ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018р. Справа №914/2506/17

місто Львів

За заявою: Старосамбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, м. Старий Самбір,

до відповідача: Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області, с. Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області,

за участю третьої особи1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: фізичної особи ОСОБА_1, с. Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області,

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: сільського голови Верхньовисоцької сільської ради ОСОБА_2, с. Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області,

про: стягнення заборгованості в сумі 135 540,43 грн.

Суддя Синчук М.М.

Секретар судового засідання Карась Х.

За участю представників:

позивача: не зявився;

відповідача : не зявився;

третьої особи 1: не зявився;

третьої особи 2: не зявився.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позовну заяву Старосамбірського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області до Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області про стягнення заборгованості в сумі 135 540,43 грн.

Ухвалою суду від 05.12.2017 р. порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду. Залучено до участі у справі третю особу 1 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізичну особу ОСОБА_1 та третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 2 на стороні відповідача: сільського голову Верхньовисоцької сільської ради ОСОБА_2 Розгляд справи призначено на 14.12.2017 р. Ухвалою суду від 14.12.2017 р. розгляд справи відкладено на 22.01.2018 р.

15.12.2017 р. набрали чинності зміни до ГПК України, в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ГПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зважаючи на ціну позову, подальший розгляд даної справи судом проведено за правилами нової редакції ГПК в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.01.2018 р. розгляд справи відкладено на 19.02.2018 р.

В судове засідання 19.02.2018 р. представник позивача не зявився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв. До канцелярії суду, 26.01.2018 р., від позивача надійшли письмові заперечення на відзив на позовну заяву.

В судове засідання 19.02.2018 р. представник відповідача не зявися, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв. Через канцелярію суду, 24.01.018 р., подав відзив на позовну заяву, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання 19.02.2018 р. представник третьої особи 1 не зявився.

В судове засідання 19.02.2018 р. представник третьої особи 2 не зявився.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Мотивувальна частина рішення.

Старосамбірське обєднане управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Верхньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області (надалі відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі особистої заяви громадянки ОСОБА_1, від 30.08.2006 р., згідно з розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області, правонаступником якого є позивач (надалі управління ПФУ в Турківському районі) від 09.09.2006 р. № 121601, вказаній громадянці було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (надалі - Закон № 2493-111). Як зазначає позивач, для розрахунку пенсії ОСОБА_1 подала довідку №2512 від 30.08.2006 р. про стаж державної служби та посадовий оклад, доплату за ранг, надбавку за вислугу років, видану відповідачем, згідно з якою стаж державної служби становив 20 років 07 місяців 11 днів.

На виконання вимог Головного управління ПФУ у Львівській області та з метою посилення контролю за призначенням пенсій бухгалтерам сільських, селищних рад, управлінням ПФУ в Турківському районі проведено перевірку документів про стаж, наданих для призначення пенсій, як посадовим особам місцевого самоврядування. Управлінням ПФУ в Турківському районі в період з 23.05.2012 р. по 01.06.2012 р. було проведено зустрічну перевірку спеціального стажу роботи ОСОБА_1 на посаді бухгалтера відповідача (акт перевірки від 01 червня 2012 року № 30), якою встановлено, що при Верхньовисоцькій сільській раді функціонувала централізована бухгалтерія, рішеннями райвиконкому затверджувались суми граничних асигнувань на утримання централізованої бухгалтерії, а ОСОБА_1 фактично працювала бухгалтером в централізованій бухгалтерії. Таким чином, зарахування відповідачем стажу роботи ОСОБА_1 за період з 30.08.2006 до 30.06.2012 до стажу служби в органах місцевого самоврядування, на думку позивача, було безпідставним і права на пенсію відповідно до Закону № 2493-ІІІ ОСОБА_1 не мала.

Внаслідок цього, управлінням ПФУ в Турківському районі було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV відповідно до розпорядження від 06.06.2012 р. № 120601.

Таким чином, позивач зазначає, що подання недостовірних даних відповідачем призвело до виникнення переплати пенсії за період з 30.08.2006 р. по 30.06.2012 р. на загальну суму 152 457,73 грн.

За результатами розгляду особистої заяви ОСОБА_1 від 02.07.2012 р., управлінням ПФУ в Турківському районі прийнято рішення від 22.08.2012 про утримання переплати пенсії згідно заяви пенсіонера ОСОБА_1 в розмірі 10% до повного погашення. З пенсії ОСОБА_1 було стягнуто переплату на загальну суму 16 917,30 грн. Отже, сума переплати, яка залишилася невідшкодованою склала 135 540,43 грн, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

ОСОБА_3 Турківського районного суду Львівської області від 06.09.2017 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій задоволено повністю, вирішено визнати дії Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невключення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, за інтенсивність, індексацію та надбавку за вислугу років в розмірі 40% при призначенні пенсії ОСОБА_1 протиправними. Визнати рішення Старосамбірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 612/05-14 від 24 лютого 2017 року та № 958/05-14 від 03 березня 2017 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Закону України "Про державну службу", що діяли на час призначення пенсії ОСОБА_1, протиправними і зобов'язати Старосамбірське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та Закону України "Про державну службу" з урахуванням 40% надбавки за вислугу років, інших видів виплат, що не включені до середньомісячного заробітку державного службовця, а саме: сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, за інтенсивність, щомісячні індексації та інші виплати, на які нараховано та утримано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, починаючи із 15 лютого 2017 року.

Норми права застосовані судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до постанови КМУ від 16.12.2015 № 1055, управління Пенсійного фонду України в Турківському районі у Львівській області реорганізовано шляхом злиття та створено Старосамбірське обєднане управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке є його правонаступником.

Частиною 1 ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХII (надалі Закон № 3723-ХII), передбачено, що на одержання пенсій державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для жінок - не менше 20 років, у тому числі державної служби 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців. Пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалася на 1 відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування (надалі - Закон № 2493-ІІІ), у редакції чинній станом на час виходу ОСОБА_1 на пенсію, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Приписами статі 22 Закону № 2493-ІІІ встановлено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, а також робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Як стверджує позивач, відповідно до Положення про централізовані бухгалтерії при виконавчих комітетах сільських, селищних рад народних депутатів, затвердженого постановою ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 22.12.1980 № 655 централізовані бухгалтерії були самостійними бюджетними установами, які обслуговували школи, дитячі садки, бібліотеки, лікарні і до органів виконавчої влади не належали, тому періоди роботи у централізованих бухгалтеріях при виконкомах сільських, селищних рад народних депутатів не можуть бути зараховані до стажу служби в органах місцевого самоврядування. ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 22.12.1980 № 655, якою було затверджено Положення про централізовані бухгалтерії при виконавчих комітетах сільських, селищних і міських (міст районного підпорядкування) рад народних депутатів, визнана нечинною постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 20.07.1991 № 102 у зв'язку з прийняттям Закону УРСР Про місцеві ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування, і саме з часу втрати чинності ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 22.12.1980 № 655 період роботи в централізованій бухгалтерії може бути зарахований до стажу державної служби. (лист Національного агенства України з питань державної служби від 08 липня 2013 року № 3253/12-13 Щодо зарахування до стажу держслужби часу роботи у централізованих бухгалтеріях).

Приписами ч. 1 статті 50 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно статті 101 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 135 540,43 грн переплати пенсії ОСОБА_1

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України Про судовий збір. Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір (у чинній станом на момент подання позовної заяви до суду редакції) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Суд зазначає, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, якщо позов залишено без задоволення, то судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст. 2,13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Синчук М.М.