ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2018

Справа № 910/22814/17

Господарський суду міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний контент центр" (01054, м.Київ, вул.Дмитрівська,30)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (02094, м.Київ. вул.Червоногвардійська, 27А)

про стягнення 101 826,50 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Національний контент центр" звернулося до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом, про стягнення 90 000,00 грн. основного боргу, 962,38 грн. 3% річних, 8254,12 грн. пені, 2610, 00 грн. інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання зобов’язань щодо сплати платежів за ліцензійним договором № 70-ІМГ від 19.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2017 відкрито провадження у справі № 910/22814/17 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов – протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) – протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; позивачу - строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач письмового відзиву на позов, та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, у т.ч. у встановлений строк, не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Ухвала суду від 21.12.2017 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, повернена з адреси відповідача із зазначенням причини повернення "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи викладене, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

19.12.2016 між позивачем – ТОВ "Національний контент центр" (контент-провайдер за договором) та відповідачем – ТОВ "Телесистеми України" (оператор) був укладений ліцензійний договір № 70-ІМГ, предметом якого є надання контент-провайдером оператору невиключне право на Ретрансляцію Телепрограм абонентам в аналогічному форматі мовлення в мережі кабельного телебачення оператора на ліцензійній території в межах строку дії договору. Передані за договором права не містять у собі права на розповсюдження телепрограм, повністю або частково, у мережі Інтернет та інших комп’ютерних мережах (п.1.1 договору).

Умовами п.2.4.12 сторони погодили перелік частотних каналів, на яких оператор здійснює ретрансляцію телепрограм.

Відповідно до п.3.1 договору, за права, надані відповідно до даного договору, оператор сплачує контент-провайдеру винагороду (роялті) в розмірі та порядку, визначених у додатковій угоді № 1 до даного договору.

Додатковою угодою № 1 від 19.12.2016 до договору визначено наступне:

- за надане оператору невиключне право на ретрансляцію телепрограм відповідно до пункту 1.1. договору, оператор сплачує контент-провайдеру щомісячну винагороду (роялті) за кожного Абонента, із розрахунку 3,00 грн. за кожного абонента на місяць (п.1);

- на момент підписання договору кількість абонентів оператора становить 3000 абонентів (п.2);

- сума щомісячної винагороди (роялті) за договором становить 9000,00 грн. грн.(п.3);

- винагорода (роялті) у встановленому розмірі виплачується оператором контент-провайдеру на підставі рахунку контент-провайдера або даної додаткової угоди не пізніше 20-го (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів у повному обсязі на банківський рахунок контент-провайдера (п.4). Датою здійснення виплати Винагороди (роялті) Контент-провайдеру вважатиметься дата зарахування коштів на банківський рахунок Контент-провайдера (п.5);

-у випадку несвоєчасної виплата контент-провайдеру повністю або частини винагороди (роялті) відповідно до цієї Додаткової угоди, контент-провайдер має право вимагати, а оператор буде зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного оператором зобов’язання за кожний день прострочення (п.7);

- сторони зобов’язуються щомісячно оформлювати відповідні двосторонні Акти наданих прав. Оператор зобов’язується до 20 числа місяця, наступного за звітним, повернути контент- провайдеру оформлений Акт наданих прав. У разі неотримання Акта наданих прав контент- провайдером, права вважаються наданими оператору (п.9).

Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з 01 січня 2017 року і діє до 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позивач виконав свої зобов’язання по договору, проте відповідач протягом дії договору систематично не здійснював оплату винагороди (роялті) позивачу за період з 01 лютого 2017 по 30 листопада 2017 року, у зв’язку із чим у нього виникла заборгованість на суму 90 000,00 грн., а також за прострочення оплати позивач нараховує 962,38 грн. 3% річних, 2610,00 грн. інфляційних втрат, 8254,12 грн. пені.

Факт передачі позивачем невиключних прав відповідачу на суму 90 000,00 грн. підтверджується ліцензійним договором № 70-ІМГ від 19.12.2017 з додатками та додатковими угодами № 1, 2 до нього, а також підписаними без зауважень як оператором, так і контент-провайдером Актами прийому-передачі прав по договору № 70-ІМГ від 19.12.2016 за період з лютого 2017 по жовтень 2017 із щомісячним платежем на суму 9000,00 грн. по кожному з них, копії яких долучені до матеріалів справи та що не спростовано відповідачем.

Умови здійснення розрахунків за договором були погоджені сторонами у п.4 додаткової угоди № 1 від 19.12.2016 до договору, зокрема визначено, що винагорода (роялті) у встановленому розмірі виплачується оператором контент-провайдеру на підставі рахунку контент-провайдера або даної додаткової угоди не пізніше 20-го (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування коштів у повному обсязі на банківський рахунок контент-провайдера.

Доказів оплати відповідачем вказаної суми боргу, у т.ч. у визначені договором строки - не пізніше 20-го (двадцятого) числа місяця, наступного за звітним, суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією за вих. № 410/09 від 20.09.2017 на суму 63 000,00 грн., яка залишена останнім без реагування.

Акти звірки взаєморозрахунків сторін, додані до матеріалів справи, відповідачем не підписані.

Судом враховано, що позивачем не надано рахунків на спірну суму та доказів їх виставлення відповідачу відповідно до п.4 додаткової угоди № 1, при цьому в розумінні п.4 додаткової угоди розрахунки мають бути здійснені оператором як на підставі рахунку контент-провайдера, так і на підставі додаткової угоди № 1 від 19.12.2016. Рахунок контент-провайдера є лише документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти, суму оплати, період оплати, і ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст.212 ЦК України, та не є простроченням кредитора у розумінні ст.613 ЦК України.

Оскільки факт існування неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині своєчасної оплати підтверджений наявними в матеріалах справи документами, вимоги щодо стягнення з відповідача 90 000,00 грн. основної заборгованості визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання зобов’язання позивачем нараховано 962,38 грн. 3% річних та 2610, 00 грн. інфляційних втрат за період з 21.03.2017 по 12.12.2017.

Після перевірки розрахунку позивач суд зазначає, що вказані нарахування проведено у відповідності до умов договору та вимог законодавства та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 4.1.16 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної виплати відповідачем винагороди (роялті) за договором, позивач має право стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від сум невиконаного відповідачем зобов’язання за кожен день прострочення.

За прострочення виконання зобов’язання по договору позивачем заявлено до стягнення 8254,12 грн. пені за період з 21.03.2017 по 12.12.2017 наростаючим підсумком, які після перевірки розрахунку, з урахуванням ч.6 ст. 232 ГПК України та враховуючи період прострочення по кожному платежу окремо, задовольняються судом на суму 7241,93 грн. пені.

Відповідач письмового відзиву на позов та свого контррозрахунку суми позову не надав, належними засобами доказування доводів позивача не спростував.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 90 000,00 грн. основної заборгованості, 962,38 грн. 3% річних та 2610, 00 грн. інфляційних втрат та 7241,93 грн. пені. В решті позову належить відмовити у зв’язку з безпідставністю нарахування.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 73-74, 76-77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"(02094, м.Київ. вул.Червоногвардійська, 27А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Національний контент центр" (01054, м.Київ, вул.Дмитрівська, 30, ) 90 000 (дев’яносто тисяч) грн. основного боргу, 962 (дев’ять тисяч шістсот дві) грн. 38 коп. 3% річних та 2610 (дві тисячі шістсот десять) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 7241 (сім тисяч двісті сорок одну) грн. 93 коп. пені, 1541 (одну тисячу п’ятсот сорок три) грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набранням рішенням законної сили видати відповідний наказ.

2. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено: 20.02.2018

Суддя                      О.М.Ярмак