ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2018 р. м. Київ

Справа № 911/3756/17

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

при секретарі судового засідання Щербаковій В.О., розглянувши справу за позовом фізичної особи - підприємця Грабка Сергія Васильовича до фізичної особи - підприємця Клименка Олександра Олександровича про стягнення 408 662,19грн, за участю представників сторін від:

позивача - Мілевський П.В. (довіреність від 20.01.2018);

відповідача - не з'явилися

встановив:

Фізична особа - підприємець Грабко Сергій Васильович звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідача - фізичної особи - підприємця Клименка Олександра Олександровича про стягнення 408 662,19грн, у тому числі:

- 300 910,00грн основного боргу;

- 75 227,50грн пені за період з 27.07.2017 до 11.12.2017;

- 3 413,06грн 3% річних за період з 27.07.2017 до 11.12.2017;

- 24 111,63грн втрат від інфляції за період з 27.07.2017 до 11.12.2017;

- 5000,00грн штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на не виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №29/05-17 від 29.05.2017, в частині оплати товару у встановлений договором строк.

Відповідач у справі - ФОП Клименко Олександр Олександрович відзиву по суті заявлених вимог не надав.

В силу ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи здійснено за відсутності представника відповідача з наступних підстав.

Так, ухвали суду від 14.12.2017, 12.01.2018, 02.02.2018, якими суд повідомляв відповідача про дату, час і місце підготовчого та судових засідань, повернуті суду без вручення з довідками відділення зв'язку с.Коцюбинське, у яких причиною повернення вказано: «за закінченням строку зберігання» (а.с.41-45, 46-49,59-61). Вказані ухвали направленні на адресу відповідача, що відповідає адресі, вказаній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 11.01.2018, 01.02.2018 (а.с.35-36, 50-51).

Відповідно до ч.2,3 ст.120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно п.5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач іншої адреси суду не повідомляв.

Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

29.05.2017 між ФОП Грабко С.В. (далі - продавець) та ФОП Клименко О.О. (далі - покупець) укладено договір поставки №29/05-17 (а.с.17-20, далі - договір).

За умовами договору, продавець зобов'язується поставити (передати у власність) покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар у кількості та за цінами, визначеними договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.5 договору, днем отримання товару покупцем вважається день підписання видаткової накладної; підписана сторонами видаткова накладна є документом, який підтверджує факт передачі продавцем та факт отримання покупцем зазначеного у ній товару.

Згідно п. 2.3 договору, покупець зобов'язується оплатити шляхом перерахування на поточний рахунок продавця ціни поставленого товару протягом 30 календарних днів з дати поставки товару; оплата зроблена протягом зазначеного терміну вважається своєчасною; при здійснені своєчасної оплати поставленого товару штрафні санкції до покупця не застосовується.

Як визначено п.2.4 договору, при здійснені оплати після строку, визначеного п. 2.3 договору, така оплата вважається простроченою; при простроченні оплати покупець несе відповідальність, передбачену розділом 4 цього договору (п. 2.4 договору).

Вказаний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017 (п.п.7.1, 7.2 договору).

Як встановлено судом, за видатковими накладними №31/05-01 від 31.05.2017 на суму 67 910,00грн, №05/06-01 від 05.06.2017 на суму 70 240,00грн, №09/06-01 від 09.06.2017 на суму 62760,00грн, №15/06-01 від 15.06.2017 на суму 45800,00грн, №23/06-01 від 23.06.2017 на суму 54 200,00грн (а.с.21-25) позивачем передано відповідачу товар на загальну суму 300 910,00грн.

Як вказує позивач, відповідачем не здійснено розрахунок за поставлений товар, у зв'язку з чим він 28.09.2017 звернувся до відповідача з претензією № 1 від 22.09.2018 (а.с.26-28), що підтверджується описом вкладення (а.с.29), проте вказана претензія повернута позивачу з відміткою відділення зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.30).

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов'язку оплатити поставлений товар та застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст.712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 вказаної норми, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, сторонами у договорі змінено загальне правило та встановлено, що товар оплачується протягом 30 календарних днів з дати поставки (п. 2.3 договору), проте, відповідачем не надано суду доказів здійснення розрахунку за поставлений товар на загальну суму 300 910,00грн, хоча строк виконання відповідного зобов'язання настав.

За вказаних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 300 910,00грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 413,06грн та 24 111,63грн втрат від інфляції за період з 27.07.2017 по 11.12.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги в частині стягнення 3 413,06грн - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд зазначає, що розмір втрат від інфляції за заявлений позивачем період становить 12 183,43грн і вимоги у відповідному розмірі підлягають задоволенню; в частині стягнення 11 928,20грн втрат від інфляції суд відмовляє.

Невірний розрахунок втрат від інфляції пов'язаний з неправильним розрахунком загального індексу інфляції за відповідний період, який дорівнює не 101,8%, як вказано у розрахунку позивача, а 104,0%.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення 75 227,50грн пені за період з 27.07.2017 по 11.12.2017 та 5000,00грн штрафу.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до п. 4.2 договору, за прострочення виконання своїх обов'язків сторони сплачують неустойку (пеню, штраф) . Зокрема, у випадку прострочення оплати встановлена неустойка у розмірі 0,25% від несплаченої у строк суми за кожний день прострочення, але не більше суми штрафу за весь час прострочення, що дорівнює 25% вартості договору; у разі порушення покупцем строків оплати більш ніж на 60 календарних днів покупцем додатково сплачує на користь продавця штраф у розмірі 5000,00грн.

При цьому, згідно п. 4.6 договору, сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились збільшити строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій до 5 років. Крім цього, сторони, відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним договором, здійснюється без обмеження строку.

Проте, встановлений відповідним пунктом договору розмір пені перевищує максимальний розмір пені, встановлений ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», відповідно до якого, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, встановлений сторонами у договорі розмір пені перевищує подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла у період, за який нарахована пеня позивачем.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд зазначає, що за розрахунком суду розмір пені за заявлений позивачем період складає 29 200,64грн, в частині стягнення 46 026,86грн пені у задоволенні позову суд відмовляє.

Вимоги про стягнення штрафу у розмірі 5000,00грн є обґрунтованим та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у розмірі 5 185,61грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи - підприємця Клименка Олександра Олександровича (ідентифікаційний код - НОМЕР_1; 08298, АДРЕСА_1) на користь фізичної особи - підприємця Грабка Сергія Васильовича (ідентифікаційний код - НОМЕР_2; АДРЕСА_2) 300 910,00грн основної заборгованості, 3 413,06грн - 3% річних, 12 183,43грн втрат від інфляції, 29 200,64грн пені, 5000,00грн штрафу, а також 5 185,61грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3.В частині стягнення 46 026,86грн пені та 11 928,20грн втрат від інфляції у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту та може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України з урахуванням підпункту.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 23.02.2018.

Суддя А.Р. Ейвазова