Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/934/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

при секретарі судового засідання: Малярчуку Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Павленко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського міського центру зайнятості (м. Житомир)

до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області (м. Житомир)

про стягнення 26121,93 грн

Позивач звернувся з позовом до відповідача про шкоди у формі виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 26121,93 грн, посилаючись на п.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, відповідно до заперечень на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 11.04.2016 звернувся до Житомирського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та за відсутності підходящої роботи 11.04.2016 йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 7) .

ОСОБА_3 перебував на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості з 11.04.2016 по 30.12.2016, який за період з травня по грудень 2016 року отримав допомогу по безробіттю в сумі 26121,93 грн (а.с. 14).

До настання страхового випадку ОСОБА_3 проходив службу в Управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області на посаді командира відділення першої державної пожежно - рятувальної частини м. Житомира і був звільнений з займаної посади згідно наказу УДСУНС у Житомирській області № 246 від 26.03.2015 (а.с. 53).

На підставі постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 15.08.2016 та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 у справі №806/1063/16 ОСОБА_3 поновлено на посаді командира відділення першої державної пожежно - рятувальної частини м. Житомира з 26.03.2015 з виплатою 25327,28 грн середньомісячного грошового забезпечення за період з квітня 2015 року до березня 2016 року, оскільки у період із 09.03.2015 по 05.04.2016 ОСОБА_3 проходив військову службу в зоні АТО на добровільній основі (а.с. 8-11).

Так, позивачем, відповідно до пп.2 п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-ІІІ ОСОБА_3 виплату допомоги було припинено у зв'язку з поновленням на роботі за рішенням суду.

Згідно п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Наказом № 23 від 10.01.2017 Житомирського міського центру зайнятості вжито заходів щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю (а.с. 13).

16.01.2017 до Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області надіслано претензію з вимогою сплатити виплачену ОСОБА_3 допомогу по безробіттю в сумі 26121,93 грн, а у разі відмови сплати зазначених коштів питання щодо їх повернення буде вирішуватись в судовому порядку.

03.02.2017 від Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області надійшла відмова у поверненні коштів та повідомлено позивача, що згідно наказу №1021 від 07.12.2016 ОСОБА_3 звільнено у запас Збройних сил України за п.176 пп.1 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (у зв'язку із закінченням строку контракту) з 26 квітня 2016 року (а.с. 17).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статей 13, 14, 526 ЦК України цивільні права і обов'язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено право юридичних осіб на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду. Із змісту ст.20 ГПК України слідує, що господарський суд розглядає спори.

Відповідно до положень ст.15,16 ЦК України, ст.20 ГК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішень суду.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"

Економічні, правові та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття регулюються Законом України "Про зайнятість населення".

Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та регулюються питання, пов'язані з перебуванням громадян України у добровільному порядку в резерві служби цивільного захисту визначено в Положенні про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затвердженого Постановою КМ України від 11.07.2013 № 593 (далі - Положення).

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за ним відповідно до законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи;

Згідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 103 Кодексу цивільного захисту контракт, щодо проходження служби цивільного захисту укладається на строк від трьох до п'яти років - з особами, які приймаються на службу за контрактом на посади, що заміщуються особами рядового і молодшого начальницького складу.

Одним із випадків звільнення зі служби цивільного захисту є - у зв'язку із закінченням строку контракту, що передбачено пунктом 1 частиною 2 статті 106 Кодексу цивільного захисту України та підпунктом 1 пункту 176 Положення.

Згідно п. 45. Положення, контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає ДСНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

Відповідно до абзацу 1 пункту 56 Положення днем припинення строку дії контракту вважається день закінчення строку дії контракту.

Суд звертає увагу на те, що у параграфі 2 наказу №1021 від 07.12.2016 зазначено про звільнення ОСОБА_3 у запас Збройних сил України за пунктом 176 підпункту 1 (у зв'язку із закінченням строку контракту) з 26 квітня 2016 року (а.с. 15).

У п. 164 Положення визначено, що облік кадрів ведеться постійно на підставі затверджених штатів, наказів по особовому складу та інших документів з метою забезпечення виконання таких основних завдань: документального відображення проходження служби цивільного захисту кожною особою рядового і начальницького складу, яка уклала відповідний контракт; створення, ведення, поповнення і систематизації баз персональних даних та інформації стосовно осіб рядового і начальницького складу; надання довідок з питань проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу; систематичного вивчення ділових та особистих якостей осіб, які перебувають на обліку кадрів, а також їх знань, умінь та навичок за штатними посадами; забезпечення керівників (начальників) органів чи підрозділів цивільного захисту відомостями про штатну та фактичну чисельність осіб, які проходять службу цивільного захисту, довідковими даними про осіб рядового і начальницького складу, необхідними для вирішення питань їх використання під час проходження служби цивільного захисту; видачі документів, необхідних для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) та надання пільг, установлених законодавством.

Отже, перебування особи на кадровому обліку не є безумовною підставою виникнення, зміни чи припинення правових відносин між сторонами.

Згідно п. 56. Положення, днем припинення строку дії контракту вважається день закінчення строку дії контракту.

Доводи представника Житомирського міського центру зайнятості, що припинення строку дії контракту із ОСОБА_3 є дата, зазначена у наказі по особовому складу про звільнення із служби цивільного захисту, а саме: день виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів ДСНС, є хибною, оскільки в п. 56 Положення чітко визначено, що вказана норма застосовується виключно в разі дострокового розірвання контракту, тоді як ОСОБА_3 звільнено у зв'язку із закінченням строку Контракту.

Відтак, господарський суд дійшов висновку, що з 26.04.2016 припинено будь-які правові відносини між ОСОБА_3 та управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області та з травня по грудень 2016 року ОСОБА_3 грошове забезпечення та інші види виплат та допоміг від управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області не отримував. Відтак, у вищевказаний період ОСОБА_3 не відносився до зайнятого населення в розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що отримані ОСОБА_3 соціальні послуги у вигляді допомоги по безробіттю з травня 2016 року по грудень 2016 року в сумі 26121,93 грн надані Житомирським міським центром зайнятості вже після припинення трудових відносин ОСОБА_3 та управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області.

Відповідно ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись статтями 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.03.18

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід.)