КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2018 р., м. Київ Справа№ 910/22751/15
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Кайданович Е.Й., Філімончук Г.М.,

від відповідача: Глазунов М.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р., м. Київ (повний текст складено 19.12.2017р.) у справі №910/22751/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Державного підприємства Житомирський бронетанковий завод
до Міністерства оборони України

про стягнення 16141686,00 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості у сумі 16141686,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДГЗП Спецтехноекспорт на виконання договорів комісії від 18.04.2011р. №SТЕ-2-156-Д/К-11 та від 12.07.2011р. SТЕ-2-246-Д/К-11, укладених з Позивачем, зобов`язався реалізувати військову техніку. У вересні 2014 року військова техніка, а саме: БМП-1 в кількості 11 од. та БРДМ-2 в кількості 9 од. доставлена до порту міста Миколаєва для передачі ДГЗП Спецтехноекспорт на виконання договорів комісії, для подальшої реалізації покупцю.

На виконання п.3 розпорядження Кабінету Міністрів України Питання забезпечення Збройних Сил, інших військових формувань озброєнням та військовою технікою від 27.08.2014р. №777-р та постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання вилучення і передачу озброєння, бойової техніки та іншого військового майна від 26.08.2014 №376, Позивач в жовтні 2014 року поставив до: в/ч А0095 БМП-1 в кількості 11 од та БРДМ-2 в кількості 5 од.; до в/ч В6266 БРДМ-2 в кількості 2 од; до в/ч А0409 БРДМ-2 в кількості 3 од.

У подальшому Позивач звертався до Відповідача з вимогами вирішити питання із закупівлі в Позивача даної техніки та вирішити питання ціноутворення на зазначену техніку. Проте, механізм сплати визначено не було. За таких обставин Позивач визначив ціну поставленої техніки відповідно до калькуляції договірної ціни, сформованої на підставі фактичних витрат на капітальний ремонт БМП-1 (11 од) відпускна ціна з ПДВ становить 11031504,00 грн, та калькуляції договірної ціни, сформованої на підставі орієнтовної вартості БРДМ-2 (9 од) 5110182,00 грн.

Отже, вартість техніки, отриманої Відповідачем, підлягає стягненню з останнього.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. у справі №910/22751/15 позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що внаслідок передачі та приймання у кінці вересня на початку жовтня 2014 року 20 одиниць військової техніки між сторонами виникли правовідносини (зобов`язання), які є характерними для купівлі-продажу, оскільки стосуються передачі однією стороною (Позивачем) майна у власність другій стороні (Відповідачу) за плату.

На підставі ст.632, 691 Цивільного кодексу України місцевий суд дійшов висновку, що у разі відсутності ціни у договорі закон передбачає інші механізми та інструменти її визначення, і її відсутність не є тією обставиною, яка зумовлює неможливість виконання покупцем свого обов`язку щодо оплати товару.

Також місцевий суд зазначив, що експертним шляхом визначити вартість військової техніки на момент її передачі Відповідачу не представилось за можливе. При цьому, єдиними документами, що фіксують відсутність розбіжностей щодо вартості майна між представниками Позивача та Відповідача, які входили до складу комісії з приймання-передачі військової техніки, є акти №4/3/14, 5/3/14, 6/3/14, 7/3/14, 8/3/14, 9/3/14, 10/3/14, 11/3/14, 12/3/14, 13/3/14, 15/3/14, 14/3/14, 16/3/14, 17/3/14, 18/3/14, 19/3/14, 20/3/14, 21/3/14, 22/3/14, 23/3/14, відповідно до яких загальна вартість військової техніки складає 16141686,00 грн. А тому, керуючись засадами добросовісності, розумності та справедливості, визначена у актах вартість майна є ціною його продажу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. у справі №910/22751/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Апеляційна скарга (з врахуванням доповнень до апеляційної скарги від 29.12.2017р.) мотивована тим, що посилання місцевого суду на п.2 розпорядження Кабінету Міністрів України Питання забезпечення Збройних Сил, інших військових формувань озброєнням та військовою технікою від 27.08.2014р. №777-р. є безпідставним, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг з капітального ремонту, які характерні для договору підряду, а не договору купівлі-продажу.

Крім того, Відповідач зазначив про відсутність правових підстав для стягнення з останнього заборгованості у сумі 16141686,00 грн, оскільки договір підряду між сторонами не укладався.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2017р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/22751/15, розгляд призначено на 25.01.2018р.

22.01.2018р. Позивач подав до суду відзив на апеляційному скаргу, відповідно до якого просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, Позивач зазначив, що відповідно до ст.174 господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникнути з безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту. Такими актами, зокрема, є розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2014р. №777-р та від 20.08.2014р. №768-р., на підставі яких виникли відносини між сторонами. Крім того, Відповідач дійшов невірного висновку, що між сторонами виникли відносини з підряду, а не купівлі-продажу. У судовому засіданні 25.01.2018р. оголошено перерву до 08.02.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

Відповідно до п.1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2014р. №777-р «Питання забезпечення Збройних сил, інших військових формувань озброєнням та військовою технікою» Міністерству оборони разом з Державним концерном "Укроборонпром" вжити невідкладних заходів щодо забезпечення проведення ремонту і модернізації підприємствами Концерну озброєння та військової техніки, що належать Міністерству оборони і перебувають відповідно до укладених договорів на підприємствах Концерну, та їх передачу Збройним Силам, іншим військовим формуванням з подальшою оплатою виконаних робіт за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету.

Згідно з абз.1 п.2 розпорядження Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ невідкладно в установленому порядку укласти відповідні договори на придбання озброєння та військової техніки, що необхідні для проведення антитерористичної операції і перебувають на підприємствах Державного концерну "Укроборонпром", з подальшою оплатою відповідно до законодавства вартості таких озброєння та техніки.

Відповідно до абз.2 п.2 розпорядження Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ разом з Державним концерном "Укроборонпром" невідкладно забезпечити поставку зазначених озброєння та військової техніки Збройним Силам та іншим військовим формуванням.

На виконання абз.2 п.2 вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2014р. №777-р та Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання вилучення і передачу озброєння, бойової техніки та іншого військового майна» від 26.08.2014р. №376, Позивач у жовтні 2014 року поставив військову техніку: в/ч п/п А0095 - БМП-1 в кількості 11 од. та БРДМ-2 в кількості 5 од.; в/ч п.п. В6266 - БРДМ 2 в кількості 2 од.; в/ч А0409 - БРДМ-2 в кількості 3 од., що підтверджується актами технічного стану, листами від 20.11.2014р. за вих.№342/9527, від 02.12.2014р. за вих.№342/9869 та від 27.02 2015р. за вих.№342/1485.

Акти складені комісією у трьох примірниках, які затверджені командиром військової частини А0174 - Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України, генерал майором Башинським Р.С., підписані та отримані військовою частиною, що прийняла техніку, Позивачем, Центральним бронетанковим управлінням Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ).

Повноваження представників військових частин, які прийняли техніку підтверджуються довіреністю №492 від 02.10.2014р. довіреністю №515 від 18.10.2014р. та довіреністю №501 від 29.09.2014р. (в/ч п/п В0095); довіреністю №253 від 26.09.2014р. (в/ч п.п В6266); довіреністю №146 від 04.10.2014р.(в/ч НОМЕР_2 ).

Факт поставки Позивачем вказаної техніки військовим частинам Відповідача сторонами не заперечується.

03.02.2015р. з метою виконання вимог законодавства України, документального оформлення передачі військової техніки на ім`я начальника Центрального бронетанкового управління Збройних сил України Позивачем направлено лист за вихідним №184 разом з актами прийому-передачі (в трьох екземплярах) та інвентаризаційним описом.

Листом від 04.02.2015р. за вих.№188 т.в.о. начальника Озброєння

Збройних Сил України Шевцовим М.М. повідомлено Позивача про те, що питання закупівлі вказаної техніки рішенням першого заступника Міністра оборони України від 23.10.2014р. за № 15480/з доручено Департаменту розробок і закупівля озброєння та військової техніки Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів, Департаменту фінансів, Департаменту правового забезпечення та управлінню військових представництв Міністерства оборони України.

Листом за вих.№112 від 10.02.2015р. представництвом Відповідача №637 повідомило Позивача, що для визначення проекту рівня ціни на

військову техніку, що прийнята спільною комісією та відвантажена з місця зберігання (м. Миколаїв), для потреб ЗС України у 2014 році, а саме БМП-1 в кількості 11 од. та БРДМ-2 в кількості 9 од., необхідно надати первинні бухгалтерські документи, що стосуються виконання ремонту вказаної військової техніки.

16.03.2015 на виконання зазначеного листа Позивач направив на адресу представника Відповідача №637 лист за вих. №462 з розрахунково-калькуляційними матеріалами на капітальний ремонт БМП-1 в трьох примірниках та

розрахунково-калькуляційними матеріалами на капітальний ремонт БРДМ-2 в трьох примірниках (для визначення проекту цін, військової техніки, яка відвантажена для потреб Збройних сил України в жовтня місяці 2014 року).

16.04.2015р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою за вих. №781 про розроблення та направлення Позивачу проекту договору на поставку військової техніки та проведення оплати, за поставлену військову техніку. Також Позивач зазначив, що попередньо вже були направлені листи від 03.03.2015р. за вих. №184 та лист від 16.03.2015р.току за вих. №462.

05.05.2015р. Позивач повторно звернувся до Відповідача з вимогою за вих. №1029.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено, що п.2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2014р. №777-р наказано Відповідачу укласти відповідні договори на придбання озброєння та військової техніки, що необхідні для проведення антитерористичної операції і перебувають на підприємствах Державного концерну "Укроборонпром", з подальшою оплатою відповідно до законодавства вартості таких озброєння та техніки.

Сторонами не заперечується, що передачі військової техніки передувало звернення Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ) до державного підприємства Позивача (лист від 25.09.2014р. № 342/3/3/5085) з пропозицією про передачу майна та призначення посадової особи у відповідну комісію, яка була акцептована Позивачем за умови підписання відповідного договору (лист від 25.09.2014р. №1523).

Як вірно зазначено місцевим судом, всупереч розпорядженню Кабінету Міністрів України №777 від 27.08.2014р., а також умові акцепту Позивачем даної пропозиції поставки майна, договору на придбання військової техніки, як окремого письмового документу, підписаного обома сторонами, між Позивачем та Відповідачем не підписано.

Судом також встановлено, що на виконання абз.2 п.2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2014р. №777-р та Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання вилучення і передачу озброєння, бойової техніки та іншого військового майна» від 26.08.2014р. №376, Позивач у жовтні 2014 року фактично поставив, а Відповідач прийняв військову техніку, а саме БМП-1 у кількості 11 од. та БРДМ-2 в кількості 9 од. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються.

Вказані вище дії Позивача з поставки майна та дії Відповідача з його прийняття підтверджують їх спільне волевиявлення на встановлення між ними цивільних відносин купівлі-продажу та досягнення відповідного цивільно-правового наслідку з припинення права власності Позивача на військову техніку та набуття вказаного права власності Відповідачем.

Відповідач не заперечує, що вказана передача майна повинна носити оплатний характер, про що свідчать також і внутрішні документи останнього, які також засвідчують зміст волі Відповідача, спрямованої на забезпечення відшкодування вартості військової техніки (протокол №1 від 17.10.2014р., затверджений Міністром оборони України, який містить доручення Генеральному штабові Збройних Сил України до 20.10.2014р. доповісти пропозиції щодо порядку укладення договору та відшкодування вартості позивачу військової техніки, переданої Збройним Силам України).

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується з місцевим судом, що договір купівлі-продажу вказаної військової техніки між Сторонами був укладений та частково виконаний, разом із тим Сторони не погодили ціну купівлі-продажу цієї техніки.

Апеляційний суд не приймає доводи Відповідача про відсутність підстав згідно з ст.11 Цивільного кодексу України для стягнення заборгованості за поставлену військову техніку, оскільки між сторонами договір не укладався.

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, фактично договір купівлі-продажу між Сторонами був укладений у спрощений спосіб шляхом надіслання Відповідачем пропозицій поставки техніки, акцепту її Позивачем та вчиненням Сторонами фактичних дій з поставки Позивачем цієї техніки Відповідачу та її прийняття останнім.

Апеляційний суд відхиляє доводи Відповідача, що посилання місцевого суду на п.2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.2014р. №777-р. безпідставне, оскільки між сторонами виникли відносини з надання послуг капітального ремонту, які характерні для договору підряду, а не договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не замовляв у Позивача ремонтних робіт, а останній їх для Відповідача не здійснював, поставка Позивачем наявної у нього техніки Відповідачу не містить ознак виконання робіт чи надання послуг. Отже, Відповідач помилково вважає, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг з капітального ремонту.

При цьому, суми фактичних витрат, які були понесені Позивачем при капітальному ремонті вказаної техніки, були застосовані останнім для розрахунку та визначення ціни продажу зазначеної техніки Відповідачу, оскільки остання Сторонами погоджена не була.

Враховуючи, що Сторонами не було погоджено у договорі ціну техніки, при цьому договір в частині поставки та прийняття цієї техніки був виконаний, апеляційний суд погоджується із місцевим судом, що таке непогодження ціни у даному випадку не являється обставиною, яка зумовлює неможливість виконання Відповідачем свого обов`язку з оплати товару.

При цьому, місцевим судом встановлено, що у актах технічного стану, за якими Позивачем поставлялась, а Відповідачем приймалась вказана техніка була зазначена ціна кожної одиниці техніки, проти якої не заперечували ані Позивач, ані Відповідач. Разом із тим, комісія запропонувала визначити вартість під час укладення договору на закупівлю, який у формі єдиного документу сторонами підписаний не був.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що місцевий суд, керуючись засадами добросовісності, розумності та справедливості, правильно визначив ціну, вказану у зазначених актах технічного стану, ціною його продажу даної військової техніки.

Таким чином, вартість купленого Відповідачем майна становить: БРДМ-2 №И08ЖТ0174 550000 грн, БРДМ-2 №И06ЖТ0169 550000 грн, БРДМ-2 №И07ЖТ0173 550000 грн, БРДМ-2 №И-08ЖТ0175 550000 грн, БРДМ-2 №И08ЖТ0176 550000 грн, БРДМ-2 №И06ЖТ0170 550000 грн, БРДМ-2 №И08ЖТ0177 550000 грн, БРДМ-2 №И10ЖТ0197 550000 грн, БРДМ-2 №И10ЖТ0198 550000 грн, передана БМП-1 №Х09ЖТ0 грн, БМП-1П №Х10ЖТ0 грн, БМП-1П №Х09ЖТ0 грн, БМП-1 №Х10ЖТ0 грн, БМП-1П №Х10ЖТО грн, БМП-1П № Х11ЖТ0 грн, БМП-1П №Х11ЖТ0 грн, БМП-1П №Х11ЖТ0 грн, БМП-1П №Х12ЖТ0239 1002864 грн, БМП-1 №Х12ЖТ0 грн, БМП-1П №Х12ЖТ0 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про наявність підстав для стягнення з Відповідача заборгованості у сумі 16141686,00 грн за поставлену Позивачем Відповідачу військову техніку.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 269-270, 273, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. у справі №910/22751/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. у справі №910/22751/15 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 21.02.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко