донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.02.2018 року справа №908/1749/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: судді: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2В, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:

від позивача від відповідача від ДВС (апелянта):не з'явились; ОСОБА_5 - за довіреністю №18-88 від 15.12.2017 року; ОСОБА_6 - за довіреністю №18-117 від 26.12.2017 року; ОСОБА_7 - за довіреністю №3953/20.3-03 від 29.12.2017 року;
розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського судуЗапорізької області
від08.12.2017 року
у справі№908/1749/15-г (суддя Сушко Л.М.)
за позовомВідкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя
до відповідача Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя
про за скаргою на діїстягнення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.12.2017р. у справі №908/1749/15-г:

- задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №908/1749/15-г;

- визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, Київська область, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) щодо повернення ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі № 908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго" стягувачу без прийняття;

- скасовано рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, Київська область, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) у формі Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.10.2017р., яке направлене на адресу ВАТ "Запоріжжяобленерго" за результатом здійснення виконавчих дій з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго".

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.12.2017р. у справі №908/1749/15-г, а скаргу відповідача залишити без задоволення.

Скаржник вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.09.2016р., залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2017р. у справі №908/1749/15-г, зокрема, скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51801850 з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго". Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що сума зобовязань ПАТ "Запорізький завод феросплавів" перед ВАТ "Запоріжжяобленерго" становить 7059060,22 грн., тобто менше 10000000,00 грн., у звязку із чим державним виконавцем порушено правила підвідомчості виконавчих проваджень, яке встановлено ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження". З огляду на вищевикладене, державним виконавцем винесено постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2016р. та повернуто виконавчий документ стягувачу шляхом направлення відповідного повідомлення. Вважає, що його дії цілком відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач у судове засідання 14.02.2018р. не з'явився, причини неявки не повідомив.

Відповідач у судовому засіданні 14.02.2018р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу місцевого господарського суду законною та такою, що підлягає залишенню без змін.

Під час розгляду апеляційної скарги відповідач надав відзив, яким заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що доводи апеляційної скарги суперечать вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. та обставинам справи. Вважає, що положення п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016р. може застосовуватись виключно до випадків предявлення виконавчого документа до виконання з моменту набрання чинності вищевказаного Закону, тобто з 05.10.2016р. Зважаючи на той факт, що виконавчий документ був предявлений стягувачем 28.07.2016р., а Закон України "Про виконавче провадження" в редакції від 21.04.1999р. не передбачав повернення виконавчого документа без виконання, дії державного виконавця щодо його повернення на підставі Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016р. є незаконними, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Державний виконавець у судовому засіданні 14.02.2018р. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII (який набув чинності 15.12.2017р.) були внесені зміни та викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, п. 9 Перехідних положень якого передбачає, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, зазначена справа розглядається апеляційним судом за правилами, викладеними у Господарському процесуальному кодексу України в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 07.04.2015р. господарським судом Запорізької області винесено ухвалу у справі № 908/1749/15-г про затвердження мирової угоди за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 372589233,12 грн., за послуги компенсації перетікання реактивної електричної енергії в сумі 2438652,29 грн., інфляційних втрат в сумі 7080263,61 грн., пені в сумі 7737233,01 грн., 3% річних в сумі 512399,54 грн.

Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою від 22.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. по справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди на суму 390430861,57 грн. В заяві стягувачем зазначено, що станом на 20.07.2015р. залишок боргу за мировою угодою становить 7059060,22 грн.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.07.2016р. відкрито виконавче провадження №51801850 з примусового виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. по справі №908/1749/15-г.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.08.2016р. з ПАТ "Запорізький завод феросплавів" стягнуто виконавчий збір у сумі 705906,02 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.08.2016р. накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ПАТ "Запорізький завод феросплавів".

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.08.2016р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ПАТ "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 7764966,24 грн.

В подальшому, ПАТ "Запорізький завод феросплавів" звернулось до господарського суду Запорізької області із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до якої ПАТ "Запорізький завод феросплавів" просило суд: визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 29.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51801850 з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго"; скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51801850 з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015 року у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго".

За результатами розгляду вищевказаної скарги, ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.09.2016р., залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2017р. у справі №908/1749/15-г:

- задоволено скаргу ПАТ "Запорізький завод феросплавів" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №908/1749/15-г;

- визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 29.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51801850 з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго";

- скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51801850 з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго".

Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформації про виконавче провадження №51801850 та пояснень державного виконавця, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.10.2017р. скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2016р. ВП №51801850.

Крім того, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.10.2017р., яким ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. по справі №908/1749/15-г повернуто стягувачу на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погодившись із вищевказаними обставинами, ПАТ "Запорізький завод феросплавів" звернулось до місцевого господарського суду із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якою просило:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, Київська область, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) щодо повернення ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі № 908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго" стягувачу без прийняття до виконання.

- скасувати рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, Київська область, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.10.2017р., яке направлене на адресу ВАТ "Запоріжжяобленерго" за результатом здійснення виконавчих дій з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго".

При розгляді вищевказаних вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до положень Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Однією з засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

За приписами ст. 129 Конституції України та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року набрав чинності 05.10.2016 року.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. (ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як вже зазначалось вище, Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою від 22.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. по справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди на суму 390430861,57 грн.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.07.2016р. відкрито виконавче провадження №51801850 з примусового виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. по справі №908/1749/15-г.

Таким чином, звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження до державного виконавця та винесення останнім постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2016р. ВП №51801850 відбулось під час дії чинного на той час Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.

Не погодившись із фактом прийняття вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2016р. Публічне акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" до господарського суду Запорізької області із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

За результатами розгляду вищевказаної скарги, ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.09.2016р., залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2017р. по справі №908/1749/15-г:

- задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №908/1749/15-г;

- визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 29.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51801850 з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго";

- скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51801850 з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго".

Вищевказаними судовими рішеннями, зокрема, було встановлено, що виконавче провадження №51801850 з примусового виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди було відкрито із порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" щодо підвідомчості виконання зазначеного виконавчого документу.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про виконавче провадження (від 02.06.2016 року №1404-VІІІ) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються, відповідно до цього Закону.

При цьому, судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу, що вищевказане положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ стосується не виконавчого провадження в цілому, а виключно окремих виконавчих дій.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

В силу вимог ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, за загальним правилом, новий акт законодавства застосовується до тих прав та обовязків, що виникли після набрання ним чинності (рішення Конституційного суду України від 05.04.2001 року за №3-рп/2001 та від 09.02.1999 року за №1-рп/99).

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" (від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, який був чинний на момент винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно п. 4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (в редакції чинній на момент винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу) виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч. 4 ст. 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на факт скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51801850 з примусового виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г, державний виконавець правомірно прийняв повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.10.2017р. на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ.

При цьому, винесення вищевказаного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.10.2017р. відбулось у відповідності до положень діючих на той час Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про безпідставність застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999р., оскільки таке правозастосування призвело до порушення положень ст. 58 Конституції України, якою встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Факт звернення стягувача до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди у липні 2016р., жодним чином, не зумовлює необхідність застосування державним виконавцем у жовтні 2017р. положень Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999р., який втратив силу. Навпаки, таке застосування є неможливим, з огляду на встановлений конституційний принцип незворотності дії в часі законів та інших правових актів.

Також апеляційний господарський суд наголошує, що Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ не передбачено інших дій державного виконавця в разі скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження, крім як повернення виконавчого документа стягувачу шляхом направлення відповідного повідомлення.

До того ж, неповернення виконавчого документа стягувачу призвело б до порушення встановленого як законодавством України, так і практикою Європейського суду з прав людини принципу обовязковості виконання судових рішень.

Так, частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 3 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003р. "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі "Півень проти України" суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції ("ОСОБА_8 проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Європейський суд наголосив, що "відповідно до усталеного прецедентного права, п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що "адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету".

За таких обставин, враховуючи обовязковість виконання судових рішень, конституційний принцип незворотності дії в часі нормативно-правових актів, практику Європейського суду з прав людини щодо недопустимості ухилення адміністративних органів від виконання судових рішень та сприяння у виконанні останніх, апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції є такою, що прийнята із неправильним застосуванням норм матеріального права, у звязку із чим апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Запорізької області від 08.12.2017р. у справі №908/1749/15-г підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Доводи відповідача, викладені в відзиві на апеляційну скаргу не знайшли свого підтвердження та були спростовані наведеними вище висновками апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282, 283, 284, 339 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.12.2017р. у справі №908/1749/15-г задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.12.2017р. у справі №908/1749/15-г скасувати.

Відмовити в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо визнання незаконними дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, Київська область, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) щодо повернення ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" та ВАТ "Запоріжжяобленерго" стягувачу без прийняття до виконання та скасування рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, Київська область, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 02.10.2017р., яке направлене на адресу ВАТ "Запоріжжяобленерго" за результатом здійснення виконавчих дій з виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2015р. у справі №908/1749/15-г про затвердження мирової угоди між ПАТ "Запорізький завод феросплавів та ВАТ "Запоріжжяобленерго".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (Стягувач - Міністерство юстиції України 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1600 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: Е.В. Сгара

ОСОБА_3

(У судовому засіданні 14.02.2018 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 19.02.2018 року).