ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. Справа № 911/3796/17

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Логунової Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Стандарт»

про стягнення 6 616, 09 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявилися

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 6 616, 09 грн. заборгованості за договором поставки № 1/6493 від 18.09.2017, з яких: 5 000, 00 грн. основного боргу, 116, 09 грн. 20 % річних та 1 500, 00 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань щодо сплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.01.2018 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 29.01.2018 та витребувано у сторін певні документи.

24.01.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява № 16 від 24.01.2018 (вх. № 1526/17 від 24.01.2018) про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.01.2018 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 19.02.2018.

Присутній у судовому засіданні 19.02.2018 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи на адресу, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позовній заяві та договорі поставки № 1/6493 від 18.09.2017, у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 та ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.02.2018, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

18.09.2017 між сторонами укладено договір поставки № 1/6493, за умовами якого позивач зобовязався передати у власність відповідача продукти харчування та інші товари, а відповідач зобовязався прийняти і оплатити їх на умовах даного договору відповідно до виписаних накладних.

Відповідно до п. 1.2 договору сума товару, що передається відповідачу, ціна одиниці, асортимент, кількість товару, дата відвантаження визначені у накладній, яка є невідємною частиною даного договору.

Згідно з 3.3 договору прийом товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до накладної позивача за участю експедитора позивача. Датою одержання товару вважається дата зазначена у накладній. При отриманні товару відповідач засвідчує факт прийняття товару, його якість та кількість. Після прийняття товару товар поверненню та обміну не підлягає.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що прийом-передача товару здійснюється повноважними представниками позивача та відповідача за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Січнева, буд. 1.

Відповідно до п. 3.5 договору при прийомі товару оформляється накладна, що підписується представниками сторін. Накладна засвідчує: факт поставки товару, його якість та кількість. Сторони у цьому договорі погодили, що особа, яка підписала видаткову накладну являється уповноваженою особою на підписання накладних з відповідними повноваженнями, які передбачені діючим законодавством з урахуванням асортименту, кількості, якості та ціни продукції, що поставляється.

Згідно з 4.2 договору відповідач здійснює розрахунки за отриману кожну поставку товару окремо шляхом перерахування 100 % вартості отриманого товару на поточний рахунок позивача протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару, або шляхом внесення 100 % вартості отриманого товару готівкою в касу позивача протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що товар вважається оплаченим відповідачем при надходженні коштів на поточний рахунок або до каси позивача.

Відповідно до п. 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання даного договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та даного договору.

Згідно з п. 5.2 договору при порушенні відповідачем п. 4.2 даного договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу до дня фактичного розрахунку відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996, крім цього, збитки від інфляції та 20 % річних від суми боргу за весь час прострочення.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що при порушенні відповідачем п. 4.2 договору на строк 10 днів, на відповідача покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 30 % від простроченої суми заборгованості.

Відповідно до п. 5.5 договору всі збитки, що виникли з причин невиконання відповідачем положень даного договору, відносяться на відповідача та повинні бути компенсовані останнім позивачу.

Згідно з п. 6.1 договору даний договір вважається укладеним і набирає чинність з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині зобовязань до повного їх виконання.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних нею у даному договорі реквізитів та зобовязується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну.

На виконання умов договору поставки № 1/6493 від 18.09.2017 позивач по видатковій накладній № АКФ-095611 від 21.10.2017 поставив відповідачу товар на загальну суму 6 286, 68 грн., а відповідач вказаний товар отримав, що підтверджується наявністю підписів та печаток сторін на вказаній видатковій накладній, копія якої залучена до матеріалів справи, оригінал у судовому засіданні оглянуто.

Проте, в порушення своїх договірних зобовязань, відповідач за отриманий товар розрахувався частково, а саме на суму 1 286, 68 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою за 21.11.2017, у звязку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 5 000, 00 грн., що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, у судове засідання своїх представників не направив, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним зобовязань за договором поставки № 1/6493 від 18.09.2017 суду не надав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за отриманий відповідачем товар настав, доказів його оплати останнім не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 5 000, 00 грн. основного боргу за договором поставки № 1/6493 від 18.09.2017 є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за товар в строк встановлений договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 20 % річних у розмірі 116, 09 грн. за період з 05.11.2017 по 12.12.2017.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що при порушенні відповідачем п. 4.2 даного договору, відповідач сплачує позивачу 20 % річних від суми боргу за весь час прострочення.

Судом перевірено розрахунок 20 % річних, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем при розрахунку не було враховано положення ст. 253 Цивільного кодексу України та те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 20 % річних.

Таким чином, судом було здійснено власний розрахунок 20 % річних з урахуванням вказаних вимог законодавства та за заявлений позивачем період, відповідно до якого 20 % річних підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 115, 39 грн.

Крім того, позивач, на підставі п. 5.3 договору, просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 30 % від простроченої суми заборгованості, який складає 1 500, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Судом перевірено розрахунок штрафу, здійснений позивачем, та встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставки № 1/6493 від 18.09.2017 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 6 615, 39 грн., з яких: 5 000, 00 грн. основного боргу, 115, 39 грн. - 20 % річних та 1 500, 00 грн. штрафу.

Судовий збір та витрати на оплату послуг банку по сплаті судового збору, відповідно приписів ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Стандарт» (08302, Київська область, місто Бориспіль, вулиця Січнева, будинок 1, ідентифікаційний код - 38792944) на користь Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» (18005, місто Черкаси, вулиця Чехова, будинок 41, ідентифікаційний код - 32268131) 5 000 (пять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 115 (сто п'ятнадцять) грн. 39 коп. 20 % річних, 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. штрафу, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. - судового збору та 12 (дванадцять) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг банку по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.02.2018.

Суддя Т.В. Лутак