РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2018Справа № 910/21614/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Керуюча компанію з обслуговування житлового фонду Солом'янського

району м. Києва

про стягнення 36 837,62 грн.

Представники:

від позивача: Білий В.С.

від відповідача:Гуменюк Т.М.

від третьої особи 1: не з'явились

від третьої особи 2: Панкова О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення стягнення 36 837,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 за договором добровільного страхування майна №030337/0211/0000014 у розмірі 36837,62 грн. внаслідок настання страхового випадку - залиття нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку з чим позивач на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 36837,62 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 порушено провадження у справі №910/21614/17 та призначено її до розгляду на 27.12.2017.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. У відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на те, що у справі №910/21614/17 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа є малозначною у розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 27.12.2017 представник відповідача подав суду клопотання про залучення третьої особи, відповідно до якого просив суд залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Керуючу компанію з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва як балансоутримувача будинку, у якому, за твердженням позивача, відбулось залиття нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 ухвалено здійснювати розгляд справи №910/21614/17 у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 22.01.2018, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Керуючу компанію з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва; встановлено учасникам судового процесу строки для подання заяв по суті справи.

19.01.2018 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що в даному випадку шкода, завдана нежитловому приміщенню виникла в результаті бездіяльності особи на балансі якої перебуває житловий будинок в якому знаходиться зазначене приміщення, що полягає в неналежному утриманні житлового будинку АДРЕСА_1, тоді-як саме на балансоутримувача (третьої особи 2) покладено обов'язок щодо утримання будинків та споруд, в тому числі і щодо вчинення дій по запобіганню завдання шкоди внаслідок залиття; акт від 01.09.2017 року вказаним вимогам не відповідає, оскільки він складений в односторонньому порядку без запрошення відповідача (оскільки позов у даній справі заявлено до відповідача) в акті не зазначено яким чином вода потрапила до нежитлового приміщення, тобто зазначеним актом підтверджується виключно факт залиття нежитлового приміщення офіс АДРЕСА_1, а не причини його залиття; відповідно до п.п. 2.4.15. договору від 05.08.2014 № 0910001, укладеного з третьою особою 2, балансоутримувач зобов'язаний протягом однієї доби з моменту виявлення, а в разі звернення виконавця послуг - невідкладно інформувати ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» про аварійні ситуації, однак відповідачу не повідомлялося про залиття підвального приміщення, звернень від балансоутримувача житлового будинку АДРЕСА_1 щодо сумісного складання акту про залиття до Відповідача не надходило.

19.01.2018 відділом діловодства суду від третьої особи 2 отримано пояснення щодо позову, згідно з якими третя особа 2 зазначає, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є теплопостачальна організація - відповідач, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення є ПАТ «АК «Київводоканал», отже, третя особа 2 не має повноважень на відключення/підключення тепло-водо-електропостачання; причиною залиття спірного приміщення є пошкодження зовнішніх інженерних мереж, які знаходяться на балансі відповідача, що не належать до зони відповідальності третьої особи 2.

У судове засідання 22.01.2018 з'явились представники відповідача та третьої особи 2, надали усні пояснення. Представники позивача та третьої особи 1 у судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.01.2018 оголошено перерву до 13.02.2018.

13.02.2018 відділом діловодства суду від третьої особи 2 отримано пояснення щодо позову, згідно з якими третя особа зазначає, що у випадку виконання відповідачем правил щодо облаштування перемичок, попутного дренажу та оглядових колодязів, в які повинна стікати вода при аварійних ситуаціях, можливим було б запобігти затіканню води з лівневих лотків до нежитлового приміщення; третьою особою обов'язок щодо герметизації виконується постійно, що підтверджується актом готовності до опалювального періоду 2016 та 2017, тоді-як враховуючи, що мав місце прорив теплотраси, що є аварійною ситуацією, ступінь наслідків залежить від ефективності та вчасності дій відповідача.

Відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.02.2018 оголошено перерву до 20.02.2018.

19.02.2018 відділом діловодства суду від відповідача отримано заперечення, згідно з якими відповідач зазначає, що посилання представника третьої особи 2 на пункти 5.6, 5.7 та 7.3. державних будівельних норм України «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди» ДБН 8.2.5-39:2008 є необґрунтованим, оскільки зазначені пункти ДБН В.2.5-39:2008 стосуються забезпечення тепловою енергією на опалення споживачів саме в опалювальний період і жодного відношення до залиття, яке сталося у липні 2017 року не мають; відповідачем виконуються вимоги діючих нормативно-правових актів, зокрема і державних будівельних норм України «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі та споруди» ДБН В.2.5-39:2008 в частині надійної та безпечної експлуатації теплових мереж, тоді-як потрапляння води до підвального приміщення, яке розташоване у будинку, сталося через відсутність герметизації інженерного вводу непрохідного каналу (порушення вимог п.5.8.8. Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж - «місця проходу кабелів, теплопроводів та інших комунікацій через фундамент та стіни будівель слід ущільнювати», вимог п.22. Положення про порядок підготовки систем теплоспоживання споживачів до опалювального сезону у м. Києві - «виконати герметизацію інженерних вводів теплових мереж, водопроводу, каналізації в будівлі і споруди згідно з типовим рішенням»).

У судове засідання 20.02.2018 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи 2. Представник позивача підтримав позов, представник відповідача проти позову заперечив, представник третьої особи 2 надав усні пояснення.

Третя особа 1 у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. В той же час, 20.02.2018 відділом діловодства суду від третьої особи 1 отримано клопотання про розгляд справи за відсутності представника та пояснення, відповідно до яких зазначено, що за наслідками настання страхового випадку страхувальнику (третій особі 1) виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 36837,62 грн., інша інформація щодо справи відсутня.

У судовому засіданні 20.02.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи 2 та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

05.07.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик, позивач) та ОСОБА_1 (страхувальник, третя особа 1) було укладено договір добровільного страхування майна №030337/0211/0000014 (далі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном (АДРЕСА_1).

За змістом п. 2.2.7 Договору страхування, в рамках цього договору застраховано, зокрема, такі ризики: пошкодження водою внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем та підключених до них побутових пристроїв.

Умовами п.п. 6.2, 6.3. Договору страхування передбачено, що страхова сума в межах договору становить 1770675,10 грн., франшиза 0,50%; строк дії договору - з 07.07.2017 по 06.07.2018.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та третьою особою 1 Договору №030337/0211/0000014, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором страхування.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 01.08.2017 комісією у складі головного інженера виконавця послуг ОСОБА_6 - голови комісії, майстра технічної дільниці ОСОБА_7, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_8 складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), згідно з яким 29.07.2017 в будинку АДРЕСА_1 у підвалі (нежитлове приміщення №41А) трапилось залиття, аварія на системі центрального опалення (гарячого водопостачання). Причиною залиття зазначено: зовнішні мережі, а саме затікання в підвальне приміщення по лоткам мереж.

Судом встановлено, що на підставі страхового акту №00232195 від 31.08.2017 позивачем здійснено страхове відшкодування ОСОБА_1. (третя особа 1) за Договором страхування у розмірі 36837,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №036905 від 06.09.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 за договором добровільного страхування майна №030337/0211/0000014 у розмірі 36837,62 грн. внаслідок настання страхового випадку - залиття нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, у зв'язку з чим позивач на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України, посилаючись на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо обов'язків балансоутримувача будинку, просить стягнути з відповідача 36837,62 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 05.07.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик, позивач) та ОСОБА_1 (страхувальник, третя особа 1) було укладено договір добровільного страхування майна №030337/0211/0000014 (далі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном (АДРЕСА_1).

Як встановлено судом, за змістом п. 2.2.7 Договору страхування, в рамках цього договору застраховано, зокрема, такі ризики: пошкодження водою внаслідок аварії водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем та підключених до них побутових пристроїв.

Умовами п.п. 6.2, 6.3. Договору страхування передбачено, що страхова сума в межах договору становить 1770675,10 грн., франшиза 0,50%; строк дії договору - з 07.07.2017 по 06.07.2018.

Як встановлено судом, 01.08.2017 комісією у складі головного інженера виконавця послуг ОСОБА_6 - голови комісії, майстра технічної дільниці ОСОБА_7, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_8 складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), згідно з яким 29.07.2017 в будинку АДРЕСА_1 у підвалі (нежитлове приміщення №41А) трапилось залиття, аварія на системі центрального опалення (гарячого водопостачання). Причиною залиття зазначено: зовнішні мережі, а саме затікання в підвальне приміщення по лоткам мереж.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, на підставі страхового акту №00232195 від 31.08.2017 позивачем здійснено страхове відшкодування ОСОБА_1. (третя особа 1) за Договором страхування у розмірі 36837,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №036905 від 06.09.2017.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором страхування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Як зазначав позивач у позові в обґрунтування заявлення позовних вимог про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування до відповідача, на балансоутримувача будинку згідно з нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 покладено обов'язок по забезпеченню умов для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, норм та правил.

Тобто, заявляючи позов до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», позивач, виходячи з того, що позовні вимоги про відшкодування збитків обґрунтовано неналежним виконанням балансоутримувачем будинку за адресою АДРЕСА_1 обов'язків балансоутримувача згідно з нормами наведеного законодавства, фактично зазначає, що відповідач є балансоутримувачем такого будинку.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до приписів ст. 24 зазначеного Закону балансоутримувач, зокрема, зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Так, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (надалі - Правила № 76) встановлено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (даті - балансоутримувач) це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Зазначені Правила № 76 регулюють технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання.

Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації перейменоване на комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», та віднесено до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації; Комунальному підприємству «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» передано до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01.08.2014.

Так, відповідач та третя особа 2 вказували на те, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Києва та на обслуговуванні Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва».

Відповідно до відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), обслуговуючою та балансовою організацією у будинку за адресою АДРЕСА_1, є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», тобто третя особа 2.

За наведених обставин, доводи позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги до відповідача спростовуються вищезазначеним, відтак, виходячи з підстав позову - неналежне виконання балансоутримувачем будинку за адресою АДРЕСА_1 зобов'язання з його утримання - такий позов (з таким предметом та підставами) пред'явлено до неналежного відповідача.

При цьому, позивачем не було заявлено клопотань про заміну неналежного відповідача/залучення іншого відповідача в порядку, визначеному ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, тоді-як суд позбавлений процесуальної можливості здійснити заміну неналежного відповідача чи залучити співвідповідача за власною ініціативою.

В той же час, щодо доводів третьої особи 2, що причиною залиття спірного приміщення є пошкодження зовнішніх інженерних мереж, які знаходяться на балансі відповідача, що не належать до зони відповідальності третьої особи 2, суд зазначає, що відповідно до акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 01.08.2017, 29.07.2017 в будинку АДРЕСА_1 у підвалі (нежитлове приміщення №41А) трапилось залиття, аварія на системі центрального опалення (гарячого водопостачання). Причиною залиття зазначено: зовнішні мережі, а саме затікання в підвальне приміщення по лоткам мереж.

Відповідно до типової форми Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), що міститься в Додатку до Правил № 76, у акті чітко зазначаються причини залиття. Також, у акті вказується висновки та рекомендації комісії та з актом ознайомлюється власники приміщень.

Тобто, факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкової території; представників організації, яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання; представника власника приміщення та затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Акт має бути підписаний всіма членами комісії.

Однак, як вбачається з акту від 01.09.2017, вказаний акт складений без участі ПАТ «Київенерго», оскільки про його участь у складанні акту не зазначено (тоді-як причиною залиття зазначено пошкодження зовнішньої мережі центрального опалення, яка знаходиться на балансі ПАТ «Київенерго»); в акті чітко не зазначено яким чином вода потрапила до нежитлового приміщення, тобто, зазначеним актом підтверджується виключно факт залиття нежитлового приміщення офіс АДРЕСА_1, а не причини його залиття.

Крім того, з наявних у справі матеріалів вбачається, що між ПАТ «Київенерго» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» укладено Договір від 05.08.2014 № 0910001 про співпрацю виконавця послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води з балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності.

Відповідно до п.п. 2.4.15. зазначеного Договору балансоутримувач зобов'язаний протягом однієї доби з моменту виявлення, а в разі звернення виконавця послуг - невідкладно інформувати ПАТ «Київенерго» про аварійні ситуації, однак, в матеріалах відсутні докази того, що відповідач повідомлявся про залиття підвального приміщення, в матеріалах справи також відсутні будь-які докази про виклик представників відповідача для складання відповідного акту із визначенням причин залиття.

За наведених обставин, позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення стягнення 36 837,62 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на відповідача у зв'язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.02.2018

Суддя Ю.В. Картавцева