ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" лютого 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3167/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом Дочірнього підприємства „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг до Товариства з обмеженою відповідальністю „Цемент про стягнення заборгованості в сумі 1310450,77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Цемент про стягнення заборгованості за договором підряду № П1707 від 04.07.2017 р. в сумі 1310450,77 грн., посилаючись на наступне.

Між Дочірнім підприємством «ГСІ-УкрНафтогазбуд» Відкритого акціонерного товариства «Глобал-Інжинірінг» (виконавець або генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цемент» (замовник) було укладено договір підряду № П1707 від 04.07.2017 р., яким замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобовязання виконати роботи по демонтажу будівель за адресою м. Одеса, вул. Хуторська, 70, відповідно до узгодженої договірної ціни та графіків виконання робіт (додатки № 1, № 2 до договору).

Згідно до п. 2.1 договору та додатку № 1 до договору «Договірна ціна» сторони узгодили вартість підряд рядних робіт за договором на загальну суму 12890899,20 грн.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що строк виконання робіт за договором становить 180 календарних днів з дня підписання договору при умові своєчасного передавання майданчика замовником.

Також відповідно до п. 3.3 договору та додатку № 2 до договору «Графік виконання робіт демонтажу будівель та споруд на території ТОВ "Цемент"» сторони погодили детальний план виконання робіт, повне завершення яких сторонами визначено до кінця грудня 2017 року.

Як вказує позивач, актами передавання будівельного майданчика № 1 від 28.07.2017 р., № 2 від 14.08.2017 р., № 3 від 18.08.2017 р. замовник передав генпідряднику будівельний майданчик для виконання робіт за договором.

Також позивач зазначає, що актами готовності до демонтажних робіт № 1/3 від 28.07.2017 р., № 2/4, № 3/9, 4/30 від 31.07.2017 р., № 1/15-1 від 04.08.2017 р., 1/12.1 від 16.08.2017 р., № 1/12.2 від 18.08.2017 р., № 6/131-1, № 7/30-1 від 14.09.2017 р., № 7/11 від 21.09.2017 р. замовник на виконання п.п. 1.2, 3.1 та п. 5.1 договору підтвердив готовність до демонтажу будівель та споруд та створив умови для виробництва будівельних робіт генпідрядником.

Так, за ствердженнями позивача, фактично будівельні роботи по демонтажу будівель підрядником було розпочато в серпні 2017 року та протягом даного місяця було виконано робіт на загальну суму 1733916,00 грн., що підтверджується актами за ф.КБ-2В та довідками за ф.КБ-3, підписаними сторонами. Наразі, на вимогу відповідача, додатково підрядник склав та надав довідку про вартість обсягів робіт за серпень 2017 року (у спрощеному вигляді), що складена відповідно до акту за ф.КБ-2В.

За ствердженнями позивача, у вересні 2017 року виконавець продовжував виконання робіт за договором у відповідності з погодженим графіком виконання робіт.

Відповідно до п. 16.7 договору сторони погодили 3 способи листування між сторонами: курєрською службою за юридичною адресою: м. Одеса, вул. Хуторська, 70, або поштою на поштову адресу: 65041, м. Одеса, а/я 2 або на електронну адресу: .

Як зазначає позивач, 10.10.2017 р. він звернувся до відповідача з листом № 108, яким надав на підписання акти виконаних робіт за ф.КБ-2В та ф.КБ-3 на загальну суму 1242793,50 грн. Однак, ТОВ «Цемент» листом № 2 від 09.10.2017 р. попросило виключити з переліку робіт ті обсяги робіт, які не були погоджені актами фіксації обсягів робіт.

Поряд з цим позивач зауважив, що протягом жовтня 2017 р. між сторонами відбулося декілька зустрічей, листування з приводу коригування обсягів фактично виконаних робіт, результатом яких до актів про фіксацію обсягів робіт № 1/1 від 01.09.2017 р., № 1/1 від 14.09.2017 р., № 3/1 від 18.09.2017 р. було складено акт № 4/1 від 30.10.2017 р., яким були відкориговані остаточні обсяги робіт, по яким існували розбіжності.

За ствердженнями позивача, 24.11.2017 р. на адресу відповідача був направлений лист за № 63, до якого додані акти виконаних робіт за ф.КБ-2В № 09-2017-1.2411 та за ф. КБ-3 № 09-2017-1.2411 на суму 1126422,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 187737,00 грн), за ф.КБ-2В № 09-2017-2.2411 та за ф. КБ-3 № 09-2017-2.2411 на суму 196303,50 грн. (в т.ч. ПДВ - 32717,25 грн.) та за ф.КБ-2В № 09-2017-3.2411 та за ф.КБ-3 № 09-2017-3.2411 (мінусова форма) на суму -12274,73 грн. (в т.ч. ПДВ - 2045,79 грн.), (а всього на суму 1310450,77 грн. (в т.ч. ПДВ -218408,46 грн.) (з урахуванням відємних значень за мінусовою формою), які уже враховували попереднє листування між сторонами, усі правки, коригування, зауваження та переговори, які мали місце між сторонами протягом жовтня-листопада 2017 р. з приводу фактичних обсягів робіт, виконаних у вересні 2017 р. Також до вказаного листа підрядник додатково надав замовнику довідки № 09-2017-1.2411, № № 09-2017-2.2411, № 09-2017-3.2411, складені відповідно до актів за ф.КБ-2В, але більш стислого змісту, як того вимагав замовник за попередній місяць - серпень 2017 року.

Позивач вказує, що одночасно підрядник запропонував замовнику провести 30.11.2017 р. о 10 год. 00 хв. остаточну зустріч повноважних представників сторін на будівельному майданчику замовника за адресою м. Одеса, вул. Хуторська, 70. Однак, листом № 254 від 01.12.2017 р. відповідач відмовився від підписання актів в редакції позивача, не навів жодних обґрунтованих заперечень, конкретних розбіжностей, та не надав підписаних актів виконаних робіт у своїй редакції з зазначенням обсягів та вартості виконаних робіт, яка ним визнається.

Так, позивач зазначає, що після дослідження вказаного листа замовника, повноважні представники підрядника дійшли висновку про факт необґрунтованої відмови замовника від підписання актів виконаних робіт за вересень 2017 р. та відповідно до вимог ч. 4 ст. 882 ЦК України в актах виконаних робіт зробили записи від 01.12.2017 р. про необґрунтовану відмову замовника від підписання актів виконаних робіт.

Згідно до п. 11.1 договору за результатами виконання робіт генпідрядник передає на розгляд замовника акти прийому виконаних будівельних робіт за формою КБ2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ3.

Наразі позивач посилається на п. 11.2 договору, згідно якого замовник зобов'язаний прийняти у генпідрядника виконані роботи протягом 5 робочих днів з моменту отримання актів прийому виконаних будівельних робіт за формою КБ2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ3, підписати їх і надати (повернути) генпідрядникові його екземпляри актів прийому виконаних будівельних робіт КБ2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ3 або надати генпідрядникові мотивовану письмову відмову від підписання актів прийому виконаних будівельних робіт за формою КБ2в і довідки про вартість виконаної будівельний роботи за формою КБ3 з переліком претензій до виконаних робіт.

За умовами п. 11.3 договору у разі, якщо замовник упродовж 5робочих днів з моменту отримання актів прийому виконаних будівельних робіт за формою КБ2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ3 не підпише і не передасть їх генпідрядникові або не надасть генпідрядникові мотивовану письмову відмову від підписання актів прийому виконаних робіт за формою КБ2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ3, роботи вважаються прийнятими замовником з виконанням усіх умов договору генпідрядником, а акти прийому виконаних будівельних робіт за формою КБ2в і довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ3 вважаються підписаними замовником і генпідрядником без яких-небудь зауважень.

Отже, позивач вказує, що враховуючи вищевикладені обставини та положення умов договору підряду, станом на 01.12.2017 р. акти виконаних робіт за ф.КБ-2В № 09-2017-1.2411 та за ф. КБ-3 № 09-2017-1.2411 на суму 1126422,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 187737,00 грн), за ф.КБ-2В № 09-2017-2.2411 та за ф.КБ-3 № 09-2017-2.2411 на суму 196303,50 грн. (в т.ч. ПДВ - 32717,25 грн.) та за ф.КБ-2В № 09-2017-3.2411 та за ф.КБ-3 № 09-2017-3.2411 (мінусова форма) на суму 12274,73 грн. (в т.ч. ПДВ - 2045,79 грн.), (а всього на суму 1310450,77 грн. (в т.ч. ПДВ - 218408,46 грн.) станом на 01.12.2017 р. вважаються підписаними замовником і генпідрядником без будь-яких зауважень.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата виконаних робіт проводиться поетапно по факту виконання кожного етапу робіт, відповідно за графіком фінансування робіт (додаток № 1 до договору), на підставі підписаного сторонами акту виконаних робіт.

Також п. 2.4 договору передбачено, що підписані замовником і генпідрядником акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ2в є достатньою підставою для взаєморозрахунків відповідно до договору протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ2в або з моменту, коли такі акти приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ2в будуть вважатися підписаними.

Відтак, позивач зазначає, що відповідач мав сплатити вартість виконаних робіт у термін до 08.12.2017 р., а станом на 09.12.2017 р. відповідач є таким, що прострочив виконання грошових зобовязань на суму основного боргу 1310450,77 грн. (в т.ч. ПДВ - 218408,46 грн.)

Таким чином позивач зазначає, що відповідач вказаними діями допустив порушення умов договору підряду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.12.2017 р. позовну заяву ДП „ГСІ-Укрнафтогазбуд АТ „Глобалбуд-Інжинірінг прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3167/17 за правилами загального позовного провадження. При цьому вказаною ухвалою суду призначено підготовче засідання на 23 січня 2018 р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 86-90) проти позову заперечував з огляду на таке. Так, відповідач стверджує, що позивач фактично не виконав роботи, зазначені в актах КБ-2в, акти не були погоджені відповідачем, є односторонніми, а доказів фактичного виконання робіт позивач не надав. Також відповідач вважає, що у нього не виникло зобовязання щодо оплати робіт у звязку з відсутністю юридичного факту, з якими пункт 2.4. договору підряду № П1707 від 04.07.2017 року повязує момент виникнення зобовязання, а саме - погодження акту виконаних робіт. На думку відповідача, позивач штучно обмежив можливість сторін вирішити спір у позасудовому порядку. Поряд з цим відповідач заперечує щодо стверджень позивача про виконання ним у повному обсязі робіт, заявлених в актах №№ 09-2017-1.2411, 09-2017-2.2411, 09-2017-3.2411 (далі - акти за вересень). Так, відповідач вказує про відсутність фактичного виконання повного обсягу робіт за договором, включених до спірних актів КБ-2в. Як зазначає позивач у позові, він направив акти за вересень на адресу відповідача 24 листопада 2017 року. В свою чергу відповідач, керуючись п. 11.2. договору, який передбачає право замовника надати генпідряднику мотивовану письмову відмову від підписання актів КБ-2в, протягом 5 днів з моменту одержання актів за вересень підготував і направив позивачу лист із зауваженнями до змісту актів, з огляду на які відмовився від підписання у запропонованій редакцій. У цьому листі від 01.12.2017 року відповідач зазначив, які саме позиції є неприйнятними і не відповідають дійсності. Відтак, відповідач стверджує, що надав заперечення до актів виконаних робіт, а тому вказані позивачем обсяги робіт прийняті не були, а акти КБ-2в на вказаний обсяг робіт не погоджені. Таким чином відповідач зазначає, що у звязку з відсутністю погоджених сторонами актів виконаних робіт відповідно до п. 2.4 договору зобовязання з оплати таких робіт у відповідача не виникло. З огляду на вказане, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а також стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі, який буде встановлено на підставі поданих доказів.

12.02.2018 р. позивачем було подано до господарського суду заяву (а.с. 153), в якій позивач просить:

- прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення основного боргу в сумі 126386,80 грн.;

- закрити провадження у справі стосовно стягнення 1184064,00 грн. основного боргу, через відсутність предмету спору, внаслідок визнання боргу та сплати його відповідачем до початку судового розгляду;

- винести ухвалу про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 8880,48 грн. (1184064,00*1,5/100*50%);

- стягнути з відповідача на користь 27384,16 грн. позивача судових витрат, а саме 8880,48 грн. судового збору та 18503,68 грн. (20480,00*90,35/100) витрат на правову допомогу.

Також у поданій заяві позивач пояснив, що відмовляється від відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1920,00 грн. за представництво інтересів позивача в місцевому господарському суді (п.2 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 12/14-02 від « 14» грудня 2017 року, укладеного між ДП «ГСІ-Укрнафтогазбуд» та АО «Консул»), та не наполягає на їх стягненні з відповідача. Вказану заяву позивач обґрунтував тим, що в процесі переговорів між сторонами були підписані акти виконаних робіт за формою КБ-2В та КБ-3 за договором підряду № П1707 від 04.07.2017 р. з незначним коригуванням обсягів виконаних робіт. Сторони визнали обсяги виконання в розмірі 1126422,00 грн. за актом виконаних робіт № 09-2017-1.2411 від 05.02.2018 р. та 57642,00 грн. за актом виконаних робіт № 09-2017-2.2411, а всього на суму 1184064,00 грн. (що становить 90,35 % грн. від ціни позову). Також позивач зазначив, що 08.02.2018 р. визнана сторонами сума основного боргу в розмірі 1184064,00 грн. відповідачем сплачена на користь позивача у повному обсязі.

Відповідач проти закриття провадження в частині вимог про стягнення 1184064,00 грн. через відсутність предмета спору не заперечує, однак в іншій частині позову заперечує та просив відмовити в задоволенні цих вимог, про що зазначено у клопотанні від 12.02.2018 р. (а.с. 164-167). Наразі у вказаному клопотанні відповідач просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 66000 грн. на підставі ч. 3, 5 ст. 130 ГПК України.

В підготовчих засіданнях суду 23.01.2018 р. та 12.02.2018 р. оголошувалась перерва в порядку ч. 5 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.02.2018 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про затвердження мирової угоди від 16.02.2018 р. стосовно розподілу між сторонами судових витрат, яка викладена сторонами у письмовій формі та підписана уповноваженими представниками сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримав вказане клопотання.

Розглянувши заяву позивача про закриття провадження у справі та подану сторонами по справі на затвердження мирову угоду, укладену в процесі вирішення спору по справі, суд дійшов наступних висновків.

Так, в ході підготовчого провадження судом було зясовано, що за наслідками проведених переговорів між сторонами по справі останніми були підписані відповідні акти виконаних робіт за формою КБ-2В та КБ-3 за договором підряду № П1707 від 04.07.2017 р., а саме: акт виконаних робіт № 09-2017-1.2411 від 05.02.2018 р. на суму 1126422,00 грн. та акт виконаних робіт № 09-2017-2.2411 від 05.02.2018 р. 57642,00 грн., всього на суму 1184064,00 грн. При цьому вартість виконаних робіт за вказаними актами відповідачем було сплачено 09.02.2018 р. згідно платіжних доручень ПАТ „Сбербанк № НОМЕР_1 на суму 1126422,00 грн. та № НОМЕР_2 на суму 57642,00 грн. При цьому судом зясовано, що сплачена відповідачем вартість вказаних робіт на підставі актів від 05.02.2018 р. фактично є частиною суми заявленого позову про стягнення вартості виконаних позивачем робіт згідно актів виконаних робіт за вересень, які не були підписані відповідачем на момент звернення позивача до суду з огляду на зауваження відповідача до цих актів. Між тим, враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем вартості виконаних позивачем робіт за актами від 05.02.2018 р. вимоги позивача про стягнення 1184064,00 грн. за виконані роботи фактично задоволені, то суд доходить до висновку про відсутність предмета спору в цій частині позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги відсутність предмета спору в частині позову про стягнення заборгованості в сумі 1184064,00 грн., суд вважає за необхідне припинити провадження у даній справі у вказаній частині вимог Дочірнього підприємства „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг до Товариства з обмеженою відповідальністю „Цемент.

Щодо іншої частини вимог Дочірнього підприємства „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг до Товариства з обмеженою відповідальністю „Цемент про стягнення заборгованості в сумі 126386,80 грн., то з огляду на заяву позивача про відмову від цієї частини позову суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено право позивача відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

В ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України також передбачено, що позивач може відмовитися від позову. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 5 ст. 191 ГПК України).

Враховуючи те, що заява позивача про відмову від позову в частині стягнення 126386,80 грн., підписана повноважним представником позивача, така відмова від позову не суперечить інтересам позивача, суд з урахуванням вищевказаних норм чинного законодавства вважає за необхідне прийняти таку відмову позивача від вказаної частини позову.

Згідно ч. 3 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Частиною 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Таким чином, з огляду на вищенаведені положення законодавства суд вважає за необхідне провадження у даній справі в частині позовних вимог Дочірнього підприємства „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг до Товариства з обмеженою відповідальністю „Цемент про стягнення заборгованості в сумі 126386,80 грн. закрити у звязку з відмовою позивача від позову у вказаній частині.

Згідно ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Так, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, з огляду на укладену між сторонами мирову угоду в цій частині по справі № 916/3167/17, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту вказаної мирової угоди, позивач відмовляється від стягнення судового збору з відповідача в сумі 8880,48 грн. та всієї суми витрат на професійну правову (правничу) допомогу, заявлену у позовній заяві, а саме 22400,00 грн. В свою чергу, відповідач відмовляється від стягнення з позивача будь-яких сум судових витрат по даній справі. Інші положення заяви позивача від 12.02.2018 р. сторони підтримують.

Відповідно до ст. 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Враховуючи те, що зміст укладеної між сторонами по справі № 916/3167/17 мирової угоди в частині судових витрат відповідає вимогам чинного законодавства, та її затвердження судом не призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб, суд вважає, що зазначена мирова угода підлягає затвердженню в порядку, передбаченому ст. 192 ГПК України.

Стосовно вимоги позивача в клопотанні від 12.20.2018 р. про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 8880,48 грн. (1184064,00*1,5/100*50%) з посиланням на положення ч. 1 ст. 130 ГПК України, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ч 1. ст. 130 ГПК України, що цілком кореспондуються з ч. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, наведені положення ГПК наділяють позивача правом на повернення з держбюджету 50 відсотків від сплаченого при подачі позову судового збору у разі відмови від позову взагалі. Отже, враховуючи зазначені положення законодавства та з огляду на те, що позивач відмовився від позову лише в частині вимог про стягнення заборгованості в сумі 126386,80 грн., то відповідно суд вважає за можливе повернути позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору при поданні позову, виходячи зі ставки судового збору за вказану частину вимог, що становить 947,90 грн. (126386,80 грн. х 1,5% х 50%).

Керуючись ст.ст. 130, 185, 191, 231, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 916/3167/17 в частині позовних вимог Дочірнього підприємства „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг до Товариства з обмеженою відповідальністю „Цемент про стягнення заборгованості в сумі 126386,80 грн. закрити у звязку з відмовою позивача від позову у вказаній частині.

2. Провадження у справі № 916/3167/17 в частині позовних вимог Дочірнього підприємства „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг до Товариства з обмеженою відповідальністю „Цемент про стягнення заборгованості в сумі 1184064,00 грн. закрити у звязку з відсутністю предмета спору.

3. Затвердити мирову угоду по справі № 916/3167/17, укладену 16 лютого 2018 року між Дочірнім підприємством „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг та Товариством з обмеженою відповідальністю „Цемент в частині розподілу судових витрат, у відповідності до якої:

- позивач відмовляється від стягнення судового збору з відповідача в сумі 8880,48 грн. та усієї суми витрат на професійну правову (правничу) допомогу, заявлену у позові в сумі 22400,00 грн., а відповідач відмовляється від стягнення з позивача будь-яких сум судових витрат по даній справі.

4. Повернути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, ) на користь Дочірнього підприємства „ГСІ-Укрнафтогазбуд Акціонерного товариства „Глобалбуд-Інжинірінг (65041, м. Одеса, Шкодова гора, буд. 3, ) частину судового збору в сумі 947/девятсот сорок сім/грн. 90 коп., сплаченого згідно платіжного доручення № 834 від 15.12.2017 р., оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали підписано 16.02.2018 р.

Суддя В.С. Петров