УХВАЛА

15 лютого 2018 року Справа № 913/733/16

Провадження №25/913/733/16

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" №б/н від 02.02.2018 про відстрочення виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 18.08.2016 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союзенергокомплекс", м.Київ

до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот", м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 3 840 825 грн 11 коп.

Суддя Господарського суду Луганської області Іноземцева Л.В.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: Водолазський Д.В. - представник за довіреністю №05/75 від 02.01.2018.

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Союзенергокомплекс" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" про стягнення заборгованості в розмірі 3 840 825 грн 11 коп., яка складається із:

- 3 560 190 грн 28 коп. - основної заборгованості;

- 108 575 грн 22 коп. - інфляційних нарахувань;

- 172 059 грн 61 коп. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2016 затверджено мирову угоду, укладену 16.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Союзенергокомплекс" та Приватним акціонерним товариством "Сєвєродонецьке об'єднання Азот". За змістом мирової угоди позивач відмовився від частини позовних вимог у сумі 1 155 584 грн 51 коп., відповідач зобов'язався в строк до 31.08.2017 сплатити позивачеві частину боргу в сумі 2 685 240 грн 60 коп. і судові витрати в сумі 57612 грн 38 коп. Цією ж ухвалою суд припинив провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.80 ГПК України в редакції, чинній станом на 18.08.2016.

Вказана ухвала набрала законної сили 18.08.2016.

06.02.2018 Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" звернулося до Господарського суду Луганської області з заявою про відстрочення ухвали Господарського суду Луганської області від 18.08.2016 у справі №913/733/16 строком на 2 роки.

Заява з посиланням на приписи ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон про виконавче провадження) обґрунтована тим, що відповідач через тяжке фінансово-економічне становище не має можливості у стислі терміни, передбачені Законом про виконавче провадження, виконати зобов'язання перед позивачем по сплаті коштів в зазначених розмірах. Також відповідач зазначає, що на підставі наказу №527/1 від 16.04.2014 з квітня 2014 року робота підприємства була зупинена з метою забезпечення безпеки в період проведення антитерористичної операції в регіоні. На цей час виробничі цеха підприємства простоюють у зв'язку з низькою стабільністю забезпечення електричною електроенергією та недостатністю газопостачання. Складне фінансово-економічне становище пов'язане з довготривалим простоюванням виробничих потужностей внаслідок бойових дій в Луганській області, що викликали загрозу аварійної ситуації на підприємстві, екологічної катастрофи, а також загрози життю і здоров'ю працівників підприємства та усього населення регіону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Позивач відзивом (поясненням) №2018-02/12 від 12.02.2018 заперечив проти заяви про відстрочення виконання ухвали суду та зазначив, що відповідачеві за умовами мирової угоди вже було надано відстрочення сплати боргу на 1 рік, які останнім не виконані. Також позивач вказує на те, що поставлений відповідачеві товар має імпортне походження і його вартість прямо залежить від курсу валют, у зв'язку з чим позивач вже поніс величезні збитки тільки на курсовій різниці в вартості. Відповідач проігнорував звернення позивача з вимогою сплатити борг. Крім того, відповідач експлуатує модульну компресорну станцію (обладнання), вартість якої не сплачує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.33 Закону про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Частиною 3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Частинами 1, 4 ст.192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

За правилами ч.ч.3-4 ст.78 ГПК України в редакції, чинній на дату затвердження судом мирової угоди, мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Таким чином, у випадку укладення мирової угоди сторони фактично припиняють спір, тобто, за взаємною згодою виключно на добровільних засадах приймають на себе ті чи інші зобов'язання, а суд затверджує умови такої мирової угоди виключно з метою оформлення результату та наслідків розгляду позовної заяви.

Правові наслідки винесення відповідної ухвали про закриття провадження у справі встановлені ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Аналогічну норму містив і ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017.

Суд зауважує, що виходячи з особливостей такої підстави для закриття провадження у справі як затвердження мирової угоди у справі, винесення відповідної ухвали має специфічні правові наслідки, що суттєво відрізняються від наслідків прийняття рішення по суті позовних вимог.

Правова природа мирової угоди має дуалістичний характер, зокрема, з одного боку - є угодою сторін щодо їх прав та обов'язків в межах предмету спору, що знаходиться на розгляді в суді. З другого боку - ухвала про затвердження такої угоди є процесуальним документом суду, підлягає примусовому виконанню та закриває (припиняє) провадження у справі у разі затвердження. Суд не може на свій розсуд змінювати умови мирової угоди ані під час її затвердження, ані після. Протилежне було б втручанням у процес укладення мирової угоди та у погоджені сторонами умови і наслідки.

Судом встановлено, що мирова угода від 16.08.2016 затверджена ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.08.2016 у відповідності до Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент затвердження мирової угоди), внаслідок чого у відповідності до п.7 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України було припинено провадження у справі.

Господарський процесуальний кодекс України (в редакції від 15.12.2017) не містить підстав та порядку для припинення провадження у справі. Внаслідок затвердження мирової угоди, відповідно до п.7 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017) господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття (припинення) провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами і які повністю відкидають можливість судового захисту особи у господарському суді. Закриття провадження у справі відбувається у випадках, коли не можливий судовий захист особи у господарському суді.

Господарський суд зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Разом з тим ухвалою про затвердження мирової угоди по суті було відстрочено сплату грошових коштів, розмір яких та відповідний порядок були погоджені сторонами, у зв'язку з чим повторна відстрочка виконання зазначеної ухвали за своєю суттю призведе до зміни погодженого змісту мирової угоди, що є неприпустимим.

Винесення місцевим судом ухвали про затвердження мирової угоди має наслідком закриття (припинення) провадження у справі, а суд позбавлений в такому випадку права видавати наказ на примусове виконання ухвали або самостійно вносити зміни до будь-яких положень мирової угоди.

Крім того, задоволення вимоги про відстрочку виконання ухвали про затвердження мирової угоди призводить до порушення норм процесуального права щодо неприпустимості втручання суду в процес укладення мирової угоди та зміни наслідків погодження її змісту.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви б/н від 02.02.2018 Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" про відстрочення виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 18.08.2016 у справі №913/733/16 строком на 2 роки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви б/н від 02.02.2018 Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" про відстрочення виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 18.08.2016 у справі №913/733/16 строком на 2 роки відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 15.02.2018 у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Л.В. Іноземцева