КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р. Справа№ 910/15090/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

Представники сторін:

від позивача Орлов В.В. довіреність № Ю-1/15 від 27.07.2015;

від відповідача Сосєдова А.В. ордер серія КС№236776 від 09.02.2018;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТЕК"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017

у справі №910/15090/17 (суддя І.І. Борисенко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТЕК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірландський ПАБ"

про стягнення 1 311 526,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/15090/17 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТЕК" відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТЕК" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/15090/17 скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТЕК" у справі №910/15090/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Дідиченко М.А., Руденко М,А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 було порушено апеляційне провадження та призначено справу №910/15090/17 до розгляду на 28.02.2018.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного Господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 28.02.2018 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/15090/17 скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.03.2011 між ТОВ "Юнітек" (орендодавець) та ТОВ "Ірландський ПАБ" (орендар) було укладено Договір оренди обладнання з правом викупу №Ю-00000021/2 (надалі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець зобов'язується надати в оренду з правом викупу орендарю обладнання - "Комплектуючі до лінії по виробництву пива фірми Kaspar Schulz Brauereimaschinenfabrik & Apparatebauanstalt KG" (надалі - обладнання), перелік обладнання вказаний у Додатку №1, технічні характеристики обладнання вказані в Додатку №2 до даного Договору. Призначення обладнання - виробництво пива. Орендар зобов'язаний сплачувати орендодавцю орендну плату і викупити обладнання шляхом оплати частин його викупної ціни, що складає 1810984,72 грн., в т.ч. ПДВ 301830,79 грн. (що складає 156254,07 Євро по курсу 1 Євро = 11,59грн.), згідно з графіком, вказаним в п. 3.3 даного Договору протягом строку дії даного Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору, обладнання, що передається в оренду, є власністю орендодавця і знаходиться на його балансі, при передачі обладнання в оренду складається відповідний акт приймання-передачі в оренду обладнання, який підписується уповноваженими представниками орендаря і орендодавця.

Право власності на обладнання переходить до орендаря тільки після повної оплати викупної вартості обладнання і решти платежів, які виникли в ході дії даного Договору. До внесення повної викупної вартості обладнання орендар зобов'язаний повністю сплачувати орендну плату і нести відповідальність за даним Договором. Передача обладнання у власність орендаря оформлюється двостороннім актом приймання-передачі (п. 1.3 Договору).

01.06.2011 позивачем на виконання умов Договору було передано, а відповідачем прийнято обладнання, загальна вартість якого складає 1 810 984,72 грн. (в т.ч. ПДВ), а саме - "Комплектуючі до лінії по виробництву пива фірми Kaspar Schulz Brauereimaschinenfabrik & Apparatebauanstalt KG" у складі: дробилка солоду - 1 шт., секція аерації сусла - 1 шт., автоматична система управління Schulzeasycontrol - 1 шт., циліндроконічні танки (ЦКТ) 10 ГЛ, 3бар - 1 шт., контроль температури для 4 ЦКТ - 1 шт., пивний насос - 1 шт., повітряний компресор - 1 шт., комплект для фільтрації повітря - 1 шт., установка для гліколевого охолодження - 1 шт., набір шлангів для пива - 1 шт., базове лабораторне обладнання - 1 шт., мийка/наповнювач КЕГ - 1 шт., циліндроконічні танки (ЦКТ) 5 ГЛ, 3 бар - 2 шт., модуль ємкостей готового пива 2*5 Гл - 1 шт., модуль ємкостей готового пива 2*10 Гл - 1 шт., комплект трубопроводів - 1 шт., що підтверджується актом прийому-передачі об'єкта оренди, належна копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3 акту приймання-передачі об'єкта оренди зазначено, що обладнання знаходиться в справному стані, до моменту передачі не використовувалось, не має внутрішніх та зовнішніх пошкоджень.

Згідно з п. 1.4 Договору, даний Договір діє з моменту його підписання до 31 грудня 2011 року або до повного виконання умов даного Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору, на вимогу орендодавця даний Договір може бути достроково розірваний, якщо орендар має прострочення платежу відповідно до п. 3.3 даного Договору більше одного місяця. При достроковому розірванні Договору, у відповідності до даного пункту, сплачена викупна вартість обладнання орендарю не повертається.

Відповідно до п. 10.1 Договору, даний Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками та діє до 31.12.2011 або до повного виконання умов даного Договору. Сплив строку дії даного Договору не є підставою для припинення зобов'язань між сторонами, що виникли в період його дії. Пунктом 10.7 Договору сторони погодили, якщо інше прямо не передбачено даним Договором, даний Договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до даного Договору. Даний Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до даного Договору, якщо інше не передбачено в самій додатковій угоді.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2015 у справі №910/14040/14 (за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітек" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірландський ПАБ" про стягнення 1938414,55 грн. та звернення стягнення на предмет застави) встановлено, зокрема, що згідно банківської виписки з особового рахунку позивача, що ТОВ "Ірландський ПАБ" на виконання умов Договору у період з червня по липень 2011 року сплатило ТОВ "Юнітек" грошові кошти у загальному розмірі 231 800,00 грн., а саме: 29.06.2011 р. - 53933,17 грн., 01.07.2011 - 155400,00 грн. та 04.07.2011 - 22466,83 грн., з 1810984,72грн. викупної вартості обладнання, належних до сплати за умовами Договору за період з дати його укладення по 31.12.2012 включно.

При цьому, інших платежів відповідачем здійснено не було, оскільки ТОВ "Ірландський ПАБ" припинило виконання умом Договору в частині сплати лізингових платежів, посилаючись на виявлені несправності у роботі обладнання та небажання лізингодавця (орендаря) усунути виявлені недоліки.

Зокрема, в листі №63/11 від 12.07.2011, крім вимог про усунення несправностей в роботі обладнання, відповідач водночас повідомляв також про зупинення платежів за Договором з 12.07.2011.

Так, судом під час розгляду господарської справи № 910/14040/14 встановлено факт надсилання позивачем на адресу відповідача у зв'язку з неналежним виконання відповідачем свого обов'язку з вчасної та повної сплати лізингових платежів за Договором листа № 25 від 09.09.2011, отриманого останнім 13.09.2011, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення №245 768), відповідно до якого позивач вказав на необхідність розірвання Договору №Ю-00000021/2 від 30.03.2011 р. з 26.09.2011 та вимагав сплатити орендну плату протягом семи днів з дати отримання даного листа та повернути орендоване обладнання у строк до 22.09.2011.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Згідно п. 2.6. постанови № 18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, факти, встановлені рішенням господарського суду по справі № 910/1404/14, яке набрало законної сили та сторонами не оскаржувалось, не підлягають доказуванню та можуть бути спростовані не інакше як шляхом скасування відповідного судового рішення.

За результатами дослідження обставин справи № 910/14040/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітек" Господарський суд міста Києва дійшов до висновку, що Договір оренди з правом викупу №Ю-00000021/2 від 30.03.2011 було розірвано в односторонньому порядку з ініціативи позивача 26.09.2011.

Також, судом встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 29.03.2016 у справі № 910/523/16 за позовом ТОВ "ЮНІТЕК" до ТОВ "Ірландський ПАБ" про витребування майна з чужого незаконного володіння, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 позов задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірландський ПАБ" наступне майно - обладнання "Комплектуючі до лінії по виробництву пива фірми "Kaspar Schuls Brauereimaschinenfabrik & Apparatebaunstalt KG"; дробилку солоду - 1 шт.; секція аерації сусла - 1 шт.; автоматична система управління Schulzeasycontrol - 1 шт.; циліндричноконічні танки (ЦКТ) 10 ГЛ 3 бар. - 1 шт.; контроль температури для 4 ЦКТ - 1 шт.; пивний насос - 1 шт.; повітряний компресор - 1 шт.; комплект для фільтрації повітря - 1 шт.; установка для гліколевого охолодження - 1 шт.; набір шлангів для пива - 1 шт.; базове лабораторне обладнання - 1 шт.; мийка/наповнювач КЕГ - 1 шт.; циліндричноконічні танки (ЦКТ) 5ГЛ 3бар - 2 шт.; модуль ємкостей готового пива 2*5 Гл - 1 шт.; модуль ємкостей готового пива 2*10 Гл - 1 шт.; комплект трубопроводів - 1шт.

Факти, встановлені рішенням господарського суду по справі №910/523/16, яке набрало законної сили також не доводяться у даній справі та є преюдиційними.

Позивач стверджує, що вказане рішення суду від 29.03.2016 у справі №910/523/16 не виконано та вказує на те, що відповідач набув та утримує у себе спірне майно без законних підстав спричиняючи збитки позивачу.

На думку Позивача, за сім років, протягом яких Відповідач незаконно користується Обладнанням, Позивачу було завдано шкоди у вигляді втрати первісної вартості обладнання, яка у відповідності із розрахунком амортизації його вартості, долученого до позову, становить 1 311 526,63 грн.

Частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина 2 статті 224 ГК України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності. Застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків можливе за наявності повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Як вбачається з матеріалів справи, обладнання до цього часу знаходиться у власності Позивача та перебуває на балансі його підприємства, а отже є майновим активом, віднесеним до основних засобів вказаного підприємства.

Визначення понять основних засобів підприємства, їх первісної вартості, вартості, що підлягає амортизації та порядку проведення амортизаційних відрахувань, наведені у ст. 14 Податкового кодексу України та Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року №92.

На підставі викладеного вище вбачається, що для відшкодування вартості зношеної частини основних засобів підприємство відраховує певні суми грошових коштів відповідно до розмірів їх зносу (амортизаційні відрахування), які включаються до собівартості новоствореної продукції підприємства.

Амортизаційні відрахування здійснюють за певними нормами відносно балансової вартості об'єкта основних засобів, тобто, амортизація - це процес перенесення вартості основних засобів на вартість новоствореної продукції з метою їх повного відновлення.

Після реалізації створеної продукції частина грошової суми, що відповідає перенесеній вартості основних засобів, відокремлюється і накопичується до повної величини, яка відповідає первісній вартості основних засобів. Накопичені амортизаційні відрахування і є джерелом відновлення основних засобів.

Отже, право на відновлення первісної вартості матеріальних активів (основних засобів) шляхом здійснення амортизаційних відрахувань їх вартості протягом періоду користування має підприємство, у якого такі активи перебувають на балансі, незалежно від того, чи передані активи у користування іншій особі, чи використовуються у господарській діяльності самим підприємством.

Наведена у позові сума 1311526,63 грн., яка, на думку Позивача, становить розмір шкоди, завданої йому неправомірними діями Відповідача, і є сумою амортизації обладнання за вказаний період, при розрахунку якої застосовано прямолінійний метод, визначений у пп.1 п. 26 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби".

Позивач не надав суду доказів того, що протягом вказаного періоду він не здійснював нарахування амортизації для відновлення первісної вартості Обладнання, а так само і доказів того, що рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2016 року у справі № 910/523/16 про витребування обладнання у Відповідача, не виконано з вини останнього, та які заходи вживалися Позивачем з метою виконання вказаного рішення.

З урахуванням наведеного позивачем суду не доведено протиправну поведінку та завдавання шкоди, про наявність та розмір якої стверджується Позивачем у позові, суду не доведено підстав вказаного позову.

Отже, факт правопорушення саме з боку відповідача прав та інтересів позивача з підстав викладених в позові, суду не доведений.

Суд вказує, що для кваліфікації збитків обов'язковою умовою є наявність також причинно-наслідкового зв'язку між діями боржника і виникненням у кредитора збитків. Вимагаючи відшкодування збитків позивач повинен також довести, що протиправні дії відповідача є причиною, а збитки, які виникли, - наслідком такої протиправної поведінки, тобто причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та отриманими збитками від таких дій.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6, із наступними змінами, "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не доведено суду та не надано достатніх доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та внаслідок цього отриманими збитками позивача.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/15090/17.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТЕК" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/15090/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 у справі №910/15090/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15090/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко