РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2018 року місто Чернігів по справі № 927/1157/17

Суддею Господарського суду Чернігівської області Мурашко І.Г., за участю секретаря судового засідання Рослого В.В. розглянуто справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Громадської організації Обєднання інвалідів Першоцвіт,

АДРЕСА_1, 14000

предмет спору: про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 7896,88 грн.

За участю:

представників позивача: ОСОБА_1, довіреність № 56 від 13.12.2017, головний спеціаліст представника відповідача: не прибув

У судовому засіданні 19.02.2018 року Господарським судом Чернігівської області на підставі ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області подано в порядку загального позовного провадження позов до Громадської організації Обєднання інвалідів Першоцвіт про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 7896,88 грн., з якої 7074,42 грн. заборгованості з орендної плати за 11 днів вересня 2016 року та 5 днів жовтня 2016 року та 822,46 грн. пені за період з 13.10.2016 по 12.04.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди від 20.09.2016 за № 117-16 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

У судовому засіданні 12.02.2018 судом закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 19.02.2018.

Позивач у судовому засіданні 19.02.2018 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судові засідання 22.01.2018, 12.02.2018 та 19.02.2018 не прибув, повноважного представника не направив, відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, будь яких заяв чи клопотань на адресу Господарського суду Чернігівської області не надіслав.

Ухвала суду про відкриття провадження від 22.12.2017 та ухвали суду про повідомлення від 22.01.2018 та 12.02.2018 направлялись за адресою державної реєстрації відповідача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.19-21), а саме: 14000, АДРЕСА_2, - були повернуті відділенням поштового звязку на адресу Господарського суду Чернігівської області без вручення адресату з відмітками за закінченням терміну зберігання (а.с.25-26, 32-33).

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак своїми процесуальними правами не скористався.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зважаючи на те, що згідно ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, неявка представника відповідача у судові засідання, не подання ним відзиву на позов не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у відповідності ст. 178, 202 Господарського кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

В С Т А Н О В И В :

20 вересня 2016 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області (орендодавець) та Громадською організацією «Обєднання інвалідів «Першоцвіт» (орендар) укладено договір оренди № 117-16 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (а.с. 9-11), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права передачі в суборенду державне нерухоме майно будівлю кафе загальною площею 216,0 кв.м та інше окреме індивідуально визначене майно, а саме: стіл дубовий обідній 1,5м*0,7м (інв. № 2-6) 5 шт.; стіл дубовий обідній 0,75м*0,7м (інв. № 7-8)- 2 шт.; табурет дубовий (інв. № 9-33) 25 шт.; стіл банкетний барний (інв. № 34-39)- 6 шт.; стіл розробний металевий (інв. № 40) 1 шт.; барна стойка та дубова дзеркальна вітрина (інв. № 41) 1 компл.; касовий апарат Ера-101 (інв. № 42)- 1 шт.; касовий апарат Ера-101 (інв. № 43)- 1 шт.; касовий апарат Ера-101.10 (інв. № 44)- 1 шт.; касовий апарат Міні 600.01 (інв. № 45) 1 шт.; стілець офісний (інв. № 47-48) 2 шт.; стільці (інв. № 49-60) - 12 шт.; касовий апарат Міні 500.01 (інв. № 61) 1шт.; стільці для зали (інв. № 62-68) 7 шт. (далі Майно), розміщене за адресою: м. Чернігів, вул. І. Мазепи, 44 (п. 1.1.- 1.3. договору оренди).

Статтею 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, затвердженого головою ФДМУ від 16.07.2012 року, регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області є територіальним органом Фонду державного майна України, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління обєктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо обєктів державної власності, що належать до сфери його управління (п.1). Одним з основних завдань регіонального відділення є здійснення повноважень орендодавця державного майна (п. 4.4)(а.с. 35-40).

Згідно відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, обєкт нерухомого майна нежитлова будівля, приміщення кафе, за адресою вул. Щорса, 44 у місті Чернігові (згідно рішення Чернігівської міської ради від 12.02.2016 за № 46-р, вул. Щорса перейменовано на вул. ОСОБА_2) є державним майном(а.с.41). Таким чином, позивач має права на передачу в оренду вищезазначеного нерухомого майна.

Розділом 2 спірного договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Обовязок щодо складання акта приймання передачі покладається на позивача (п. 2.1, 2.2, 2.4 договору оренди). На виконання умов договору, згідно акта приймання-передачі від 20 вересня 2016 року орендодавець передав, а орендар прийняв Майно в строкове платне користування (а.с.13).

Розділом 3 договору Орендна плата сторонами погоджено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 ( далі Методика) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2016 р. 13399,61 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб сайті Фонду державного майна України. У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого місяця оренди) добова орендна плата за дні користування визначаються згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування. Орендна плата перераховується до Державного бюджету щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним, за який здійснюється платіж (п.п. 3.1., 3.3. - 3.4, 3.6договору оренди).

Пунктом 10.1 договору визначено, що договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 20 вересня 2016 р. до 18вересня 2019 р., включно, але не більше ніж до моменту приватизації майна.

Сторони погодили, що чинність цього договору припиняється достроково за взаємною згодою (п. 10.6 договору оренди).

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2016 року сторонами було укладено договір про розірвання договору оренди нерухомого майна від 20.09.2016 за № 117-16, виходячи з умов якого сторони домовились розірвати за взаємною згодою вказаний вище договір з дати підписання сторонами акта приймання передачі орендованого майна з оренди (а.с 15). В той же день, 05.10.2016 сторонами було підписано акт приймання передачі з оренди нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, та розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. І. Мазепи, 44, відповідно до якого відповідачем було повернуто позивачу орендований обєкт згідно договору від 20.09.2016 за №117-16 (а.с.16).

Судом враховано, що предметом спірного договору є майно, що знаходиться у державній власності, тобто до правовідносин між сторонами застосовуються положення Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до вимог cт. 18 ч. 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Частиною 3 ст. 19 зазначеного Закону встановлено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Обовязок орендаря своєчасно та повному обсязі сплачувати орендну плату передбачено п. 5.4 спірного договору.

При цьому, пунктом 3.11 договору сторони погодили, що у разі припинення (розірвання) договору оренди відповідач сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до держаного бюджету.

Як встановлено судом, у період з 20 вересня 2016 по 05 жовтня 2016 року у користуванні відповідача знаходилось нерухоме майно будівля кафе та інше окреме індивідуально визначене майно, за адресою м. Чернігів, вул. І. Мазепи, 44, на підставі діючого у вказаному періоді договору оренди від 20.09.2016 за № 117-16, укладеного з позивачем.

З огляду на зазначене, позивачем відповідно до умов договору оренди від 20.09.2016 за № 117-16 було нараховано відповідачу, пропорційно дням користування (16 днів), орендну плату в сумі 7074,42 грн. за період з 20.09.2016 по 05.10.2016.

При цьому, позивачем при визначені розміру орендної плати у спірному періоді було враховано приписи пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 за № 928-VIII, згідно якого на 2016 рік було зупинено дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати.

У відповідності зі cт. 193 Господарського кодексу України та cт.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, перевіривши наявний розрахунок, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в повному обсязі на суму 7074,42 грн.

Також позивачем на підставі пункту 3.7 договору оренди заявлено до стягнення з відповідача 822,46 грн. пені за період з 13.10.2016 по 12.04.2017, за порушення відповідачем грошових зобовязань.

Судом встановлено, що вимоги позивача в частині стягнення пені у період з 13.10.2016 по 12.04.2017, на підставі пункту 3.7 договору оренди від 20.09.2016 за № 117-16, задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені). За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки (пені) на підставі умов договору оренди від 20.09.2016 за № 117-16, а саме пункту 3.7.

Пунктом 3.7 договору оренди, яким керувався позивач, сторони визначили, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Разом з тим, частиною 2 ст. 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що у разі розірвання договору зобовязання припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, зобовязання сторін за договором від 20.09.2016 за № 117-16, що є підставою заявленого позову, припинились станом на 05жовтня 2016 року, про що свідчить договір від 05.10.2016 про розірвання договору оренди нерухомого майна від 20.09.2016 за № 117-16. Тобто, починаючи з 05 жовтня 2016 року у відповідача відсутні зобовязання перед позивачем щодо сплати неустойки (пені, штрафу) за порушення строків виконання грошових зобовязань. В той же час, позивачем заявлено до стягнення пеня за період з 13.10.2016 по 12.04.2017, тобто поза строком дії договору (після його розірвання).

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1433,44 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91,120, 123, 129, ч. 2 ст. 178, 202, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської організації «Обєднання інвалідів «Першоцвіт» (14000, АДРЕСА_2, , з будь якого рахунку виявленого під час виконання рішення суду) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області () з подальшим перерахуванням до Державного бюджету України (отримувач УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22080300, номер рахунку 0002, МФО 853592, ) 7074,42 грн. заборгованості з орендної плати.

3. Стягнути з Громадської організації «Обєднання інвалідів «Першоцвіт» (14000, АДРЕСА_2, , з будь якого рахунку виявленого під час виконання рішення суду) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області (14000, м. Чернігів, проспект Миру, 43, р/р 3304, банк ДКС у м. Києві, МФО 820172, ) 1433,44 грн. судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення суду складено 20.02.2018.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.Г. Мурашко

Веб - адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/