РІШЕННЯ

20 лютого 2018 року Справа № 913/910/17

Провадження №18/913/910/17

За позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», м. Київ

до державного підприємства «Луганський експертно-технічний центр Держпраці», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 8337,49 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:,

від позивача: не прибув,

від відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу в сумі 8337,49 грн. за надані в жовтні-грудні 2014 р. та січні 2016 р. послуги мобільного зв'язку за двома договорами: від 15.07.2004 № 1727736 та від 06.01.2012 № 5665445 (контракти від 17.03.2004 № 43 та від 27.10.2010 № 15).

Відповідач відзивом на позовну заяву від 06.12.2017 № 453 проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем не доведено факту надання послуг; відповідач не отримував рахунки та претензію від позивача.

Позивач та відповідач клопотаннями, відповідно від 31.01.2018 та від 12.12.2017, просили розглядати справу без участі їх представників.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві вказав, що між сторонами за позовом були укладені два договори про надання послуг мобільного зв'язку:

- від 15.07.2004 № 1727736 (контракт від 17.03.2004 № 43) на номер телефону НОМЕР_7,

- від 06.01.2012 № 5665445 (контракт від 27.10.2010 № 15) на номер телефону НОМЕР_8.

З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок НОМЕР_5; з технічних причин особовий рахунок абонента (відповідача) було змінено на НОМЕР_6.

Позивач зазначив, що в жовтні-грудні 2014 р. та січні 2016 р. він надав відповідачу послуги за вказаними двома договорами на загальну суму 8337,49 грн.

Відповідно до умов договорів та Умов користування мережами мобільного зв'язку ПрАТ «ВФ Україна», що є невід'ємною частиною вказаних договорів, відповідач був зобов'язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі ПрАТ «ВФ Україна», в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

На адресу відповідача надсилались рахунки, які відповідачем не оплачені.

25.09.2014 відповідачу надсилалась претензія з проханням сплатити заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 8337,49 грн.

Відповідач відповіді на претензію не надав, борг не сплатив.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу в сумі 8337,49 грн.

У підтвердження вищевказаних доводів позивач подав суду наступні докази:

- договір про надання послуг мобільного зв'язку від 15.07.2004 № 1727736 на номер телефону НОМЕР_7, підписаний сторонами за позовом;

- заяву від 06.01.2012 про укладення договору № 5665445 на номер телефону НОМЕР_8, підписану сторонами за позовом;

- заяву ДП «Чорноморський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» від 26.12.2011 про припинення дії договору на номер телефону НОМЕР_8;

- заяву відповідача від 05.11.2012 про активування послуг для номера телефону НОМЕР_8;

- претензію від 25.09.2016, адресовану відповідачу;

- чотири рахунки: від 31.10.2014 № на суму 875,47 грн.; від 30.11.2014 № на суму 6109,36 грн.; від 31.12.2014 № на суму 624,22 грн.; від 31.01.2016 № на суму 733 грн.;

- деталізовану інформацію про розрахунки відповідача за кожним з чотирьох спірних місяців (жовтень-грудень 2014 р., січень 2016 р.) за всіма контрактами та номерами телефонів відповідача;

- звіт по історії балансу абонента (відповідача) за спірний період за особовим рахунком № НОМЕР_6;

- платежі та баланс абонента (відповідача) за період з 02.01.1998 по 30.11.2017 за особовим рахунком НОМЕР_5.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 06.12.2017 № 453 проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем не доведено факту надання послуг; відповідач не отримував ні рахунки, ні претензію позивача.

Поясненнями від 18.12.2017 № 470 та від 09.01.2018 № 9 відповідач пояснив, що договори, на які посилається позивач у позовній заяві, у нього відсутні як і вся документація (рахунки, регістри бухгалтерського обліку тощо), яка б підтверджувала факт отримання від позивача послуг мобільного зв'язку у жовтні-грудні 2014 р. та січні 2016 р., у зв'язку з окупацією м. Луганська терористичними угрупуваннями.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін (у підготовчому засіданні), суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

15.07.2004 між спільним підприємством «Український мобільний зв'язок», правонаступником якого згідно п. 1.3. статуту є позивач - ПАТ «ВФ Україна», та державним підприємством «Луганський експертно-технічний центр Держнаглядохоронпраці України», яке відповідно до п. 1.2. статуту перейменовано у державне підприємство «Луганський експертно-технічний центр Держпраці» - відповідач, укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № 1.10140199/1727736.

Згідно умов договору, позивач (Оператор) зобов'язався надавати відповідачу (Абоненту) послуги мобільного зв'язку (пункти 1.1., 2.2.1.), а останній, своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги (п. 2.4.2.) в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 3.2.).

У разі неодержання рахунків до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, відповідач зобов'язаний зателефонувати до позивача за тел. НОМЕР_9 для одержання інформації щодо подальших розрахунків (п. 3.2.).

За вказаним договором відповідачу надавались послуги за номером телефону НОМЕР_7.

Пунктом 1.2. договору визначено, що загальні умови укладення цього договору та надання послуг мобільного зв'язку у повному обсязі визначаються Правилами користування мережами мобільного зв'язку, які є невід'ємною частиною цього договору.

06.01.2012 між сторонами за позовом укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № 5665445, шляхом підписання обома сторонами заяви.

Згідно вказаній заяві-договору від 06.01.2012 відповідач (Абонент) замовив у позивача (Оператора) послуги мобільного зв'язку - тарифний пакет «Супер МТС Олімпійський» за номером телефону НОМЕР_8, а останній погодився надавати ці послуги.

До укладення вказаної заяви-договору, за заявою від 26.12.2011 було припинено дію аналогічного договору з ДП «Чорноморський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» з подальшою передачею номера НОМЕР_8 відповідачу (на той час - ДП «Луганський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України»).

Умовами користування мережами мобільного зв'язку, затвердженими наказом позивача від 26.11.2007 № ОД-465 (далі - Умови користування) (вказані Умови надані суду позивачем, зазначаючи, що вказана редакція діяла в період за який виник борг у відповідача) встановлено, що Умови користування регулюють відносини між Оператором та Абонентом, права та обов'язки сторін, умови розрахунків; Умови користування є невід'ємною складовою частиною укладеного між Оператором та Абонентом Договору/Угоди.

Оператор надсилає Абоненту рахунок(-и) за надані по його номеру послуги. Платежі повинні надійти до Оператора протягом терміну, вказаного в рахунку(-ах), чи у разі не одержання рахунків, до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 7.11. Умов користування).

Не отримання рахунку не звільняє Абонента від зобов'язань щодо оплати наданих послуг. Якщо Абонент не отримав у поточному місяці рахунок за надані послуги за минулий місяць, він має можливість отримати інформацію щодо рахунку за телефонами Центру обслуговування Абонентів (п. 7.13. Умов користування).

Аналогічні положення викладені в Умовах користування мережами мобільного зв'язку у поточній редакції (пункти 9.14., 9.16), які розміщені на офіційній сторінці позивача в Інтернеті (http://www.mts.ua/ru/support/faq/95-usloviya-polzovaniya-setyami-mobilnoj-svyazi).

Позивач не подав суду доказів надсилання відповідачу рахунків на оплату послуг та претензії від 25.09.2014. Відповідач зазначив, що він не одержував від позивача вказані документи.

Разом з цим, відповідно до пунктів 7.11. та 7.13 Умов користування в редакції 2007 року та пунктів 9.14., 9.16 Умов користування у поточній редакції, не отримання рахунку не звільняє Абонента від зобов'язань щодо оплати наданих послуг.

Щодо надання позивачем відповідачу послуг мобільного зв'язку та їх вартості:

Як було вказано вище, позивачем заявлено до стягнення борг за послуги, які надані за двома вищевказаними договорами і відповідно за двома номерами телефонів: « НОМЕР_7» та « НОМЕР_8».

У підтвердження надання послуг позивач подав суду Деталізовану інформацію про розрахунки відповідача за кожним з чотирьох спірних місяців (жовтень-грудень 2014 р., січень 2016 р.) (а.с. 18-20, 23-25, 29-31, 34).

У вказаних Деталізованих інформаціях вказані усі контракти та номери телефонів відповідача за якими позивачем надавалися послуги, із зазначенням виду послуги та її вартості.

Так, згідно Деталізованої інформації за жовтень-листопад 2014 р.:

- за номером телефону НОМЕР_8 вартість наданих послуг за жовтень склала 0 грн.; вартість наданих послуг за листопад без ПДВ та ПФ склала 133,33 грн., з яких: щомісячна плата - 20,83 грн., вартість послуги «GPRS Пакет» -112,50 грн.;

- за номером телефону НОМЕР_7 вартість наданих послуг за жовтень склала 0 грн.; вартість наданих послуг за листопад склала 33,33 грн. - щомісячна плата;

Всього за вказаними двома номерами телефону вартість послуг (без ПДВ та ПФ), наданих позивачем у листопаді 2014 р. склала 166,66 грн. (133,33 + 33,33), а з ПДВ та внеском до Пенсійного фонду України (далі - ПФ) складає 212,49 грн. (166,66 + 33,33 (ПДВ (20%) + 12,50 ПФ (7,5%) = 212,49).

Разом з тим, у Деталізованій інформації за жовтень-листопад 2014 р. зведено вартість послуг, наданих відповідачу не лише за двома вказаними номерами телефону (двома договорами), а за усіма номерами телефону (контрактами), якими користувався відповідач (їх більше 50-ти); загальна сума з ПДВ та ПФ склала 1699,85 грн.

Саме вказана сума - 1699,85 грн. була включена позивачем до рахунку від 31.10.2014 № , який повинен був оплатити відповідач (вказана сума, що випливає з цього рахунку, зменшена на суму оплати - 824,38 грн., і решта 875,47 грн. виставлена для оплати відповідачу за жовтень 2014 р.).

Враховуючи, що до стягнення позивачем заявлено заборгованість, яка виникла у відповідача лише за двома вищевказаними договорами і відповідно, за двома номерами телефону, включення до стягуваної суми вартості послуг, наданих за усіма номерами телефонів (яких більше 50-ти), які надані на підставі інших договорів, є безпідставним.

Таким чином, Деталізованою інформацією за жовтень-листопад 2014 р. (а.с. 18-20) підтверджено, що в листопаді 2014 р. за номерами телефонів: « НОМЕР_7» та « НОМЕР_8» позивач надав телекомунікаційні послуги вартістю 212,49 грн. разом з ПДВ та ПФ.

Згідно Деталізованої інформації за листопад-грудень 2014 р.:

- за номером телефону НОМЕР_8 вартість наданих послуг за цей період (інформація не зазначає конкретний місяць) без ПДВ та ПФ склала 71,1019 грн., з яких: послуги в межах пакета - 27,4285 грн. (вихідні дзвінки по України, вихідні дзвінки на номери інших операторів, СМС, тощо), контент-послуги - 43,6734 грн. (USSD, WAP, розважальні та інші сервіси);

- за номером телефону НОМЕР_7 вартість наданих послуг за листопад-грудень 2014 р. склала 0 грн.

Всього за вказаними двома номерами телефону вартість послуг (без ПДВ та ПФ), наданих позивачем у листопаді-грудні 2014 р. склала 71,1019 грн., а з ПДВ та ПФ складає 90,65 грн. (71,1019 + 14,22 (ПДВ (20%) + 5,33 ПФ (7,5%) = 90,65).

При цьому, позивач заявив до стягнення за листопад 2014 р. борг в сумі 6109,36 грн. (рахунок від 30.11.2014 № ).

Згідно Деталізованої інформації за грудень 2014 р. - січень 2015 р.:

- за номером телефону НОМЕР_8 вартість наданих послуг за цей період склала 0 грн.;

- за номером телефону НОМЕР_7 вартість наданих послуг за цей період склала 0 грн.

При цьому, позивач заявив до стягнення за грудень 2014 р. борг в сумі 624,22 грн. (рахунок від 31.12.2014 № ).

Згідно Деталізованої інформації за січень - лютий 2016 р.:

- за номером телефону НОМЕР_8 вартість наданих послуг за цей період склала 366,72 грн.;

- за номером телефону НОМЕР_7 вартість наданих послуг за цей період склала 366,72 грн.

Всього за вказаними двома номерами телефону вартість послуг за січень 2016 р. склала 733,44 грн. (366,72 + 366,72)

Позивач заявив до стягнення за січень 2016 р. борг в сумі 733,44 грн. (рахунок від 31.01.2016 № ).

Відповідно до п. 7.8. Умов користування, кількість та вартість послуг, наданих Абоненту в розрахунковому періоді, визначаються відповідно до показників належних Оператору технічних засобів виміру тривалості, обсягу та вартості послуг, а також відповідно до інформації, наданої роумінг-операторами.

Представник позивача в судовому засіданні 16.01.2018, яке проводилося в режимі відеоконференції, пояснив, що фіксування обсягу та вартості наданих послуг здійснюється ним за допомогою відповідних технічних засобів (телекомунікаційного обладнання), а роздруківка даних, з цих технічних засобів, є єдиним доказом надання Абоненту відповідного обсягу послуг та їх вартості, інших доказів не існує. Всі технічні засоби сертифіковані, щорічно проходять обов'язкову державну метрологічну атестацію.

Враховуючи викладене, суд приймає у якості доказів по справі вищевказані три (за жовтень - грудень 2014 р.) Деталізовані інформації про розрахунки за телекомунікаційні послуги - роздруківки з відповідних технічних засобів (які містять період надання послуги, її найменування та вартість).

Інші подані позивачем докази (Звіт по історії балансу абонента (відповідача) за спірний період за особовим рахунком № НОМЕР_6 та Платежі та баланс абонента (відповідача) за період з 02.01.1998 по 30.11.2017 за особовим рахунком НОМЕР_5) не приймаються судом до уваги, так як вказані документи не стосуються надання послуг за двома вказаними договорами та двома вказаними номерами телефонів. Вказані документи мають узагальнену інформацію за особовим рахунком відповідача, тобто за усіма контрактами та номерами телефонів відповідача і об'єктивно не можуть підтверджувати доводи позивача щодо конкретних двох договорів та номерів телефонів.

Таким чином, в період: жовтень - грудень 2014 р., січень 2016 р. на виконання умов двох договорів про надання послуг мобільного зв'язку: від 15.07.2004 НОМЕР_5/1727736 та від 06.01.2012 № 5665445, за двома номерами телефонів: « НОМЕР_7» та « НОМЕР_8», позивач надав відповідачу телекомунікаційні послуги на загальну суму 1036,58 грн. (212,49 + 90,65 + 733,44).

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та договору.

Відповідач у встановлений договором та Умовами користування строк, вартість наданих послуг позивачу не сплатив, його борг складає 1036,58 грн.

За таких обставин, борг в сумі 1036,58 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 198,40 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог; заявлено до стягнення кошти в сумі 8337,49 грн., стягнуто судом 1036,58 грн.; позов задоволено на 12,4 %) підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства «Луганський експертно-технічний центр Держпраці», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Єгорова, 22, офіс 401, ідентифікаційний код 21851104, на користь приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ідентифікаційний код 14333937, борг в сумі 1036,58 грн., витрати на судовий збір в сумі 198,40 грн.; наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

20 лютого 2018 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення буде складено 26 лютого 2018 р. і може бути оскаржене протягом 20 днів з цієї дати шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко