КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. Справа№ 927/974/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.02.2018;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2017 та додаткове рішення у справі № 927/974/17 (суддя - Демидова М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ"

до Приватного підприємства "Тепло-Монтаж"

про стягнення збитків 50367,37 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного підприємства "Тепло-Монтаж" (надалі - відповідач) про стягнення збитків у розмірі 50367 грн 37 коп, з яких: 46369 грн 37 коп завищеної вартості робіт та 3998 грн 00 коп - вартість експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення відповідності об'ємів та вартості будівництва прибудови до існуючих будівель сушильних камер та котельні на орендованій земельній ділянці за адресою: вул. Ціолковського, 41 у місті Чернігові.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2017 (дата складення та підписання повного тексту рішення - 11.12.2017) у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Додатковим рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2017 було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" на користь Приватного підприємства "Тепло-Монтаж" витрати на послуги адвоката у розмірі - 8000 грн. 00 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" 20.12.2017 (згідно відтиску штемпеля Господарського суду Чернігівської області на апеляційній скарзі) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2017 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2017 (надалі - рішення від 05.12.2017 та додатквое рішення від 08.12.2017) прийняти нове - про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції врахував висновки, встановлені в рішенні Господарського суду Чернігівської області від 19.07.2017 у справі № 927/595/17 та неправомірно послався на с. 2 ст. 35 ГПК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), окрім цього, судом першої інстанції, на думку апелянта, не було досліджено порушення відповідачем при виконанні робіт згідно договору підряду № 23/01-17 від 23.01.2017 вимог ДБН А.3.1-5:2016. Апелянт також зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заявляючи позовну вимогу про стягнення збитків, позивач фактично лише просить зменшити ціну позову. А тому просив апеляційну скаргу у даній справі задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 було відкрито апеляційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будконсалтинг-Інвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі № 910/19694/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 було призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2017 у справі № 927/974/17 на 19.02.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 було відмовлено в задоволенні клопотання Приватного підприємства "Тепло-Монтаж" про відкладення розгляду апеляційної скарги та у клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноком АВ» про призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні 19.02.2018 представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2017 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.12.2017 та прийняти нове - про задоволення позовних вимог. Підтвердив отримання відзиву на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання 19.02.2018 не явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення 08.02.2018 стороні ухвали від 01.02.2018. Подав клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, яке було відхилено судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 19.02.2018, про що зазначено у відповідній ухвалі. Також подав відзив, в якому просив відхилити апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення апелянта, оглянувши оригінали документів, наданих апелянтом, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.01.2017 між сторонами у справі було укладено договір підряду №23/01-17 (надалі - договір), відповідно до п.1.1. якого підрядник (відповідач) зобов'язався на свій ризик та своїми силами виконати роботи з прокладання зовнішніх теплових мереж прибудови до існуючих будівель сушильних камер та котельні на орендованій земельній ділянці по вул. Ціолковського, 41 у м. Чернігові згідно проекту №107-2016-ТС.

Відповідно до п. 1.2 договору підрядник виконує роботи відповідно до проектної документації та державних будівельних норм, а замовник (позивач) зобов'язується передати підряднику проектно-технічну документацію необхідну, для виконання будівельно-монтажних робіт, а також прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість відповідно до умов цього договору.

Забезпечення необхідними будівельними матеріалами покладається на замовника. Замовник передає матеріали для монтажу підряднику у кількості передбаченій державними будівельними нормами, відповідно до акту приймання-передачі матеріалу в роботу, що є невід'ємною частиною цього договору та в подальшому відображається у довідках про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 та актах приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в (п. 1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору передбачено, що склад та обсяг робіт, що доручаються до виконання підряднику, можуть бути переглянуті у процесі виконання робіт за взаємною згодою сторін за умови наявності необхідної документації, шляхом укладання додаткових угод до договору.

Відповідно до п.2.1 договору загальна вартість робіт з прокладання зовнішніх теплових мереж складає 148409,88 грн, в тому числі ПДВ 20% 24 734,98 грн.

Пунктом 2.2 договору сторони передбачили, що загальну вартість договору може бути змінено шляхом складання додаткової угоди до цього договору у разі внесення змін до складу та обсягів робіт, зазначених у дефектних актах, або появи нормативних актів, що впливають на вартість робіт.

Відповідно до п.3.1.1 договору замовник перераховує підряднику попередню оплату у розмірі 50000,00 грн.

Розрахунок за виконані роботи замовник здійснює шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника протягом 5-ти банківських днів після підписання сторонами актів здачі-прийому виконаних робіт по формі КБ-3 (п.3.1.2. договору).

Згідно з ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Розглядаючи спір по суті у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими, а тому задовольнив їх у повному обсязі. Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, договір підряду №23/01-17 від 23.01.2017 виконано сторонами: роботи виконані, прийняті та оплачені позивачем, відповідно до погодженого сторонами договору вартості робіт. Крім того, відповідача зазначив, що вищезазначене рішення № 927/595/17 виконано позивачем у повному обсязі, виконані відповідачем роботи оплачені, що підтверджено платіжними дорученнями на загальну суму 148409 грн 88 коп (а.с. 24, 26 - 28).

Апелянт зазначив, що під час виконання інших будівельних робіт на об'єкті, виникли сумніви щодо кількості, якості та вартості виконаних відповідачем будівельних робіт з прокладання тепломережі, що зазначені у договорі. В результаті чого 04.09.2017 позивачем з ТОВ «Експертна фірма» «Еталон» укладено договір №754 (а.с. 51-52) у відповідності з умовами п. 1.1 якого замовник (позивач) доручив, а виконавець (ТОВ «Експертна фірма» «Еталон») прийняв на себе обов'язки щодо виконання для замовника експертного будівельно - технічного дослідження щодо визначення вартості та об'ємів виконаних будівельних робіт згідно договору підряду №23/01-17 від 23.01.2017, укладеного між замовником та ПП «Тепло-Монтаж», а саме: чи відповідає вартість та об'єми виконаних робіт умовам договору підряду №23/01-17 від 23.01.2017, укладеного між ТОВ «Техком АВ» та ПП «Тепло-Монтаж»; чи відповідають виконані роботи ДБН А.3.1-5:2009 «Організація будівельного виробництва «Основи будівельного виробництва «Основні види робіт та конструкцій, на які складаються акти на закриття прихованих робіт».

Відповідно до п. 5.1 вартість оцінки, передбаченої цією угодою, розраховується виконавцем у відповідності із розробленими та затвердженими ним у встановленому порядку розцінками і становить 3998 грн. 00 коп. (ПДВ немає). Оплата проводиться замовником безготівково на розрахунковий рахунок виконавця після підписання акту виконаних робіт.

Платіжним дорученням №990 від 07.09.2017 на суму 3998 грн 00 коп позивач підтвердив оплату виконаного замовлення за договором від 04.09.2017 №754.

У підтвердження факту порушення відповідачем кількості та якості виконаних робіт позивачем до суду першої інстанції доданий висновок спеціаліста С-779 від 02.10.2017, у якому зазначено про порушення при виконанні будівельних робіт відповідачем, які призвели до сплати позивачем завищеної вартості робіт на суму 46369 грн 37 коп.

Позивачем було зазначено, що відповідно до вказаного висновку відповідачем взагалі не було виконано частину робіт, які зазначені в акті №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) від 28.04.2017 на суму 6525 грн 23 коп, а саме: перекриття канавок залізобетонними плитами вартістю 1035 грн 34 коп; кріплення залізобетонних кришок та лотків вартістю 4469 грн 82 коп; укладання в багатоповерхових будівлях надклонних плит безбалкового перекриття при найбільшій масі монтажних елементів у будівлі до 5т вартістю 374 грн 67 коп; установлення люка вартістю 117 грн 86 коп; виготовлення футлярів вартістю 409 грн 68 коп; установлення люка вартістю 117 грн 86 коп; вартість фактичного виконання робіт становить 102040 грн 51 коп, у тому числі ПДВ 20% 17006 грн 75 коп, хоча відповідно до п. 2.1 договору складає 148409 грн 88 коп ,у тому числі з ПДВ 20% 24734 грн 98 коп.; виконані підрядні роботи суперечать вимогам п. 8.4.3 ДБН А.3.1.-.5:2016, а саме у висновку зазначено, що акт приймання виконаних робіт підписано відповідачем 28.04.2017, а акти на закриття прихованих робіт підписано 17.05.2017, 22.05.2017 та 26.05.2017.

На підставі вказаного висновку, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія №135 від 10.10.2017 з вимогою сплати завданих збитків у розмірі 46369 грн 37 коп.

Місцевим господарським судом правомірно зазначено, що вказана претензія отримана відповідачем 11.10.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, та залишена без відповіді та без задоволення (а.с. 50).

Таким чином, позивачем було заявлено до стягнення збитки у розмірі 50367 грн 37 коп, з яких 46369 грн 37 коп завищеної вартості робіт та 3998 грн 00 коп - вартості експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення відповідності об'ємів та вартості будівництва прибудови до існуючих будівель сушильних камер та котельні на орендованій земельній ділянці за адресою вулиці Ціолковського, 41 у місті Чернігові.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у віздиві зазначив, що Господарським судом Чернігівської області від 19.07.2017 у справі №927/595/17 був вирішений спір між тими ж сторонами і про той же предмет і з тих же підстав. На даний час рішення виконано позивачем у повному обсязі. Договір підряду №23/01-17 від 23.01.2017 виконано сторонами, жодних претензій зі сторони замовника до підрядника заявлено не було. Також відповідач пояснив, що договір недійсним ані повністю, ані в частині ціни не визнавався і зміни до нього не вносилися, докази перевищення сторонами кошторису відсутні. Крім того, відповідач послався на відсутність у справі з боку позивача доказів спричинених збитків, зазначив, що вартість робіт відповідає ціні договору підряду та не завищена, вартість експертного дослідження не є збитками у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими доводами відповідача, що обґрунтовується наступним.

Так, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між ними наявні судові спори. Рішенням Господарським судом Чернігівської області від 19.07.2017 у справі №927/595/17 за позовом Приватного підприємства "Тепло-Монтаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ", про стягнення 73249 грн 42 коп позовні вимоги (які обґрунтовувалися неналежним виконанням умов договору підряду №23/01-17 від 23.01.2017). Позов було задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Техком АВ" на користь ПП "Тепло-Монтаж" Ю, 65 606, 58 грн - основної заборгованості, 3 587, 69 грн - пені, 3% річних у розмірі 331,63 грн, 1600 грн на відшкодування судового збору та 10000 грн витрат на оплату послуг адвоката. У стягненні 2382,50 грн - пені, 64,70 грн - 3% річних та 1276,32 грн - інфляційних втрат відмовлено (а.с. 106-118).

Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 19.09.2017 у справі №927/595/17 за позовом Приватного підприємства "Тепло-Монтаж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.07.2017 у справі №927/595/17 залишено без змін (а.с 118-128).

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.07.2017 у справі №927/595/17 набрало законної сили 19.09.2017.

При цьому у вказаному судовому рішенні було встановлено, що відповідачем були прийняті виконані позивачем роботи, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за квітень 2017 року на суму 148409,88 грн (підписаний 28.04.2017) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми КБ-3) за квітень 2017 року на суму 148409,88 грн (підписана 28.04.2017).

Відповідно до ч. 3 статті 35 ГПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції) та відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення постанови у даній справі) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені в рішенні Господарського суду Чернігівської області від 19.07.2017 у справі №927/595/17 на підставі ст. 35 ГПК України (ч. 4 ст. 75 ГПК України) мають преюдиційне значення, а тому повторного доведення не потребують. В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта як безпідставні.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Таким чином, вказаним рішенням було стягнуто оплату виконаних відповідачем робіт, жодних фактів часткового невиконання або неналежного виконання відповідачем договору встановлено при розгляд вказаної справи не було.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем були виконані роботи відповідно до умов договору, а позивачем, в свою чергу, прийняті за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 28.04.2017 (форми КБ-2в) за квітень 2017 року на суму 148409 грн.88 коп.(а.с. 29-34).

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

За приписами статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Кодексу).

Положеннями ч. 1 ст. 852 Цивільного кодексу України передбачено, що за умови відступу підрядником від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допущення інших недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Судом апеляційної інстанції встановлено та сторонами не спростовано, що акт виконаних робіт за договором підписано позивачем без зауважень, грошові кошти за актом сплачено на користь відповідача. Про наявність претензій з боку позивача під час підписання вказаних актів позивачем не заявлено, доказів наявності таких претензій суду не подано.

Відповідно до ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Щодо доводів апелянта про наявність невиконаних прихованих робіт, або виконання їх неналежним чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи (а.с. 36-40) наявні акти на закриття прихованих робіт (зокрема, датовані травнем 2017 року), відповідно до яких по виконаних прихованих роботах було зазначено, що такі роботи виконані відповідно до проектної документації, стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов і відповідають вимогам їх прийняття. Вказані акти були підписані представником будівельної організації, представником проектної організації та представником замовника.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта щодо необхідності застосування ч.ч 3, 4 цієї статті з огляду на вищевстановлене та через наступне.

Так, щодо доводів апелянта про завищення вартості виконаний робіт та порушення вимог ДБН А.3.1-5:2016, суд апеляційної інстанції відхиляє їх через недоведеність.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на висновок спеціаліста С-779 від 02.10.2017 та зазначає, що на підставі проведеного експертного будівельно-технічного дослідження позивач встановив, що ним були понесені додаткові витрати у розмірі 46369 грн 37 коп, які пов'язані з наднормовими витратами у зв'язку з невиконанням відповідачем деяких робіт. Завищена вартість встановлена вищенаведеним висновком.

Дослідивши зміст наданого висновку, вбачається що експерти дійшли наступних висновків:

- по першому питанню: «Вартість фактично виконаних робіт на об'єкті будівництва прибудови існуючих будівель сушильних камер та котельні на орендованій земельній ділянці по вул. Ціолковського, 41 в м. Чернігові становить 102 040,51 грн;

- по другому питанню: надані акти на закриття прихованих робіт в цілому відповідають вимогам ДБН А.3.1-5:2016 «Оргіназація будівельного виробництва».

Таким чином, місцевим господарським судом було правомірно зазначено, що експертний висновок спеціаліста С-779 від 02.10.2017, на який посилається позивач у справі, взагалі не містить посилань на недоліки у виконаних роботах, у ньому лише визначений обсяг виконаних робіт, який на думку експерта становить 102 040,51 грн, тобто на 46369 грн 37 коп більше, ніж було сплачено позивачем.

Разом з цим, відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, у разі непогодження позивача із вартістю обумовлених договором робіт, останній не був позбавлений права (до початку виконання робіт) внести пропозицію про зменшення ціни договору, або ж укласти договір та замовити виконання робіт з іншим контрагентом за іншу вартість робіт.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що заявляючи позовну вимогу про стягнення збитків у вигляді додаткових витрат, позивач фактично просить зменшити ціну договору, ніяким чином не обґрунтовуючи факт спричинення збитків.

За змістом ст. ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 3-7гс15).

Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що з огляду на приписи ст. 853 Цивільного кодексу України, після прийняття робіт позивач втратив право посилатися на відступи від умов договору (завищення вартості робіт) у виконанні робіт.

Таким чином позовна вимога про стягнення збитків у сумі 46369 грн 37 коп як завищення вартості виконаних робіт за договором підряду №23/01-17 є необґрунтованою.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення суми витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 3998 грн 00 коп, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що такі витрати не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків, факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором. Крім того, наведені експертні дослідження були замовлені позивачем за власним бажанням вже після прийняття та оплати виконаних робіт.

Звертаючись з апеляційною скаргою у даній справі апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції від 05.12.2018 та додаткове рішення від 08.12.2017. Разом з цим, жодних доводів щодо скасування додаткового рішення від 08.12.2017 апелянт на навів, тоді як суд апеляційної інстанції в порядку ч. 4 ст. 269 ГПК України - не знайшов.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 ГПК України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 05.12.2017 та додаткове рішення від 08.12.2017 - без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техком АВ" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2017 та додаткове рішення від 08.12.2017 у справі № 927/974/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/974/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено та підписано 22.02.2018.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

Ю.Б. Михальська