ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 лютого 2018 р. Справа № 903/972/17

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши у відкритому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" про стягнення 98 816,07 грн

за участі представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

16.01.2018 року на адресу Господарського суду Рівненської області разом з позовною заявою та доданими до неї документами надійшла ухвала Господарського суду Волинської області від 22.12.2017 року про передачу позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС" Господарському суду Рівненської області за територіальною (юрисдикцією) підсудністю у зв'язку з тим, що місцезнаходження юридичної особи відповідача, згідно з відомостями ЄДРПОУ та ГФ є м. Рівне.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що: 31.10.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №45/1/3П (надалі-договір), за умовами якого позивач зобов'язується передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов'язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

На виконання умов зазначеного договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 81 995,84 грн, що стверджується товарно-транспортними накладними.

Відповідач отриманий товар не оплатив, відтак заборгованість відповідача за поставлений товар становить 81 995,84 грн, яку позивач просить суд стягнути у судовому порядку.

Крім цього, за неналежне виконання договірних зобов'язань позивачем нараховано 12 104, 16 грн пені та 4 716,07 грн інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС" залишено без руху.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.02.2018 року.

У судове засідання 21.02.2018 року представники сторін не з'явилися, уповноважених представників у судове засідання не направили, хоча про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ст.252 ГПК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно, всебічно та повно дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

31.10.2014 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № 45/1/3П (надалі-договір).

Відповідно до п. 10.3. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року. Строк дії договору автоматично продовжується на термін один рік, якщо за 30 днів до закінчення його строку дії жодна із сторін не повідомить іншу в письмовій формі про свій намір змінити чи припинити його дію.

За умовами цього договору постачальник зобов’язується поставляти товари, а покупець приймає у власність товари згідно зі специфікацією й оплачує їх за ціною, що зазначається в специфікації. В накладних вказується найменування товару його кількість, асортимент і ціна, не більша ніж у специфікації. Специфікації є невід’ємною частиною даного договору. Право власності та ризик випадкової загибелі товару переходить до покупця з моменту, коли сторони підписали накладну, що засвідчує те, що товари були отримані покупцем.

Загальна сума договору складається з окремих сум операцій, проведених на виконання даного договору згідно з накладними (п. 1.4 договору).

Згідно з п.п. 4.2., 4.4., 4.6. договору постачальник зобов'язується не пізніше, як в дводенний термін після отримання замовлення заявки поставити товар покупцю згідно з умовами договору. Постачальник здійснює доставку товару в кількості та асортименті відповідно до замовлення-заявки покупця, яка формується та узгоджується сторонами, виходячи з наявного на складі асортименту товару на день її формування. Часткова доставка товарів, які зазначені у замовлені-заявці дозволяється лише за умови попередньої письмової згоди на це покупця. Постачальник зобов’язується в момент поставки товару (передачі партії товару) передати Покупцю належним чином у відповідності до діючого законодавства, оформлені документи на даний товар: накладні на відпуск товару, податкові накладні, товарно - транспортні накладні, санітарно-гігієнічні висновки, сертифікати, які необхідні для товару даного виду згідно з чинними правилами торгівлі, санітарно - епідеміологічним законодавством України та законодавством про захист прав споживачів, а також інші документи, які є необхідними до норм чинного законодавства України.

Пунктами 5.1., 5.2. договору передбачено, що доставка та прийом товарів здійснюється згідно узгодженого та підписаного двома сторонами графіку, який є невід'ємною частиною даного договору, де вказується день та час прийому товарів покупцем від постачальника. Приймання товару щодо кількості проводиться за вагою чи кількістю одиниць товару, вказаних у накладних згідно з інструкцією про порядок приймання товарів по кількості № П-6.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач здійснив поставку товару на загальну суму 81 995,84 грн, що підтверджується наступними товарно - транспортними накладними № L від 18.03.2017 року на суму 911,49 грн, № L від 18.03.2017 року на суму 4 523,83 грн, № L від 18.03.2017 року на суму 16 776,34 грн, № L від 18.03.2017 року на суму 6 140,40 грн, № L від 18.03.2017 року на суму 1 881,46 грн, № L від 18.03.2017 року на суму 7 031,07 грн, № L від 18.03.2017 року на суму 1 905,58 грн, № L від 21.03.2017 року на суму 629,37 грн, № L від 21.03.2017 року на суму 9 663, 72 грн, № L від 24.03.2017 року на суму 789,75 грн, № L від 24.03.2017 року на суму 6 445,56 грн, № L від 24.03.2017 року на суму 297,58 грн, № L від 24.03.2017 року на суму 883,20 грн, № L від 25.03.2017 року на суму 1 135,86 грн, № L від 25.03.2017 року на суму 3 166,56 грн, № L від 25.03.2017 року на суму 3 485, 97 грн, № L від 25.03.2017 року на суму 12 935,10 грн, № L від 25.03.2017 року на суму 400,11 грн, № L від 25.03.2017 року на суму 1 203,24 грн, № L від 25.03.2017 року на суму 1 188,75 грн, № L від 25.03.2017 року на суму 600,90 грн.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що покупець проводить оплату з відтермінуванням протягом 21 календарного дня з моменту отримання.

Відповідач прийняв товар, що стверджується підписаними обома сторонами товарно - транспортними накладними, проте поставлений товар не оплатив.

Заборгованість відповідача за придбаний товар становить 81 995, 84 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Зміст договору та взяті за ним зобов'язання свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються нормами ЦК України та ГК України.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 662 ЦК України).

За ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частинами 1, 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

Однак, як встановлено судом, відповідач заборгованість за поставлений товар в сумі 81 995, 84 грн не оплатив.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за поставлений товар в сумі 81 995, 84 грн.

Крім цього, за неналежне виконання договірних зобов'язань позивачем нараховано 12 104, 16 грн пені та 4 716,07 грн інфляційних втрат.

Щодо стягнення пені, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Виходячи з вимог ст. 231 ГК України, штрафні санкції застосовуються у випадках, передбачених законом або договором.

Судом встановлено, що умовами договору нарахування пені не передбачено, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані ці норми законодавства, отже підстави для стягнення пені відсутні.

Стосовно стягнення інфляційних, то за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок інфляційних, суд встановив, що їх розмір становить 4 716, 07 грн (при заявленому - 4 716,07 грн), отже, вимоги про стягнення інфляційних підлягають стягненню у заявленому розмірі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Р" (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 93, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СКС" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, ) 81 995, 84 грн основного боргу, 4 716,07 грн інфляційних та 1 404,01 грн судового збору.

3.У задоволені позовних вимог про стягнення пені в розмірі 12 104,16 грн відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.02.2018 року.

Суддя Церковна Н.Ф.