КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2018 р. Справа№ 911/3176/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

від позивача Присяжний В.П.

від відповідача не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект"

на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2017 (повний текст складено 08.12.2017) по справі №911/3176/17 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект"

про стягнення 83 041,07 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірне підприємство "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект" про розірвання договору оренди майна №31/12 від 31грудня 2015 року та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 83041 грн. 07 коп.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.11.2017 по справі №911/3176/17 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект" на користь Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 83041,07 грн боргу, та 4800,07 грн судового збору.

Розірвано Договір оренди індивідуально-визначеного майна № 31/12 від 31 грудня 2015 року, укладений між Дочірнім підприємством "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промкомплект".

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач не виконав належним чином обов'язок по сплаті орендних платежів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промкомплект" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2017 скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначив, що позивач не надсилав відповідачу рахунки, на оплату, в зв'язку з чим останній здійснював оплату за орендовано майно за власним розрахунком. Таким чином, суд безпідставно розірвав спірний договір, за відсутності порушень строків оплати.

Ухвалою від 26.12.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект" на рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2017 по справі №911/3176/17 та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

15 січня 2018 року до Київського апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів апелянта, а рішення місцевого господарського суду просив залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 призначено справу до розгляду 05.02.2018.

В судове засідання 05.02.2018 з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2017.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

31 грудня 2015 року між Дочірнім підприємством "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промкомплект" укладено договір оренди індивідуально-визначеного майна № 31/12 (далі - Договір).

Відповідно до умов договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування: асфальтозмішувальну установку, за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вулиця 8 км, б. 1-А, що обліковується на балансі ДП "Київський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Згідно з п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі незалежної оцінки, із застосуванням річної орендної ставки в розмірі 10 % в т. ч. ПДВ, і становить за базовий місяць розрахунку (місяць, на дату якого виконана незалежна оцінка) 20 551,30 грн., в т. ч. ПДВ (20 %). Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця, наступного за базовим, до першого місяця оренди та на індекс інфляції за перший місяць оренди. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Відповідно до п. 3.2 договору щомісячна орендна плата перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця в розмірі 100 % щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що Орендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі вносити на розрахунковий рахунок Орендодавця орендну плату, суму податку на додану вартість, до 20 числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до наданих орендодавцем рахунків та надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати.

Згідно з п. 9.1 договір укладено строком на 10 (десять) років та діє з моменту його підписання обома сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав відповідачу об'єкт оренди згідно з актом приймання-передачі майна від 31.12.2015.

Як зазначає позивач, відповідач не виконував належним чином обов'язок по сплаті орендних платежів, а саме частково здійснив оплату за травень 2017 року та не сплатив орендні платежі за період з 01.06.2017 до 30.09.2017, в зв'язку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 83041 грн. 07 коп.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором в частині своєчасної оплати. Доказів оплати за орендоване майно відповідачем не надано.

Посилання апелянта на неналежне виконання позивачем п.3.1. Договору (виставлення рахунків) колегією суддів визнано безпідставними, оскільки не звільняють відповідача від своїх зобов'язань з оплати орендованого майна.

Частиною 1 ст. 782 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Орендна плата, згідно зі ст. 284 Господарського кодексу України є істотною умовою договору оренди.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір, у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

При цьому, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 р. № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, норми ст. 188 ГК України та ст. 11 ГПК України(в редакції до 15.12.2017) не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не сплатив орендні платежі за період з 01.06.2017 по 30.09.2017

Таким чином, оскільки договором прямо передбачена можливість розірвання договору оренди якщо орендар, зокрема, не вносить орендну плату понад три місяці, а також з урахуванням того, що несплата орендних платежів є істотним порушенням договору оренди, позовні вимоги про розірвання договору оренди №20/15 від 06.07.2015 року є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промкомплект" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 22.11.2017 по справі №911/3176/17 без змін.

2.Матеріали справи №911/3176/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.02.2018.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай