ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" лютого 2018 р. Cправа № 902/1054/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна» (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський р-н, Хмельницька обл., 30068)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське»

(вул. Б. Хмельницького, буд. 3, м. Погребище, Вінницька обл., 22200)

про стягнення 1 060 224,00 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача не з'явився;

відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» штрафу в розмірі 1 060 224,00грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором купівлі-продажу майбутнього врожаю ріпаку № НОМЕР_1 від 14.06.2017р в частині поставки товару.

Ухвалою суду від 01.12.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1054/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 21.12.2017р та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

Керуючись розділом XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р., ухвалою суду від 21.12.2017р прийнято рішення про розгляд справи в порядку загального провадження, відповідно до глави 9 Господарського-процесуального кодексу України. Підготовче засідання призначено на 17.01.2018р.

Ухвалою суду від 17.01.2018р закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 19.02.2018р.

На визначену судом дату представник позивача не з'явився.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався, визначених ухвалами суду не подав. Ухвали суду, направлені на адресу відповідача, повернуті до суду відділенням поштового звязку з написом наступного змісту: «за закінченням строку зберігання».

При цьому суд зважає на положення ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статтей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

14 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна» (позивач, за договором Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» (відповідач, за договором Продавець) укладеного договір купівлі-продажу майбутнього врожаю ріпаку.

Згідно з предметом даного Договору Продавець зобовязується поставити Покупцю Товар в строки, передбачені в цьому Договору, а Покупець зобовязується прийняти Товар та сплатити його вартість.

Сторони погодили наступну залікову вагу/кількість, та ціну на Товар, а також загальну вартість Договору: 300тх435$=130500$. Під заліковою вагою/кількістю Сторони розуміють залікову вагу Товару, доведеного до якісних характеристик, що передбачені в даному Договорі. (п. 1.2. Договору)

Сторони погодили, що ціна Товару буде визначатися відповідно до комерційного курсу обміну валют в Філія «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_2» на день, що передує дню видачі видаткової накладної. (п. 1.3. Договору)

Поставка товару здійснюється на умовах DAP у відповідності до ІНКОМТЕРМС 2010. Місце поставки є наступний зерновий склад (як відмічено): ПАТ «Жашківський елеватор» (вул. Вокзальна, 1, м. Жашків, Черкаська область); ПрАТ «Вікторійське хлібоприймальне підприємство» (вул. Щорса, 1, м. Городок, Хмельницька область); ТОВ «Каролінський елеватор» (вул. Привокзальна, 1, с. Кароліна, Немирівський район, Вінницька область). За згодою Покупця поставка Товару також можлива на умовах EXW у відповідності до ІНКОТЕРМС 2010. Місцем поставки на умовах EXW є наступний зерновий склад: ПрАТ «Рамбурс» «Липовецький елеватор». (п. 3.1. Договору)

Продавець зобовязується здійснити поставку всього обєму Товару у строк до 15 серпня 2017 року. (п. 3.4. Договору)

Оплата Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця. Покупець зобовязується оплачувати вартість поставленого Товару в наступні строки: 100% вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів після фактичної поставки та надання документів вказаних в п. 3.2. даного Договору. (п. 4.1. Договору)

Товар вважається переданим Продавцем за кількістю після підписання видаткової накладної в передбаченому законодавством порядку. (п. 5.3. Договору)

У разі затримки поставки Товару у заліковій вазі на строк понад 15 (п'ятнадцять) календарних днів з моменту погодженого п. 3.3. Договору, Продавець зобовязується сплатити Покупцю штраф у розмірі 10 (десять) % вартості непоставленого Товару, що визначається за наступною формулою:

ВТ = (ОП ОП1)*Ц, де:

ВТ вартість непоставленого Товару, грн. з ПДВ.

ОП обєм планової поставки Товару у заліковій вазі, зазначеній у п. 1.2., без врахування відхилення, тон.

ОП1 обєм фактичної поставки Товару у заліковій вазі, тон.

Ц ціна на Товар, що обраховується відповідно до пунктів 1.2. та 1.3. Договору на останній робочий день, що передує даті, зазначеній у п. 3.3. Договору, грн. з ПДВ, але не може бути менше ніж 11 000,00 грн. за одну тону.

У разі затримки поставки Товару у заліковій вазі на строк понад 30 (тридцять) календарних днів з моменту погодженого п. 3.3. Договору, Продавець зобовязується сплатити Покупцю додатково штраф у розмірі 30 (тридцять) % вартості непоставленого Товару, що визначається за вищезазначеною формулою Крім цього, Покупець матиме право на одностороннє припинення дії даного Договору. (п. 6.2. Договору)

Договір набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками Сторін, та діє до моменту виконання Сторонами усіх своїх обовязків за Договором. (п. 7.1. Договору)

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст.712 Цивільного кодексу України та ст.ст.264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (ст.ст.655-697 ЦК України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В позовній заяві позивач посилається на не, що станом на день звернення з позовом до суду відповідачем здійснено поставку лише 59,04 тон, чим порушив взяті на себе зобовязання за Договором.

Судом встановлено, що за видатковою накладною № 64 від 10.08.2017р відповідачем поставлено, а позивачем прийнято 59,035 тон Товару загальною вартістю 661 266,14 грн. (а.с. 46)

Позивачем, в свою чергу, платіжним доручення № 6482 від 16.08.2017р перераховано на рахунок відповідача 661 266,14 грн за поставлений Товар.

Як свідчать матеріали справи 19.10.2017р позивачем направлено на адресу відповідача наступні вимоги:

Вимога № 1 від 15.8.2017р, в якій останній вимагав здійснити поставку Товару за Договором у кількості 240,96 тон

Вимога б/н. від 28.09.2017р про сплату штрафу за несвоєчасну поставку Товару в розмірі 1 060 224,00 грн. (а.с. 27-30)

Станом на день розгляду справи матеріали справи не містять, і відповідачем не надано доказів виконання зобовязань за Договором, а саме поставки недопоставленого Товару у кількості 240,96 тон.

Неналежне виконання зобовязань за Договором і стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення 265 056,00 грн штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 15 календарних днів та 759 168,00 грн. штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 30 календарних днів.

Згідно із вимогами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

За змісту Договору (п. 3.3.) вбачається, що Сторони погодили строк поставки Товару до 15.08.2017р.

При цьому, у визначений період відповідачем поставлено позивача 59,04 тон відповідного товару, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Факт недопоставки Товару у кількості 240,96 тон відповідачем в порядку норм ст.ст. 13,74 Господарського процесуального кодексу України не заперечується. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, прострочення виконання відповідачем зобов'язання з постачання Товару свідчить про порушення останнім вказаного Договору в частині своєчасного постачання Товару та у обсязі, визначеному Договором.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідачем не поставлено товар в установлені договором строки (терміни), позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення штрафу, передбаченому п. 6.2. Договору.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем нараховано 265 056,00 грн штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 15 календарних днів та 759 168,00 грн. штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 30 календарних, що фактично є подвійною відповідальністю за порушення зобов'язання, оскільки відповідачем просточено зобов'язання на строк понад 30 календарних днів, і вказаний строк охоплює порушення зобов'язання на строк понад 15 календарних днів.

Тому одночасне стягнення штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 15 календарних днів та за затримку поставки товару на строк понад 30 календарних днів, є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язання, що не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення .

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 265 056,00 грн штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 15 календарних днів.

При цьому, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 759 168,00 грн. штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 30 календарних, за розрахунком позивача, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються 11 387,52 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Погребищенське» (вул. Б. Хмельницького, буд.3, м. Погребище, Вінницька область, 22200, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Україна» (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, ) 759 168 (сімсот пятдесят девять тисяч сто шістдесят вісім) грн. 00 коп. штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 30 календарних та 11 387 (одинадцять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 52 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. В позові в частині стягнення 265 056,00 грн штрафу за затримку поставки Товару на строк понад 15 календарних днів відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 21 лютого 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б. Хмельницького, буд. 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068)

3 - відповідачу (вул. Б. Хмельницького, буд. 3, м. Погребище, Вінницька область, 22200)