КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Справа№ 910/12763/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Жук Г.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Сідліченко В.В. в.о. директора

від відповідача за первісним позовом: Гоголь В.М. довіреність № 6/Д-Р від 18.01.18

розглянувши матеріали апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2017 року (повний текст складено 11.12.2017 р.)

у справі № 910/12763/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод"

до Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України"

про стягнення

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України"

до Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод"

про розірвання договору, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення 6673703,82 грн. заборгованості за період з 01.03.2017 по 31.08.2017 за договором оренди нерухомого майна № 18/03-13, 370003,03 грн. пені та 43461,93 грн. 3 % річних (т.І, а.с. 6-16, 133-138).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання з оплати орендних платежів, комунальних платежів та експлуатаційних витрат, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість.

Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" подано зустрічну позовну заяву з вимогами до ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" про визнання розірваним договору оренди нерухомого майна №18/03-13 з 03 березня 2017 року, в порядку, визначеному пунктом 9.5 договору, у зв'язку із направленням письмового попередження про розірвання (т.ІІ, а.с. 133-138).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28 листопада 2017 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено (т.ІІ, а.с.274-284).

20 грудня 2017 року ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2017 року у справі № 910/12763/17, в якій просить зазначене рішення скасувати в частині відмови в задоволенні первісного позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити повністю, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2018 року, апеляційна скарга ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод у справі № 910/12763/17 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Жук Г.А.

20 грудня 2017 року ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" подано аналогічну апеляційну скаргу на оскаржуване рішення.

Згідно протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 09 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у судовій справі №910/12763/17 передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду.

12 січня 2018 року ухвалами Київського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Жук Г.А. відкрито апеляційні провадження за апеляційними скаргами ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у судовій справі №910/12763/17, розгляд апеляційних скарг призначено на 30 січня 2018 року.

24 січня 2018 року від Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

30 січня 2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 13 лютого 2018 року.

30 січня 2018 року від АТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" надійшло клопотання, у якому він зазначав, що 22.12.2017 р. змінено його організаційно-правову форму, просив долучити до матеріалів справи Статут ПрАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" та виписку з ЄДРЮОФОП (т.ІІІ, а.с. 83, 84-109, 110).

Зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням (ст. 5 ЗУ "Про акціонерні товариства").

Враховуючи положення п. 1.1. Статуту ПрАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод", затвердженого Протоколом загальних зборів акціонерів ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" № 3 від 18.12.2017 р. та данні, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, для правильного відображення обставин справи колегія суддів вважає належним читати організаційно-правову форму ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" у викладеній в Статуті (в редакції від 18.12.2017 р.) формі "ПрАТ".

30 січня 2018 року від Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" надійшло клопотання про долучення доказів (інформаційної довідки). Неможливість подання вказаного доказу до суду першої інстанції відповідач за первісним позовом обґрунтовує тим, що про зазначені у цій довідці обставини йому стало відомо з моменту її формування, тобто з 21.01.2018 р.

08 лютого 2018 року від ПрАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу до якого долучено лист СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ від 07.02.2018 р. № 568.

Неможливість подання вказаного доказу на стадії розгляду справи судом першої інстанції ПрАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" обґрунтовує тим, що на зазначеній стадії відповідачем за первісним позовом не ставилось під сумнів право позивача за первісним позовом продовжувати діючі договори оренди та отримувати орендні платежі.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 269 ГПК України та те, що сторонами обґрунтовано неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції, колегія суддів приймає вказані докази до розгляду.

12 лютого 2018 року від Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" надійшло клопотання про витребування доказів.

За змістом ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує в т.ч. питання про витребування доказів.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Враховуючи те, що розгляд справи по суті розпочато 30.01.2018 р. та відсутність процесуальної можливості вирішити питання розгляду клопотання про витребування доказів поза межами стадії підготовки страви до апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого 12.02.2018 р. клопотання про витребування доказів з огляду на те, що його подано з пропуском встановленого строку.

У судовому засіданні 13 лютого 2018 року представник ПрАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким первісний позов задовольнити.

Представник Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" у судовому засіданні 13 лютого 2018 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, надавши сторонам право виступити у судових дебатах встановила наступне.

29 березня 2013 року між ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод", як орендодавцем та Державним підприємством "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України", як орендарем укладено Договір оренди нерухомого майна №18/03-13, відповідно до умов якого (з урахуванням положень додаткових угод № 1 від 14.05.2013 та № 5 від 30.11.2013) орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 5620,1 м.кв, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 40 (т.І, а.с. 17-22, 24, 27, 31).

Згідно з пунктом 1.5 договору передачу об'єкта оренди оформляється актом прийому-передачі, що є невід'ємною частиною даного договору.

При розірванні (припиненні) даного договору орендар зобов'язаний провести повний розрахунок з орендодавцем відповідно до умов даного договору. Орендар зобов'язаний оплатити орендну плату, вартість витрат на утримання об'єкта оренди та вартість спожитих комунальних та експлуатаційних послуг за весь фактичний час використання об'єкта оренди до моменту передачі (повернення) орендодавцю незалежно від строку дії даного договору (п. 9.8 Договору).

08 квітня 2013 року відповідно до акту прийому-передачі об'єкта оренди згідно договору оренди № 18/03-13 від 29.03.2013 р. орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове оплачуване користування об'єкт оренди - приміщення загальною площею 5537,5 м.кв, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Ушинського, 40, за визначеним у вказаному акті переліком (т.І, а.с. 23).

15 травня 2013 року згідно акту прийому-передачі згідно договору та додаткової угоди № 1 від 14.05.2013 р. орендодавцем передано, а орендарем прийнято нежитлові приміщення площею 30,7 м.кв. (т.І, а.с. 25).

01 жовтня 2013 року згідно акту прийому-передачі згідно договору та додаткової угоди № 3 від 01.10.2013 р. орендодавцем передано, а орендарем прийнято нежитлові приміщення площею 51,9 м.кв. (т.І, а.с. 28).

25 жовтня 2013 року згідно акту прийому-передачі згідно договору та додаткової угоди № 4 від 24.10.2013 р. орендодавцем передано, а орендарем прийнято нежитлові приміщення площею 20,0 м.кв. (т.І, а.с. 30), які були повернуті за актом прийому-передачі з оренди від 30.11.2013 р. згідно договору та додаткової угоди № 5 від 29.11.2013 р. (т.І, а.с. 32).

26 вересня 2016 року Додатковою угодою № 24, крім іншого, продовжено строк дії договору до 31.12.2017 (т.І, а.с. 51).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись з первісним позовом, орендодавець посилається на те, що всупереч умов договору оренди, орендарем не виконано обов'язку з оплати у повному обсязі рахунків з орендної плати за період з березня по серпень 2017 р., не оплачено рахунок на оплату останнього місяця оренди та не у повному обсязі сплачено комунальні та експлуатаційні та експлуатаційні платежі, з огляду на що за доводами позивача за первісним позовом за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 6673703,82 грн. (з яких: 5429158,54 грн. заборгованість по орендній платі, 1244545.28 грн. заборгованість з оплати комунальних та експлуатаційних послуг).

Звертаючись з зустрічним позовом, орендар посилається на те, що на його думку договір є розірваним з 03.03.2017 р. оскільки орендарем прийнято рішення про одностороннє розірвання договору з посиланням на п. 9.5 договору, про що повідомлено орендодавця листом від 03.01.2017 р.

У апеляційній скарзі орендодавець зазначає, що суд першої інстанції: дійшов помилкового висновку в частині встановлення факту визнання розірваним договору з 14.12.2016; не взяв до уваги ч. 1 ст. 291 ГК України щодо заборони односторонньої відмови від договору оренди; невірно застосував положення ч. 3 ст. 291 ГК України щодо можливості розірвання договору за згодою сторін; не застосував ч. 1 ст. 764 ЦК України; не взяв до уваги, що розірвання договору здійснюється у порядку встановленому ст. 188 ГК України (у послідовності направлення пропозиції, її відхилення-передання спору на розгляд суду); лист від 06.12.2016 містив виключно пропозицію внесення змін та не був спрямований на розірвання договору; сторони не мали наміру розірвати договір, оскільки орендодавець виставляв рахунки з попередньою вартістю, а орендар їх оплачував та крім цього листом від 03.01.2017 пропонував внести зміни в частині зменшення розміру орендної плати, а не розірвання договору; повернення майна у порядку встановленому договором не відбулось, оскільки за змістом договору оренди предметом оренди були не окремі приміщення, а група приміщень об'єднана у одну річ.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач за первісним позовом зазначав, що в силу положень договору, договір є розірваним у односторонньому порядку з огляду на волевиявлення орендаря, отже стягнення орендної плати після 03.03.2017 є безпідставним, а неповернення приміщення відбулось через бездіяльність орендодавця; позивач з 25.01.2017 не є власником приміщення, а тому не може передати їх в оренду та не має права вимагати стягнення орендної плати за користування ним.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Позивач за зустрічним позовом в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що договір є розірваним з 03.03.2017 р., оскільки листом від 03.01.2017 р. з посиланням на п. 9.5 договору орендарем повідомлено орендодавця про одностороннє розірвання договору.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом(ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Згідно з пунктом 9.3 Договору одностороннє розірвання даного договору можливе тільки за обставинами та в порядку, передбаченому даним договором та діючим законодавством України.

За змістом п. 9.5 Договору, посиланням на яку орендар обґрунтовує свої вимоги за зустрічним позовом, даний договір може бути розірваний в односторонньому порядку за вимогою однієї із сторін (без укладення додаткової угоди у формі окремого правочину за підписами обох сторін), шляхом направляння письмового попередження про це іншій стороні не пізніше, ніж за два календарних місяці до дати розірвання договору (крім випадків скороченого строку попередження про розірвання, передбаченого в інших пунктах договору).

Тобто умовами зазначеного пункту передбачено можливість розірвання договору в односторонньому порядку шляхом направлення орендарем орендодавцю вимоги-попередження про розірвання договору.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

При цьому, підстави для розірвання договору найму на вимогу наймача визначено ст. 784 ЦК України, за змістом якої наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У листі № 21/11-8 від 03.01.2017 орендарем зазначено про те, що він не може погодитись із пропозицією щодо підвищення орендної плати та пропонує зменшити орендовані площі за договором до 235,7 м.квта з метою належної передачі до 03.03.2017 орендованих приміщень пропонує створити спільну комісію із приймання передачі приміщень (т.ІІ, а.с. 197).

У листі від 15.02.2017 № 447/9-8 орендаря також викладено саме пропозицію зменшення орендованих площ до 235,7 м.кв. в частині та на умовах, що викладені у підготованому орендарем проекті додаткової угоди № 25 та прохання переглянути обов'язок з внесення орендної плати до 613165,00 грн. та останній місяць оренди 843015,00 грн. Платіж за останній місяць грудень (843015,00 грн.) запропоновано зарахувати як платіж за лютий (т.І, а.с. 240-242).

Тобто зі змісту вказаних листів вбачається, що орендар: 1) не вимагав розірвання договору в односторонньому порядку, шляхом направлення письмового попередження про це іншій стороні, а пропонував зменшити орендовані площі, тобто вести зміни у договір частині розміру орендованих площ, щодо яких сторонами згоди досягнуто не було; 2) не посилався на розірвання договору в односторонньому порядку на підставі п. 9.5 договору; 3) не наводив будь-яких передбачених ст. 784 ЦК України обставин, які надають можливість розірвання договору найму на вимогу наймача.

При цьому, листом від 08.02.2017 р. орендодавець повідомив орендаря про те, що законодавством не передбачено односторонньої зміни зобов'язання (т.ІІ, а.с. 206), а листом № 07/00-003579 від 23.02.2017 - про відхилення пропозиції відносно змін умов договору, направлених на зменшення розміру орендованих площ та узгодження процесу прийому-передачі (повернення) орендованих приміщень (т.ІІ, а.с. 212).

Той факт, що орендодавець листом № 07/00-003579 відхилив пропозицію орендаря щодо внесення змін до договору і узгодження повернення орендованих приміщень, а також не внесення змін до договору в частині зменшення розміру орендованих площ те не передання спору у частині внесення змін до договору на розгляду суду, свідчить про відсутність підстав визнавати або вважати спірний договір оренди розірваним на підставі п. 9.5 договору з 03.03.2017 р.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до пункту 5.7. договору передбачено, що сторони можуть один раз на 3 (три) місяці переглядати розмір орендної плати шляхом підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної плати, яка стає невід'ємною частиною цього договору, у разі збільшення (зменшення) більше ніж на 20% середньостатистичної вартості оренди офісних приміщень категорії (класу), аналогічної категорії (класу) до якої належить об'єкт оренди з урахуванням місця їх розташування (місто Київ, Солом'янський район), про що сторона, яка ініціює перегляд розміру орендної плати, повинна надати-відповідну довідку органів статистики. У такому випадку орендодавець зобов'язаний письмово повідомити орендаря про зміну розміру орендної плати з обов'язковим зазначенням причин, що викликали таку зміну розміру орендної плати, а орендар зобов'язаний протягом 3-х (трьох) робочих днів дати згоду на новий розмір орендної плати, шляхом підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної ставки у строк не пізніше 5-ти робочих днів з моменту отримання відповідного письмового повідомлення від орендодавця. У випадку відмови орендаря від підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної плати, запропонованої орендодавцем, договір вважається розірваним.

Тобто договором передбачено можливість зміни розміру орендної на підставі письмової вимоги-повідомлення орендодавця про таку зміну, шляхом надання орендарем згоди на таке збільшення протягом 3-х робочих днів з моменту отримання вимоги та підписання додаткової угоди про збільшення орендної плати не пізніше 5-ти робочих днів з моменту отримання вимоги.

06 грудня 2016 року орендодавець, листом № 97/00-022657 запропонував орендарю збільшити розмір орендної плати та надав на підписання додаткову угоду № 25 (т.ІІ, а.с. 122).

У зв'язку з неповідомленням орендарем про прийняте рішення, орендодавець листом № 07/00-0014 від 21.12.2016 (т.ІІ, а.с. 124)запропонував альтернативні розміри орендної плати та листом № 07/00-024041 від 26.12.2016 повідомив про залишення розміру орендної плати на існуючому рівні, у зв'язку з чим просив вважати додаткову угоду № 25 від 06.12.2016 такою, що не відбулася (т.ІІ, а.с. 195).

Листом від 04.01.2017 № 4/1-01-2017 орендодавець повідомив орендаря про те, що розмір орендної плати не збільшиться та залишиться незмінним до кінця дії договору оренди (т.ІІ, а.с. 196).

Тобто листами від 06.12.2016 р. та від 21.12.2016 орендодавець пропонував орендарю збільшити розмір орендної плати із зазначенням варіантів її розміру, а не повідомляв про її зміну, в подальшому листом від 26.12.2016 р. просив вважати надісланий проект додаткової угоди такою, що не відбулась і листом від 04.01.2017 р. повідомляв про незмінність розміру орендної плати, що свідчить про відкликання попередньо викладеної пропозиції.

Більш того, у матеріалах справи відсутні докази надання орендарем заперечень щодо пропозиції орендодавця про збільшення розміру орендної плати у передбачений договором строк, а також докази, з яких можливо було б встановити момент отримання орендарем листа-пропозиції від 06.12.2016 р. орендодавця та з якого б відраховувався строк надання згоди або відмови від підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної плати.

Вказане свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про що договір є розірваним з 14.12.2016 р. на підставі п. 5.7 договору.

Відповідно до пункту 2.1.7. договору орендодавець зобов'язаний у випадку закінчення строку дії даного договору або його дострокового припинення/розірвання, прийняти від орендаря об'єкт оренди у відповідності з умовами даного договору.

За змістом ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що строк оренди у відповідності до умов цього договору починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі і закінчується датою підписання сторонами акта приймання-передачі (повернення) об'єкта оренди.

Акт приймання-передачі (повернення) об'єкта оренди від орендаря до орендодавця у зв'язку із закінченням (достроковим припиненням) дії договору, повинен бути підписаний сторонами в останній день дії даного договору оренди. Обов'язок по підготовці акта приймання-передачі (повернення) об'єкта оренди покладається на орендаря (п. 3.2.2. договору).

Матеріали справи свідчать про те, що орендар просив орендодавця з'явитись для: передачі частини приміщень (2322,5 м.кв. 03.03.2017 р. та 2378,1 м.кв. 09.03.2017 р.) листом №655/9-8 від 01.03.2017 (т.ІІ, а.с.209-211); 16.03.2017 р. для передачі ключів та проведення інвентаризації площ об'єкта оренди листом № 777/9-8 від 16.03.2017 (т.ІІ, а.с.150); для передачі частини приміщень та передачі ключів від приміщення площею 741,0 м.кв листом №1101/9-8 від 12.04.2017 р. (т.ІІ, а.с.157); для передачі частини приміщень площею 178,5 м.кв та передачі ключів листом № 2092/9-8 від 23.06.2017 р. (т.І, а.с. 267).

Орендар направляв на адресу орендодавця підписані ним у односторонньому порядку акти прийому-передачі приміщень загальною площею: 99,1 м.кв. листом №16/61/к від 03.03.2017 р. (т.ІІ, а.с.85-86); 1932,6 м.кв. та 2 668,9 м.кв листом № 695/9-8 від 09.03.2017 р. (т.ІІ, а.с.147, 148-149); 741,0 м.кв листом № 1101/9-8 від 12.04.2017 (т.ІІ, а.с.157); 178,5 м.квлистом №2092/9-8 від 23.06.2017 р. (т.І, а.с.267), а також акт огляду технічного стану приміщення загальною площею 1854,8 м.кв листом №16/61/к від 03.03.2017.

Орендодавець листом № 07/00-004613 повідомив орендаря про відмову від підписання актів приймання-передачі об'єктів з оренди у зв'язку з неприйняттям пропозиції щодо повернення об'єкту з оренди (т.ІІ, а.с. 180-181).

Орендар направляв на адресу орендодавця ключі від приміщень загальною площею: 4598,8 м.кв. листом № 880/20-8 від 27.03.2017 (т.ІІ, а.с.152-153, 156); 5387,5 м.кв. листом № 1136/20-8 від 19.04.2017 (т.ІІ, а.с. 162-165, 166, 167-168).

Враховуючи недосягнення сторонами згоди про розірвання договору оренди, відсутність доказів припинення договору оренди, а також те, що направлення ключів від приміщень не свідчить про беззаперечне припинення користування орендарем орендованими приміщеннями, колегія суддів зазначає про те, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи орендаря про те, що неповернення приміщення відбулось через бездіяльність орендодавця не впливають на обов'язок орендаря сплачувати орендні платежі у відповідності з умовами договору оренди.

За змістом ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Аналогічні положення також містяться у ч. 1 ст. 286 ГК України.

За змістом п. 5.2 договору у редакції додаткової угоди № 9 від 23.02.2015, розмір орендної плати за один календарний місяць (з 1 числа поточного календарного місяця до 1 числа наступного календарного місяця) за користування усім об'єктом оренди становить 843 015,00 грн., включаючи ПДВ - 140 520,50 грн. (т.І,а.с. 36).

У відповідності до пункту 5.15 договору останнім днем сплати платежів, передбачених цим договором, є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцю.

З огляду на викладене та те, що сторонами не надано доказів розірвання Договору і фактичного повернення майна у спірний період та відповідно не доведено настання передбачених п 5.15. договору обставин, колегія суддів зазначає про наявність у відповідача за первісним позовом обов'язку по сплаті позивачу орендної плати та витрат на комунальні та експлуатаційні послуги у визначений позивачем за первісним позовом період дії договору у відповідності з визначеними у ньому умовами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Орендна плата нараховується орендарю та сплачується орендарем орендодавцю в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця щомісяця. Оплата здійснюється шляхом часткової попередньої оплати в строк не пізніше 29-го числа поточного місяця за наступний місяць оренди на підставі рахунку та остаточного розрахунку в строк не пізніше 10-го (десятого) числа поточного місяця за поточний місяць оренди на підставі рахунку, що був виставлений орендодавцем. В суму орендної плати не входить вартість комунальних та експлуатаційних послуг. Додатково орендар здійснює компенсацію вартості комунальних та експлуатаційних послуг на умовах цього договору (п. 5.3. договору).

За змістом п. 5.5 Договору, орендар зобов'язується протягом трьох банківських днів з дати підписання сторонами договору оренди здійснити попередню оплату за перший та останній місяці оренди.

Відповідно до пункту 5.8 договору орендар, крім орендної плати, повинен компенсувати орендодавцю витрати на комунальні послуги (електроенергію, воду, тепло) та утримання приміщень. Оплата витрат на комунальні послуги та утримання приміщень здійснюється орендарем щомісячно за фактично спожиті комунальні послуги та послуги з утримання приміщень у строк не пізніше 3-го (третього) числа місяця наступного за розрахунковим на підставі рахунку, що був виставлений орендодавцем

Згідно з пунктом 5.9. договору орендар додатково щомісячно відшкодовує орендодавцю витрати, пов'язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням об'єкта оренди (надалі - експлуатаційні витрати) в термін, встановлений пунктом 5.9. даного договору, на підставі рахунку, наданого орендодавцем.

При цьому відповідно до умов договору, який містить порядок і строк виконання орендарем грошового зобов'язання, обов'язок з оплати виникає на підставі та у розмірі передбаченому рахунком, що був виставлений орендодавцем.

У спірному періоді орендодавцем виставлено та надано разом з листами орендарю рахунки на передплату орендної плати на загальну суму 5901105,00 грн.: № Р-61807 від 09.03.2017 р. на суму 843015,00 грн. на передплату за березень; № Р-62197 від 30.03.2017 р. на суму 843015,00 грн. на передплату за квітень; № 1734 від 10.05.2017 р. на суму 843015,00 грн. на передплату за оренду за травень; № 1735 від 10.05.2017 р. на суму 843015,00 грн. за останній місяць оренди; № 2120 від 06.06.2017 р. на суму 843015,00 грн. на передплату за червень; № 2120 від 10.07.2017 р. на суму 843015,00 грн. на м з липень; № 2970 від 03.08.2017 р. на суму 843015,00 грн. на передплату за серпень (т.І, а.с. 53, 55, 67, 69, 140, 144, 148).

Вказані рахунки отримані орендарем 10.03.2017 р., 31.03.2017 р., 10.05.2017 р., 10.05.2017 р., 16.06.2017 р., 14.07.2017 р. та 07.08.2017 р., що підтверджується відмітками орендаря про отримання листів, разом з якими направлялись відповідні рахунки (т.І, а.с.52, 56, 66, 68, 139, 143, 147).

Орендарем в свою чергу здійснено на корить орендодавця оплату за оренду у загальному розмірі 471946,46 грн. відповідно до платіжних доручень: № 440 від 02.03.2017 на суму 81582,10 грн., № 508 від 10.03.2017 на суму 160287,10 грн., № 564 від 16.03.2017 на суму 97882,26 грн., № 847 від 10.04.2017 на суму 78645,00 грн., № 1136 від 16.05.2017 р. на суму 53550,00 грн. (т.І, а.с. 92). (т.І, а.с. 93). (т.І, а.с. 94). (т.І, а.с. 95). (т.І, а.с. 98).

При цьому, колегія суддів зазначає, про те, що оскільки орендодавцем виконано викладене у листі від 15.02.2017 № 447/9-8 (т.І, а.с. 240-242) прохання орендаря в частині зарахування попередньо сплаченого авансового платежу в сумі 843015,00 грн. в рахунок орендної плати за лютий 2017 р., про що повідомлено останнього листом від 09.03.2017 р. №07/00-004237 (т.І, а.с.260), передбачений п. 5.5 Договору обов'язок, щодо внесення попередньої оплати за останній місяць оренди залишився невиконаним, з огляду на що виставлення рахунку № 1735 на суму 843015,00 грн. за останній місяць оренди та необхідність його оплати відповідачем є правомірним.

Отже, заборгованість орендаря по орендним платежам з урахуванням часткової їх сплати складає 5429158,54 грн.

У спірному періоді орендодавцем виставлено та надано орендарю рахунки на оплату вартості експлуатаційних та комунальних витрат на загальну суму 1252226,64 грн.: № Р-61966/к від 03.04.2017 р. на суму 456037,90 грн. за березень 2017 р.; № Р-62328/К від 03.05.2017 р. на суму 207428,39 грн. за квітень 2017 р.; №1760 від 15.06.2017 р. на суму 197311,07 грн. за травень 2017 р.; №2811 від 10.07.2017 р. на суму 196612,82 грн. за червень 2017 р.; №3171 від 03.08.2017 р. на суму 194836,46 грн. за липень (т.І, а.с.59, 63, 142, 146, 150).

Вказані рахунки отримані орендарем 06.04.2017 р., 03.05.2017 р., 16.06.2017 р., 14.07.2017 р., 07.08.2017 р., що підтверджується відмітками орендаря про отримання листів, разом з якими направлялись відповідні рахунки (т.І, а.с.58, 62, 141, 145, 147, 149).

Орендарем сплачено на корить орендодавця компенсації вартості експлуатаційних і комунальних послуг на загальну суму 258919,04 грн.: відповідно до платіжних доручень: № 919 від 18.04.2017 р. на суму 159238,18 грн., № 1064 від 05.05.2017 р. на суму 30768,24 грн., № 1534 від 21.06.2017 р. на суму 62668 грн., № 1754 від 18.07.2017 р. на суму 6244,62 грн. (т.І, а.с. 96-100).

Звертаючись із заявою про збільшення позовних вимог орендодавець посилався в т.ч. на те, що за відповідачем рахується заборгованість з оплати за експлуатаційні послуги за серпень 2017 року на суму 194836,46 грн. Проте позивач, на підтвердження зазначених доводів будь-яких доказів не надає, відповідний рахунок на оплату експлуатаційних послуг за серпень 2017 року на суму 194836,46 грн. та докази його направлення орендарю - у матеріалах справи відсутні. Вказане свідчить про безпідставність вимог позивача за первісним позовом в частині стягнення з відповідача за первісним позовом основного боргу у сумі 194836,46 грн.

Отже, заборгованість орендаря по оплаті на користь орендодавця компенсації вартості експлуатаційних і комунальних послуг, з урахуванням часткової сплати зазначених платежів складає 993307,60 грн.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань оплати орендних платежів, а також оплати компенсації вартості експлуатаційних і комунальних послуг на загальну суму 5528466,14 грн., вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення з відповідача за первісним позовом основного боргу у вказаній сумі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів зазначає про безпідставність доводів апелянта про відсутність у позивача за первісним позовом права передавати відповідне майно в оренду та стягувати орендні платежі за користування ним з огляду на наявність у матеріалах справи листа від 07.02.2018 р. № 568, яким СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ (яке є власником відповідного майна, відповідно до наданої відповідачем за первісним позовом інформаційної довідки станом на 21.01.2018) підтвердило право ПрАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" передавати спірне майно в оренду та отримувати весь обсяг орендних та інших платежів передбачених укладеними договорами оренди.

Крім того з огляду на прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем нараховано за загальний період з 11.03.2017 р. по 31.08.2017 р. та пред'явлено до стягнення пеню, яка за розрахунками позивача становить 370003,03 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені з урахуванням періодів, нарахувань та розрахунків, колегія суддів зазначає, що під час розрахунку розміру пені, позивачем не враховано дати надання рахунку за останній місяць оренди, тому враховуючи відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, заявлена позивачем до стягнення сума пені підлягає задоволенню в розмірі 370003,03 грн.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних з урахуванням періодів, нарахувань та розрахунків, колегія суддів зазначає, що під час розрахунку розміру пені, позивачем не враховано дати надання рахунку за останній місяць оренди, тому враховуючи відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, заявлена позивачем до стягнення сума 3% річних підлягає задоволенню у розмірі 43461,93 грн.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про те, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вказані обставини свідчать про те, що апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2017 року у справі №910/12763/17 підлягають частковому задоволенню.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30 листопада 2017 року у справі №910/12763/17 необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким первісні позовні вимоги задовольнити частково, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

У зв'язку зі скасуванням оскаржуваного рішення, у відповідності до ст.ст. 126, 129 ГПК України перерозподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають судові витрати, які за змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України складаються з суми судового збору та в т.ч. витрат на витрати на професійну правничу допомогу, склад яких регулюється ст. 126 ГПК України.

За змістом наявної у матеріалах справи копії договору про надання правової допомоги № 5-2016 від 01.04.2016 р. (термін дії якого встановлено до 31.12.2017 р. (п. 3.1 Договору), укладеного між адвокатом Гланц В.Н. та ПАТ "Київський дослідний ремонтно-механічний завод", як клієнтом, адвокат представляє інтереси клієнта та захищає його інтереси у судовому порядку. Надання цієї послуги здійснюється окремо на підставі підписаних між сторонами додатків до цього договору, в яких зазначаються умови надання послуг при веденні окремих судових справ (п. 1.1.2 Договору), здача-приймання послуг здійснюється шляхом підписання сторонами актів здачі-приймання послуг (п. 4.3) (т.І, а.с.160-163).

За змістом Додатку № 1 до Договору №5-2016, клієнт доручив, а адвокат прийняв на себе зобов'язання по наданню правової допомоги щодо захисту прав та інтересів клієнта у Господарському суді м. Києва з приводу стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна №18/03-13 від 29.03.2013 з ДП "Державний експертний центр міністерства охорони здоров'я" на користь клієнта (п. 1), розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги зі вказаного питання складає 68000 грн. та підлягає сплаті протягом 60 робочих днів від дати підписання цього додатку на підставі рахунку (п. 2, 3). З метою надання правової допомоги адвокат має право в т.ч. на підготовку, складання, направлення на адресу ДП "Державний експертний центр міністерства охорони здоров'я" та подання до суду позовної заяви, а також представництво інтересів клієнта у судових засіданнях під час розгляду справи (т.І, а.с. 164).

31 липня 2017 року підписано та затверджено проміжний акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору №5-2016, яким засвідчено факт надання адвокатом клієнту послуг в межах договору №5-2016 та додатку № 1 від 15.05.2017 на суму 68000 грн. їх перелік, вартість та кількість витраченого адвокатом часу (т.ІІ, а.с.268).

У матеріалах справи наявне платіжне доручення №880 від 13.09.2017 р., відповідно до якого позивачем за первісним позовом сплачено на користь адвоката Гланц В.Н. 68000 грн. оплати послуг адвоката з правової допомоги у справі №910/12763/17 (т.І, а.с. 170).

Враховуючи те, що позивачем за первісним позовом підтверджено передбаченими ГПК України доказами факт надання адвокатом послуг та їх вартість, а також її співмірність зі складністю справи та наданими адвокатом послугами з урахуванням витраченого часу, обсягу наданих послуг (що визначені у проміжному акті приймання-передачі наданих послуг) та ціною позову, позивачу за рахунок відповідача за первісним позовом належить відшкодувати витрати на оплату послуг адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог (83,84%), тобто у сумі 57011,20 грн.

Враховуючи те, що апеляційні скарги задоволено на 83,84%, апелянту за рахунок Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України належить відшкодувати судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 133692,39 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №910/12763/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у судовій справі №910/12763/17 скасувати та прийняти нове рішення:

« 1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, 40, ) основного боргу 5528466 (п'ять мільйонів п'ятсот двадцять вісім чотириста шістдесят шість) грн. 14 коп. (з яких 5429158 (п'ять мільйонів чотириста двадцять дев'ять тисяч сто п'ятдесят вісім) грн. 54 коп. заборгованість з орендних платежів та 993307 (дев'ятсот дев'яносто три тисячі триста сім) грн. 60 коп.), 370003 (триста сімдесят тисяч три) 03 коп. пені, 43461 (сорок три тисячі чотириста шістдесят одну) грн. 93 коп. 3 % річних, 89128 (вісімдесят дев'ять тисяч сто двадцять вісім) грн. 25 коп. витрат по сплаті судового збору та 57011 (п'ятдесят сім тисяч одинадцять) грн. 20 коп. витрат на послуги адвоката. В іншій частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" - відмовити.

3. У задоволенні зустрічного позову Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" - відмовити.»

3. Стягнути з Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський дослідний ремонтно-механічний завод" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, 40, ) 133692 (сто тридцять три тисячі шістсот дев'яносто дві) грн. 39 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

5. Справу № 910/12763/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Г.А. Жук

Дата складення повного тексту - 20.02.2018 р.