ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018. Справа № 917/2149/17

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер" вул. Виборзька, 99, м. Київ, 03680

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад", вул. Облачна, 1, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751

про стягнення 443657,34 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 11.08.17);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 12.01.18).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хавестер" (далі - ТОВ "Хавестер"/ позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад" (далі - ТОВ "Полтава-Сад"/ відповідач) про стягнення 443657,34 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на не здійснення відповідачем оплати за товар, поставлений позивачем згідно видаткової накладної № РН-0001129 від 03.05.2017.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.12.17. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.01.18.

23.01.2018. суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 20.02.2018.

В судовому засіданні 20.02.2018. позивач підтримав свої позовні вимоги, з врахуванням часткової оплати відповідача.

Відповідач у відзиві та в судовому засіданні підтвердив факт поставки йому товару позивачем та повідомив про часткову оплату заборгованості.

В судовому засіданні 20.02.2018. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач поставив товар (запасні частини для сільгосптехніки) відповідачу на підставі видаткової накладної № РН-0001129 від 03.05.2017. на загальну в сумі 443657 грн. 34 коп. (копія видаткової накладної - а.с. 7).

Товар був отриманий представником відповідача ОСОБА_3 за довіреністю № 342 від 27.04.2017. (а.с. 8).

З метою отримання оплати за товар позивач направив вимогу про сплату боргу за поставлені запчастини № 187 від 21.11.2017р. на адресу відповідача (а.с. 12-15).

На момент звернення позивачем з даним позовом до суду (16.12.2017. відповідно до штампу поштового відділення на конверті) відповідач суму боргу не погасив.

Після цього, відповідач сплатив частину боргу в сумі 243657,34 грн., а саме перерахував платіжним дорученням № 14305 від 18.12.2017. 143657,34 грн. та платіжним дорученням № 14552 від 28.12.2017. 100000,00 грн. (а.с. 34, 35).

Таким чином, на момент винесення рішення по справі, заборгованість відповідача за товар поставлений по видатковій накладній № РН-0001129 від 03.05.2017. становить 200000,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем після звернення позивача з позовом до суду частково погашено заборгованість у розмірі 243657,34 грн., тобто в цій частині предмет спору відсутній, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

При вирішенні спору в частині стягнення 200000,00 грн. заборгованості, яка залишилася непогашеною, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Як зазначалося вище, відповідач у відзиві підтвердив факт поставки йому товару позивачем та часткову оплату товару.

Згідно ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В зв'язку з цим, обставини щодо факту поставки товару позивачем відповідачу не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що заборгованість за поставлений товар, з врахуванням часткової оплати, становить 200000,00 грн.

Таким чином, позов в частині стягнення 200000,00 грн. заборгованості підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про повернення судових витрат по вказаній справі суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі в частині стягнення 243657,34 грн. закрито у зв'язку з відсутністю предмету спору, то судовий збір, сплачений за подання позову в частині стягнення заборгованості в сумі 243657,34 грн., який склав 3654,86 грн., підлягає поверненню у повному обсязі з Державного бюджету позивачу, який сплатив вказаний судовий збір.

Судовий збір, сплачений позивачем за позов в частині стягнення 200000,00 грн., що становить 3000,00 грн., покладається на відповідача, в зв'язку із задоволенням позову в цій частині.

Керуючись статтями 129, 231 (п. 2 ч. 1), 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 243657 грн. 34 коп. заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава-Сад" (вул. Облачна, 1, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер" (вул. Виборзька, 99, м. Київ, 03680, ) 200000 грн. 00 коп. заборгованості, 3000 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути з Державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю "Хавестер" (вул. Виборзька, 99, м. Київ, 03680, ) 3654 грн. 86 коп. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 12112 від 14.12.2017., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/2149/17.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 21.02.2018.

Суддя О.С. Семчук