РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.02.2018Справа № 910/23275/17
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в спрощеному провадженні справу

За позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" Приватного акціонерного товариства "МТС Україна"
про стягнення 45 443,79 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 45 443,79 грн., а саме: основної заборгованості а суму 20 966,05 грн., інфляційних втрат на суму 22 427,38 грн., 3% річних на суму 2 050,36 грн., що утворилася внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати за наданих послуги згідно умов договору про надання агентських послуг № 54/к/12 від 01.11.2012.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2018 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив.

02.02.2018 відповідачем через канцелярію суду надано заперечення на позовну заяву, у якому він вказує на те, що не узгодив і не підписав жодного документу передбаченого умовами Договору, а тому вважає вимоги позивача необґрунтованими і незаконними та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі, а також зауважує, що вимоги позивача, щодо виникнення зобов'язання до 01.01.2015 року є безпідставними також оскільки за ними сплив строк позовної давності.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комстар-Україна", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" (Принципал) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліко-житлосервіс" (Агент) було укладено договір про надання агентських послуг № 54/к/12 (надалі - Договір), згідно умов якого Агент зобов'язується надавати Принципалу Агентські Послуги, а Принципал зобов'язується їх приймати та оплачувати їх у відповідності до умов даного Агентського Договору (п. 2.1. Договору).

Агентські Послуги включають в себе пошук потенційних споживачів Послуг Принципала, проведення переговорів з ними, а також сприяння в разі потреби переговорам Принципала з такими потенційними абонентами для подальшого укладення Договору, а також просування Послуг Принципала серед потенційних абонентів шляхом аналізу технічної можливості надання Послуг абонентам та оповіщення останніх про це, а також про додаткові можливості і переваги Послуг Принципала (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору, Принципал виплачує Агенту агентську винагороду (надалі - «Винагорода») у вигляді відсотків від отриманих Інсталяційних платежів. Конкретна сума Винагороди, яка підлягає перерахуванню Принципалом Агенту та порядок і строки її виплати визначається в порядку, встановленому у Додатку № 1 до даного Агентського Договору.

Так, у Додатку №1 до Договору Сторони обумовили порядок визначення сум винагороди, а також порядок їх виплати.

Згідно п. п. 1.1., 1.2., 1.3. Додатку №1 до Договору, Принципал виплачує Агенту агентську винагороду у розмірі 20% ( відсотків) від суми щомісячних платежів за Послуги (послуги міського, міжміського, міжнародного зв'язку і зв'язку з абонентами стільникових мереж),20% ( відсотків) від суми щомісячних платежів за Послуги доступу до мережі Інтернет, надані Принципалом Споживачу протягом розрахункового періоду (календарний місяць). Принципал виплачує Агенту агентську винагороду у розмірі 30% (тридцяти відсотків) від суми установчої плати за підключення телефонній лінії і лінії доступу до мережі інтернет. Сума Винагороди виплачується за кожний укладений Договір із Споживачем після надходження оплати Інсталяційних платежів від Споживача на банківський рахунок Принципала й підключення Послуги Споживачу. Винагорода виплачується одночасно за всіма Договорами у звітному періоді. Звітний період - календарний місяць, у якому були отримані Принципалом Інсталяційні платежі від Споживачів та здійснені підключення Послуг. У випадках, не передбачених даним Додатком, сума Винагороди визначається шляхом підписання додаткової угоди.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. Додатку №1 до Договору, до 7 числа місяця, наступного за звітним періодом, Принципалом та Агентом узгоджується сума Винагороди за всі Послуги, підключені у звітному періоді, на підставі Агентського Додатку № 54/к/12 від 01.11.2012. Після узгодження суми Винагороди Принципал підписує з Агентом акт виконаних робіт. Виплата Винагороди здійснюється протягом 5 банківських днів після підписання акту виконаних робіт.

За своєю правовою природою між позивачем та відповідачем укладено договір про надання агентських послуг. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 901, 903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 297, 301 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, мотивуючи свої вимоги про стягнення заборгованості, позивач вказує на те, що станом на 01.11.2017 надав відповідачу послуги згідно умов Договору на загальну суму 20 980,65 грн., на підтвердження чого надав суду копії рахунку на оплату та акту надання послуг №б/н від 31.08.2014, рахунку на оплату та акту надання послуг №б/н від 30.08.2014, рахунку на оплату №424 та акту надання послуг №446 від 11.10.2014, рахунку на оплату № 1516 та акту надання послуг №817 від 30.11.2014, рахунку на оплату №2132 та акту надання послуг №2233 від 31.12.2014, рахунку на оплату №951 та акту надання послуг №996 від 31.12.2015, рахунку на оплату №2052 та акту надання послуг №2138 від 28.02.2015, рахунку на оплату №3016 та акту надання послуг №3134 від 31.03.2015, рахунку на оплату №3840 та акту надання послуг №3956 від 30.04.2015, рахунку на оплату №3864 та акту надання послуг №3986 від 31.05.2015, рахунку на оплату №5549 та акту надання послуг №5678 від 30.06.2015, рахунку на оплату №6392 та акту надання послуг №6533 від 31.07.2015.

Між тим, вищезазначені рахунки на оплату та акти надання послуг підписані та завірені лише з боку позивача та з наявного в матеріалах справи опису вкладення в цінний лист вбачається, що вони були направлені на адресу відповідача 27.11.2017.

Водночас, як випливає з умов Договору та Додатку №1 до Договору, для отримання винагороди, сума повинна бути узгоджена Сторонами і тільки після її узгодження відповідач, як принципал за Договором повинен підписати або не підписати акт виконаних робіт, а отже - основною умовою порядку виплати винагороди за Договором є підписаний обома Сторонами Акт виконаних робіт.

Позивачем, у свою чергу, не надано суду належних та допустимих доказів, якими підтверджується погодження відповідачем актів виконаних робіт та відповідно - не доведено факту надання відповідачеві послуг за Договором.

В силу приписів ч. ч. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання агентських послуг № 54/к/12 від 01.11.2012 в розмірі 20 980,65 грн. є недоведеними та безпідставними, у зв'язку із чим у позові в частині стягнення основної заборгованості слід відмовити.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму 22 427,38 грн. та 3% річних на суму 2 050,36 грн. не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимог про стягнення основної заборгованості в розмірі 20 980, 65 грн.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко-Житлосервіс" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 23.02.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко