ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10525/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудмаш", м. Дніпро

про стягнення 16819,20 грн та зобов'язання поставити товар

в присутності представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: адвокат ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги № 0501/18-ББ від 16.01.2018, ордер серії ДП № 148/000008 від 16.01.2018

СУТЬ СПОРУ:

20.12.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобудмаш" (далі - відповідач), у якій виклало вимоги про:

- стягнення штрафних санкцій у сумі 16819,20 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № Л/НХ-171032/НЮ, укладеного між сторонами 07.09.2017;

- зобов'язання поставити товар.

Ухвалою від 22.12.2017 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, що встановлені Господарським процесуальним України (далі - ГПК України) з повідомленням сторін.

Відповідач подав 29.01.2018 відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що поставка за умовами договору проводиться протягом 15 днів після отримання відповідачем письмової заявки покупця (позивача), однак, відповідач стверджує, що не отримував такої заявки від позивача, в результаті чого термін доставки товару за договором не настав.

07.02.2018 позивач подав заяву, у якій уточнив п. 3 прохальної частини позову, зазначивши, що відповідач має поставити втулку шпінтона 2 - варіанта у кількості 10 шт. та втулку шпінтона 1 - варіанта у кількості 182 шт.

Розглянувши заяву позивача, суд дійшов висновку, що вона не є збільшенням позовних вимог та не суперечить процесуальним правам та обов'язкам сторін, а тому приймає її до розгляду.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні 07.02.2018 було оголошено перерву до 19.02.2018, явку сторін визнано судом на їх власний розсуд.

Позивач у призначене судове засідання не забезпечив участі свого представника, що є його правом.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2017 за результатами проведення вікритих торгів на електронній системі публічних закупівель Prozorro (https://prozorro.gov.ua) (номер торгів у ЦБД UA-2017-07-11-000636-c, ID y ЦБД 99b67ea396284c9b8a38cbe244bb8fb3) між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергобудмаш" (далі - постачальник, відповідач) укладено договір поставки № Л/НХ-171032/НЮ (далі - договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов'язується у 2017 році поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації № 1, що є додатком до договору, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно п.п. 1.2. та 1.3. договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару: (запасні частини пасажирського вагона. Код УКДЗЕД - НОМЕР_1) Код ДК 021:2015 - 34630000-2 (частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху). Кількість товару: 810 шт. визначається у специфікації № 1.

Ціна товару визначається даним договором і приймається сторонами в національній валюті Україні - гривні. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації № 1. Ціна за одиницю товару визначається у специфікації № 1 (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору сума цього договору на момент його підписання становить: 354780,00 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ 20% - 59130,00 грн.

Пунктом 5.2 договору визначено, що поставка товару проводиться протягом не більше 15 днів після письмової заявки покупця (структурний підрозділ "Служба матеріально-технічного забезпечення" регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця").

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі в порядку п. 5.4 договору.

Згідно п. 7.2 договору, сторони погодили, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого товару.

Як зазначається в позовній заяві, на виконання умов договору 25.09.2017 відповідачем здійснено поставку товару позивачу на суму 270684,00 грн.

У зв'язку з виробничими потребами позивач звернувся до відповідача з письмовою заявкою № НХЛьв-1/7350 від 08.11.2017 на поставку товару на суму 84096,00 грн. У якості доказів отримання відповідачем заявки подав до суду копію експрес-накладної ТОВ "Нова пошта" № 3 від 13.11.2017.

В порушення взятих на себе зобов'язань за договором відповідач не здійснив позивачу поставку товару, в результаті чого останній звернувся до суду за захистом свого порушеного права, заявивши вимоги про стягнення штрафу у сумі 16819,20 грн та поставки замовленого ним товару: втулки шпінтона 2 - варіанта у кількості 10 шт. та втулки шпінтона 1 - варіанта у кількості 182 шт, що і стало предметом цього спору.

Відповідач не визнав позовні вимоги.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч. 1 ст. 712 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт подання позивачем замовлення на поставку відповідачем товару не підтверджений матеріалами справи, доводи позивача про отримання відповідачем письмової заявки на поставку втулки шпінтона 2 - варіанта у кількості 10 шт. та втулки шпінтона 1 - варіанта у кількості 182 шт. на загальну суму 84096,00 грн спростовуються наступним.

Як вже зазначалося вище у цьому рішенні, умовами договору сторони погодили про те, що поставка товару має бути здійснена протягом 15 днів після письмової заявки позивача. Право на дострокову поставку товару, визначене у підпункті 6.4.2 пункту 6.4 договору, відповідач, як постачальник, має за погодженням покупця.

Доказів погодження позивачем наміру відповідача у достроковій поставці товару матеріали справи не містять. А відтак, єдиним доказом на доведення вини відповідача у невиконанні свого обов'язку на поставку товару за договором має бути належний доказ відправлення та отримання письмової заявки покупця.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Однак, суд не приймає за належний та допустимий доказ надіслання та отримання відповідачем письмової заявки експрес-накладну ТОВ "Нова пошта" № 3 від 13.11.2017, оскільки з огляду на яку не можливо встановити адресу одержувача та документи, які були йому відправлені. Окрім самого лише найменування відповідача ця експрес-накладна ТОВ "Нова пошта" не свідчить про жодну інформацію, що надавала б змогу суду ідентифікувати адресу одержувача та документи у цьому відправленні.

Також в накладній вказано, що відправником є приватна особа ОСОБА_2

З огляду на недоведеність позивачем наявності надіслання замовлення відповідачу, у суду відсутні підстави для задоволення цього позову.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у сумі 3200,00 грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору у сумі 3200,00 грн покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.02.2018.

Суддя ОСОБА_3