ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення скарги

"19" лютого 2018 р. Справа № 5/25-38

Суддя господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали за заявою Публічного акціонерного товариства "Орлея",

про забезпечення скарги по справі № 5/25-38

за позовом Першого заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення

до Відкритого акціонерного товариства "Луцький райагропостач"

про звернення стягнення на заставлене майно

за участю представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_1, директор, ОСОБА_2, довіреність № 19 від 16.02.2018 року

від стягувача: ОСОБА_3, довіреність № 24 від 19.07.2016 року;

від ДВС: ОСОБА_4, довіреність № 1211 від 05.02.2018 року;

від прокуратури: ОСОБА_5, прокурор відділу, посвідчення № 045088 від 29.11.2016 року.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Суть: Публічне акціонерне товариство «Орлея» звернулося до господарського суду зі скаргою № 05 від 02.02.2018 року на дії старшого виконавця Луцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 повязані з оцінкою майна, в якій просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 щодо оцінки адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м. кв. і складу господарських товарів Літер (В-1) загальною площею 597,1 м.кв., розташованих за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська,2В;

- скасувати звіт про оцінку адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м. кв. і складу господарських товарів Літер (В-1) загальною площею 597,1 м.кв., розташованих за адресою:Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська,2В складений Рівненською торгово промисловою палатою.

Скаржником також подано заяву № 06 від 02.02.2018 року про забезпечення скарги шляхом зупинення електронних торгів з реалізації лота реєстраційний номер обєкту 262843 адміністративно-складського приміщення з металевою огорожею та площадкою Літер (Б-2) загальною площею 1308,9 м.кв. і реєстраційний номер обєкту 262851 складу господарських товарів Літер (в-В-1) загальною площею 597,1 м. кв. розташованих за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гірка Полонка, вул. Горохівська,2.

При обґрунтуванні даної заяви вказує, що в провадженні господарського суду Волинської області перебуває скарга ПАТ «Орлея» на дії старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС Головного ТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 щодо оцінки вартості нерухомого майна; електронні торги з продажу даного майна призначено на 28.02.2018 року.

Прокуратура Волинської області у відзиві від 15.02.2018 року № 05-220вих18 та стягувач Українська державна фінансово-кредитна установа в особі Рівненського регіонального відділення у відзиві від 15.02.2018 року № 14-09/18 заперечують заяву скаржника про забезпечення скарги шляхом зупинення електронних торгів, посилаючись на п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 року № 14 та п. 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 19, відповідно до яких у вирішенні питань, що виникають при розгляді скарг на рішення посадових осіб ДВС мають застосовуватись положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а тому при розгляді зазначених скарг не можуть застосовуватись норми статтей 136, 137 ГПК України, якими визначено підстави та заходи забезпечення позову.

Розглянувши заяву про вжиття заходів до забезпечення скарги, суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Так, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

У ст. ст. 136-140 ГПК України містяться положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим ст. 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. ст. 339, 340 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі змістом чинного ГПК України розгляд таких заяв відноситься до розділу VI Судовий контроль за виконанням судових рішень.

Разом із тим, згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. ст. 339-345 ГПК України суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 4 ГПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 07 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні господарських справ визначені ГПК України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що в ГПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 136, 137 ГПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, суд дійшов висновку, що заява ПАТ «Орлея» не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 136, 140 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви ПАТ "Орлея" про забезпечення скарги.

Повний текст ухвали

складено 26.02.2018 року

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.ст.256, 257 ГПК України).

Суддя С. В. Костюк