ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

13.02.2018м. ДніпроСправа № 904/7195/17

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 37 691 971,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 979 810 783,60 грн. за кредитним договором

Суддя Назаренко Н.Г.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" грошові кошти у сумі 37 691 971,26 доларів США за кредитним договором № DNHL від 16.11.2005, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 14.06.2017 (25,9952120) складає 979 810 783,60 грн., які складаються з:

- заборгованість за кредитом - 14 117 848,21 доларів США;

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 16 935 057,42 доларів США;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4 674 553,81 доларів США;

- винагорода за кредитне обслуговування - 1 250 973,35 доларів США;

- штраф, фіксована частина та відсоток від ліміту - 713 538,47 доларів США.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 порушено провадження у справі.

28.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним кредитного договору № DNHL від 16.11.2005.

Ухвалою суду від 31.07.2017 зустрічну позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" на підставі п.п. 4, 6 ст. 63 ГПК України.

04.08.2017 на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" на ухвалу суду від 31.07.2017 по справі № 904/7195/17 про повернення позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2017 провадження у справі зупинено до закінчення апеляційного провадження та повернення справи № 904/7195/17 до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2017 у справі № 904/7195/17 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.11.2017 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2017 у справі № 904/7195/17 залишено без змін.

30.11.2017 справа №904/7195/17 повернулась до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 призначено судове засідання для вирішення питання щодо поновлення провадження у справі № 904/7195/17.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2017 поновлено провадження у справі № 904/7195/17 та оголошено перерву до 16.01.2018.

Відповідач надав 16.01.2018 заперечення на позов, в яких проти задоволення позову заперечив та зазначив, що позивачем безпідставно заявлені вимоги, щодо стягнення винагороди за кредитне обслуговування. Відповідно до п. А.10 позичальник щомісяця сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування в розмірі 0% процентів.

Крім того, відповідач зазначає, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому позивач нарахував, а відповідач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним та взагалі не передбачено договором. Так, відповідно до умов договору, не зазначено, які саме послуги надаються ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА ІНВЕСТМЕНТ" за вказану винагороду банку та які саме послуги входять до управління фінансовим інструментом.

16.01.2018 винесено ухвалу якою призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання відкладено до 13.02.2017

18.01.2018 позивач надав до суду відповідь на заперечення, в якій зазначив, що відповідно до п. 1.5 Кредитного договору № DNHL від 16.11.2005 позичальник зобов'язується сплатити банку комісію у розмірі 0,79% щомісяця від суми встановленого кредитного ліміту за резервування кредитних коштів по курсу НБУ на день спати комісії. Для цього банк відкриває позичальнику рахунок комісії 3121. Остаточна сплата комісії здійснюється не пізніше дати закінчення кредитного договору.

Отже, сторонами відповідно до ст. 627 ЦК України погоджено нарахування та сплата комісії.

Позивач зазначає, що 15.11.2013 сторони погодили внесення змін до договору та виклали текст договору в наступній редакції: "п. А.6. за користування кредитом позичальник сплачує винагороду за кредитне обслуговування в розмірі 2% річних від суми залишку непогашення заборгованості. Сплата винагороди здійснюється в гривнях. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті за курсами НБУ на дату розрахунку. Розрахунок здійснюється щодня. Нарахування винагороди здійснюється в дату сплати. Остаточна сплата винагороди здійснюється не пізніше дати закінчення кредитного договору"; "п. А.10. позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі --- % від суми зазначеного у п. А.2. цього договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів на сплату судових витрат, у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит. наданий в іноземній валюті, винагорода сплачується у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на дату сплати. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагород здійснюється у дату сплати.".

Крім того, позивач зазначив, що кредитний договір № DNHL від 16.11.2005 є договором приєднання. Оскільки кредитним договором приєднання було визначено два види винагороди за кредитне обслуговування, то сторони погодили сплату позичальником одного виду винагороди за кредитне обслуговування, а саме визначену п. А.6. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" не просить стягнути з відповідача суму винагороди за кредитне обслуговування за п. А.10, а просить стягнути суму винагороди за кредитне обслуговування, передбачене п. А.6, а тому доводи відповідача про необґрунтоване заявлення позовної вимоги про стягнення винагороди за кредитне обслуговування, передбачене п. А.10, є таким, що не відповідає дійсності.

Також позивач зазначив, що при внесенні змін до кредитного договору від 25.04.2008 року сторони дійшли згоди про оплату коштів за користування кредитом:

- процентів в розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом;

- винагороди за кредитне обслуговування у розмірі 2% річних від суми залишку заборгованості.

Інформація щодо винагороди за кредитне обслуговування, котра не оплачена відповідачем згідно п. А. 6 та п. 4.1. договору, міститься в окремому пункті договору, тобто оплата винагороди за п. А.6, п. 4.1. прямо передбачено умовами кредитного договору, та при підписанні 25.04.2008 договору про внесення змін до Кредитного договору відповідач мав всю інформацію, щодо наявності винагороди за кредитне обслуговування, а встановлення в договорі 15.11.2013 додаткової винагороди за кредитне обслуговування в розмірі ---% від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів на сплату витрат, у поточну дату сплати процентів не спростовує обов'язок позичальника здійснити оплату винагороди за користування кредитом, визначеної п. А.6 та п. 4.1. договору.

Крім того, позивач зазначає, що у кредитному договорі міститься декілька пунктів в яких зазначенні данні щодо винагороди за кредитне обслуговування та її сплати, а саме у п. А6 кредитного договору зазначено, що позичальник зобов'язаний сплатити банку винагороду за кредитне обслуговування в розмірі 2% річних від суми залишку непогашеної заборгованості, п. 4.1. зазначено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2., 2.4.1. цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6. цього договору. Позивач посилається на те, що в кредитному договорі міститься інформація про винагороду за кредитне обслуговування, котра визначена п. А.10, на котру посилається відповідач, й порядок її оплати: п. А.10 та п. 4.5.

Таким чином, сторони погодили два види винагороди за кредитне обслуговування:

- винагорода за кредитне обслуговування від суми залишку непогашеної заборгованості. Розрахунок здійснюється щодня. Нарахування винагороди здійснюється в дату сплати. Остаточна сплата винагороди здійснюється не пізніше дати закінчення кредитного договору (п.п. А.6, 4.1.);

- винагорода за кредитне обслуговування (щомісячна) від суми зазначеного у п. А.2. цього договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів на сплату судових витрат, у поточну дату сплати процентів. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати (п. А.10 та п. 4.5).

У судовому засіданні 13.02.2018 відповідач надав клопотання про призначення судово-економічної експертизи, яке обґрунтоване тим, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують наявність значних розбіжностей в розрахунках заявленої до стягнення суми, здійсненими як позивачем, так і відповідачем, надані докази є взаємосуперечливими, при цьому, беззаперечною є складність розрахунків відповідно до умов кредитного договору, що у своїй сукупності свідчить про те, що з метою належної перевірки здійсненого розрахунку заборгованості виникла дійсна потреба у призначенні відповідної судової економічної експертизи із залученням відповідних фахівців у даній сфері.

Позивач проти клопотання відповідача про призначення у справі судової експертизи заперечував, зазначив, що її проведенням відповідач намагається лише затягнути судовий процес.

Враховуючи приписи чинного законодавства, розглянувши клопотання відповідача про призначення експертизи, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення з огляду на наступне.

В матеріалах справи містяться документи, які підтверджують наявність значних розбіжностей в розрахунках заявленої до стягнення суми, здійсненими як позивачем, так і відповідачем, надані докази є взаємосуперечливими, при цьому, беззаперечною є складність розрахунків відповідно до умов кредитного договору, що у своїй сукупності свідчить про те, що з метою належної перевірки здійсненого розрахунку заборгованості виникла дійсна потреба у призначенні відповідної судової економічної експертизи із залученням відповідних фахівців у даній сфері, контррозрахунок, наданий відповідачем значно відрізняється від розрахунку позивача.

При цьому, судом враховується значний об'єм платіжних та розрахункових документів, що підлягають дослідженню (т. 1 а.с. 117-250, т. 2 а.с. 1-250, т. 3 а.с. 1-32, а.с. 47-250, т. 4 а.с. 1-250, т. 5 а.с. 1-216); аналіз їх даних потребує спеціальних знань в сфері фінансово-кредитних операцій, що обумовлює призначення у справі судової економічної експертизи.

Оскільки для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи необхідно встановити фактичну суму стягнення, суд ухвалою від 13.02.2018 призначив судову економічну експертизу для встановлення правильності розрахунків позивача.

У відповідності до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд" одним з аспектів якого є право на розгляд справи упродовж розумного строку.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Також, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (Заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012 (пункт 29) Суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Відповідно із п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленим пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликано настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії, що зумовлює зупинення провадження у справі.

Вказаною нормою ГПК України передбачено право суду зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Оскільки, у судовому засіданні 13.02.2018 не було оголошено ухвалу про зупинення провадження у справі, суд вважає за необхідне винести ухвалу, якою зупинити підготовче провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 177, 182, 228, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Підготовче провадження по справі № 904/7195/17 зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала набирає законної сили - 13.02.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко