити Публічному акціонерному товариству «Київенерго» вчиняти дії з метою виділення будь-якого майна;

- заборонити Київській міській державній адміністрації остаточне затвердження розподільчого балансу;

- заборонити будь-кому вчиняти дії з метою виділення будь-якого майна, що належить Публічному акціонерному товариству «Київенерго»;

- заборонити уповноваженим на те особам проводити дії з метою реєстрації виділення майна Публічного акціонерного товариства «Київенерго».

В обґрунтування викладеної заяви про вжиття заходів забезпечення позову Заявник зазначив, що, по-перше, 26 квітня 2018 року ПАТ «Київенерго» втратить право користуватися тепловими мережами та відповідно необхідність забезпечувати функціонування напрямку діяльності за для яких укладено договір з розподілу природного газу з ПАТ "Київгаз". У ПАТ «Київенерго» зникнуть будь-які правові, економічні та виробничі підстави та передумови для забезпечення погашення заборгованості, що існує за минулими договірними зобов'язаннями перед ПАТ "Київгаз".

По-друге, ПАТ «Київенерго» вчиняються дії з метою виділу ліквідного майна в юридичну особу з меншою відповідальністю;

По-третє, ПАТ «Київенерго» розпоряджається сумами грошових коштів, розміру яких було б достатньо для погашення боргу, однак добровільного належного виконання договору не відбулось;

По-четверте, ПАТ «Київенерго» значний час не виконуються договірні зобов'язання.

Як відмічено Заявником, предметом позову якому передує ця заява є стягнення суми у розмірі 190 613 178,19 грн. (сто двадцять сім мільйонів сто шістдесят три тисячі вісімсот двадцять шість гривень та 53 копійки), яка в свою чергу складається з 174 366 130,39 грн. - суми основного боргу, 3 590 084,23 грн. - суми інфляційних втрат, 1 279 271,67 грн. - суми 3% річних та 13 482 555,88 грн. - суми пені. Вказаний предмет позову виник, у зв'язку з неналежним виконанням ПАТ «Київенерго» протягом жовтня 2017 року - січня 2018 року взятих на себе зобов'язань за Типовим договором розподілу природного газу.

В підтвердження викладених в заяві обставин Заявник додав:

- копію рішення Київської міської ради від 20 червня 2017 року N 439/2661;

- копію протоколу позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13 листопада 2017 року № 3/2017;

- копію протоколу загальних зборів акціонерів ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», що створюється в результаті виділу з ПАТ «Київенерго» від 22 грудня 2017 року № 1/2017;

- копію протоколу позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Київенерго» від 22 грудня 2017 року № 4/2017;

- публічний договір розподілу природного газу;

- копію заяви-приєднання від 29.12.2016р.

За ч.ч. 1, 3 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням.

Так, з правової конструкції ч. 3 ст. 140 випливає, що суд має право, втім не зобов'язаний викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову.

Розглянувши відповідну заяву без виклику сторін, дослідивши додані до неї матеріали суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26 грудня 2011 року N 16, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити з такого.

У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

У спорах щодо витребування майна в ухвалі про накладення арешту на майно боржника господарський суд повинен чітко охарактеризувати ознаки, за якими той чи інший предмет відрізняється від подібних. Не можна, наприклад, накладати арешт на автомобіль, не зазначивши його видових ознак, державного реєстраційного номера, номера двигуна та ін., що відрізняло б саме цей автомобіль від будь-якого автомобіля взагалі.

Виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності.

Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

Приймаючи до уваги, що Заявником не подано доказів, що несуть відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони саме відкриті, зокрема не додано виписок з відповідних установ про наявність коштів, які обліковуються на рахунках у межах розміру сум позовних вимог (190 613 178,19 грн. ) та можливих судових витрат (616 700,00 грн.) та виписок про рахунки ПАТ «Київенерго» відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк», МФО банку 334851 та у Публічному акціонерному товаристві «УкрСиббанк», МФО банку 351005, з урахуванням того, що Заявником не зазначено індивідуальне визначене майно, зокрема не зазначено ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, і при цьому ж, зазначене Заявником в широкому розумінні майно не відноситься до предмета спору зважаючи на визначений останнім предмет позову про стягнення грошових коштів (абз. 1 стор. 1), а не про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна, з огляду на те, що вимоги про: накладення арешту на весь транспорт, включаючи всю спеціальну техніку; накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ПАТ і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона ПАТ вчиняти певні дії з виділення будь-якого майна; заборона Київській міській державній адміністрації остаточного затвердження розподільчого балансу; заборона будь-кому вчиняти дії з виділення будь-якого майна; а також заборона уповноваженим на те особам проводити дії з метою реєстрації виділення майна, по суті має наслідком повного припинення господарської діяльності відповідного суб'єкта господарювання, а вжиття відповідних заходів (п.п. 5-8 прохальної частини) не свідчить про наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням ПАТ «Київенерго» протягом жовтня 2017 року - січня 2018 року взятих на себе зобов'язань за Типовим договором розподілу природного газу, враховуючи, що викладені Заявником відповідні обставини вказують лише на потенційну можливість ухилення ПАТ «Київенерго» від виконання судового рішення, а також викладені ним без наведення відповідного обґрунтування в аспекті поданої заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви № 417/09 від 01.03.2018р. «Про вжиття заходів забезпечення позову» Публічного акціонерного товариства "Київгаз" у справі № 910/2506/18.

2. Копію даної ухвали направити сторонам по справі № 910/2506/18.

Ухвала набирає законної сили 03 березня 2018 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 03 березня 2018 року.

Суддя О.В. Котков