ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2018 р.Справа № 922/3673/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост", м. Харків
до 1)Фізичної особи - підприємця Войтенко Валентини Миколаївни, смт. Ковяги 2) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир", с. Слобода-Межирівська
про стягнення 120 582,80 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача (ФОП Войтенко В.М.) - не з'явився;

відповідача (СТОВ "Мир") - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд:

- стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" та Фізичної особи-підприємця Войтенко В.М. на користь заборгованість за Договором поставки засобів захисту рослин №30/06 від 30.06.2016 року в сумі 120 582,80 грн., з яких: 10 898,88 грн. - інфляційні збитки, 27 179,12 грн. - 36% річних, 82 504,80 грн. - штраф;

- стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" та Фізичної особи-підприємця Войтенко В.М. витрати по сплаті судового збору в сумі 1 808,74 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на порушення СТОВ "МИР" (відповідачем 2) умов Договору поставки засобів захисту рослин №30/06 від 30.06.2016 року щодо оплати отриманого Товару, а також на укладений між ТОВ "Максіма-рост" та Фізичною особою-підприємцем Войтенко В.М. (відповідачем 1) Договір поруки № П-30/06 від 30.06.2016 року, відповідно до якого Фізична особа-підприємець Войтенко В.М. поручилася за виконання обов'язку СТОВ "МИР" щодо здійснення останнім розрахунку та можливих штрафних санкцій за Договором поставки засобів захисту рослин №30/06 від 30.06.2016 року. Отже, у зв'язку з тим, що СТОВ "МИР" прострочило виконання свого обов'язку щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару за Договором поставки засобів захисту рослин №30/06 від 30.06.2016 року Фізична особа-підприємець Войтенко В.М. несе солідарну відповідальність з СТОВ "МИР" за прострочення оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.11.2017 року за позовною заявою було порушено провадження у справі № 922/3673/17 та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 23 січня 2018 року суд закрив підготовче провадження по справі № 922/3243/17 та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 22 лютого 2018 року.

Представники позивача та відповідачів в судове засідання 22 січня 2018 року не з'явились, додаткових заяв, клопотань та документів в обґрунтування своєї правової позиції не надали. Про час, дату та місце розгляду справи представники сторін повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів фактичним обставинам справи, судом встановлено таке.

30 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост", в якості Постачальника, та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мир" в якості Покупця (Відповідач 2), був укладений Договір поставки засобів захисту рослин № 30/06 (надалі - Договір поставки).

В порядку та на умовах визначених цим Договором, Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність у зумовлено даним Договором строки засоби захисту рослин (далі - ЗЗР), що надалі іменується "Товар", а Покупець зобов'язується прийняти вказаний Товар та своєчасно оплатити його.

Асортимент, ціна за одиницю Товару, кількість, загальна вартість Товару - зазначаються у видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного Договору. (п.п. 1.1., 1.2. Договору).

Згідно п.п. 2.1., 2.2. Договору загальна його ціна складається з суми вартості Товару (його партій), що поставляється згідно всіх видаткових накладних до Договору, протягом терміну його дії. Орієнтовна сума Договору становить 200 000,00 (двісті тисяч гривень 00 коп.) грн.

Умовами п.п. 2.3., 2.4. Договору встановлено, що ціна за одиницю Товару, кількість та асортимент Товару узгоджуються Сторонами у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору. Видаткові накладні, що виписані в період дії даного Договору є його невід'ємною частиною, незалежно від того чи є в них посилання на даний Договір.

Виконання обов'язку покупця з оплати Товару може забезпечуватися договорами застави, договорами поруки, іншими видами забезпечення зобов'язання, у тому числі шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог (п. 3.5. Договору).

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що повна оплата товару повинна бути здійснена покупцем в строк до 31 жовтня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Харківської області від 04 липня 2017 року у справі № 922/1699/17, яке набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов Договору поставки засобів захисту рослин №30/06 від 30.06.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" поставило Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Мир" засоби захисту рослин на загальну суму 82 504,80 грн., що підтверджується підписаною та скріпленою печатками обох сторін видатковою накладною № РН-00000022 від 07.07.2016 року.

Однак, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мир" порушило умови, порядок та строки розрахунків за прийнятий товар та не сплатило його вартість, внаслідок чого заборгувало постачальнику 82 504,80 грн.

Крім того, 30.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Войтенко Валентиною Миколаївною (поручитель) було укладено Договір поруки № П-30/06.

Відповідно до умов цього Договору поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання боржником зобов'язань щодо здійснення останнім розрахунку та можливих штрафних санкцій за Договором поставки засобів захисту рослин № 30/06 від 30.06.2016 року, укладеного між кредитором та боржником , а також інших витрат кредитора, визначених в пункті 2.1. статті 2 цього Договору, що пов'язані з захистом свого порушеного права у разі невиконання та/або неналежного виконання боржником обов'язків за Договором послуг (далі за текстом - Зобов'язання, забезпечені порукою).

Пунктом 2.1. Договору поруки передбачено, що порукою забезпечується виконання боржником наступних зобов'язань:

2.1.1. сплати СТОВ "МИР" в повному обсязі суми заборгованості за Договором поставки засобів захисту рослин № 30/06 від 30.06.2016 року в строки і в порядку, передбаченому Договором послуг та додатками до нього;

2.1.2. сплата СТОВ "МИР" штрафних санкцій у розмірі, передбаченому пунктами 6.2, 6.5 Договору поставки засобів захисту рослин № 30/06 від 30.06.2016 року збитків, включаючи недоотриману вигоду, передбачених у розділі 6 Договору поставки засобів захисту рослин № 30/06 від 30.06.2016 року та інших витрат кредитора, що пов'язані з захистом свого порушеного права у разі невиконання/неналежного виконання боржником обов'язків за Договором послуг, а саме витрат кредитора на оплату судових витрат, послуг адвокатів в розмірі встановленому відповідним рішенням суду.

Відповідно до п. 2.2. Договору поруки за виконання зобов'язань, забезпечених порукою, поручитель несе відповідальність солідарно/або окремо кожен, усім майном, яке належить йому на праві власності та на яке відповідно до вимог чинного законодавства може бути звернене стягнення.

Згідно п. 7.2. Договору поруки, він набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до моменту повного виконання зобов"язань, забезпечених порукою (до 31.12.2017 р.).

Положення частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, факт існування та прострочення відповідачем 2 грошового зобов'язання за Договором поставки встановлено рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/1699/17, яким постановлено позов задовольнити в повному обсязі; стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Войтенко Валентини Миколаївни та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Максіма-рост" основний борг у розмірі 82 504,80 грн. та пеню у розмірі 9 966,58 грн.

Разом з тим, позивач вказує на те, що до цього часу основне зобов"язання відповідачами не виконано, грошові кошти, що були присуджені рішенням господарського суду Харківської області від 04 липня 2017 року у справі № 922/1699/17 ТОВ "Максіма-рост" не надходили. Враховуючи викладене, на суму основного боргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 10 898,88 грн., 36% річних в розмірі 27 179,12 грн., а також штраф (100% вартості товару) в розмірі 82 504,80 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525 - 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідачами заявлених до них вимог не спростовано, доказів належного виконання умов Договору поставки засобів захисту рослин №30/06 від 30.06.2016 року щодо оплати отриманого Товару та Договору поруки № П-30/06 від 30.06.2016 року, а також рішення господарського суду Харківської області від 04 липня 2017 року у справі № 922/1699/17 до суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд також зазначає, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог позивача, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Пунктом 6.5. Договору поставки передбачено, що в разі невиконання покупцем зобов'язань щодо оплати отриманого товару, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, останній сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, 36% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Як свідчать матеріали справи, період нарахування позивачем 36% річних та інфляційних втрат визначено вірно, згідно діючого законодавства (з 01.11.2016 року по 30.09.2017 року), однак при перевірці розрахунку за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга Закон підприємство Версія 9.5.3", судом встановлено, що загальний розмір 36% річних становить 27 165,55 грн. За таких обставин, позов в частині стягнення 36% річних у розмірі 27 165,55 грн. та інфляційних втрат в розмірі 10 898,88 грн. є обґрунтованим, правомірним та задовольняється судом.

В частині стягнення 13,57 грн. річних суд відмовляє в зв'язку з безпідставним пред'явленням до стягнення (невірне проведення розрахунку).

Також розглянувши позовні вимоги в частині стягнення штрафу, суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6.2. Договору поставки при порушенні термінів оплати більше 10-ти (десяти) календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 100% від суми поставленого товару.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок суд дійшов висновку, що він відповідає нормам чинного законодавства, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт прострочення Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мир" (відповідачем 2) виконання грошового зобов'язання за Договором поставки і те, що відповідно до умов п. 1.1. Договору поруки відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники, суд вважає вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 36% річних у розмірі 27 165,55 грн., інфляційних втрат в розмірі 10 898,88 грн. та штрафу у розмірі 82 504,80 грн., обґрунтованими, доведеними матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню. В частині стягнення 13,57 грн. річних суд відмовляє.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, судовий збір в розмірі 1 808,53 грн. підлягає солідарному стягненню з відповідачів, а 0,21 грн. залишається за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1-5 20, 73-80, 86, 123, ч. 1 ст. 129, ст.ст. 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Войтенко Валентини Миколаївни (ІНФОРМАЦІЯ_1, 63021, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР" (23122, Вінницька обл., Жмеринський район, село Слобода-Межирівська, вул.Центральна,1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСІМА-РОСТ" (61014, м. Харків, вул. Клочківська, буд.191-А, кв.15, ) інфляційні збитки у розмірі 10 898,88 грн., 36% річних в розмірі 27 165,55 грн., штраф в розмірі 82 504,80 грн. та судовий збір в розмірі 1 808,53 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 26.02.2018 р.

Суддя Л.В. Шарко