номер провадження справи 10/34/12
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.02.2018 Справа № 5009/1785/12

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Вака В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Бердянської міської ради Запорізької області на дії Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі № 5009/1785/12

за позовом: Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі: Бердянської міської ради Запорізької області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Косогляд Едуарда Яковича

про стягнення 3677,53 грн.

від прокуратури - Тронь Г.М., посвідчення № 035881 від 05.10.2015 року

від стягувача (Бердянської міської ради Запорізької області) - не з'явився

від боржника - не з'явився

від Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - не з'явився

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.01.2018 року, у зв'язку із звільненням з посади судді-доповідача Алейникової Т.Г., матеріали скарги в зазначеній судовій справі передано на розгляд судді Смірнову О.Г.

СУТЬ ПИТАННЯ: Стягувач у справі - Бердянська міська рада Запорізької області звернувся до Господарського суду Запорізької області зі скаргою в порядку ст. ст. 339, 340 ГПК України на дії Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо виконання рішення суду у справі № 5009/1785/12 від 19.06.2012 року, в якій просить:

- визнати незаконними дії начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудки М.О. з винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.01.2018 року № 403 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12;

- визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.01.2018 року № 403 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12;

- зобов'язати Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12.

З 15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (який набрав чинності з 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, розгляд скарги в даній справі здійснюється за правилами нової редакції ГПК України, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

02.02.2018 року на електронну адресу суду від прокурора надійшов відзив на скаргу, в якому останній повідомляє, що Бердянською міською радою 01.02.2018 року направлено заяву про закриття провадження з розгляду скарги на дії державного виконавця у справі № 5009/1785/12 у зв'язку з тим, що 01.02.2018 року державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Пугачовою А.В. відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року. При цьому вказує, що ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 55689656 встановлено, що державним виконавцем 01.02.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12. У зв'язку з викладеним прокурор зазначає, що скарга Бердянської міської ради на дії державного виконавця від 22.01.2018 року направлена на відкриття останнім виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року, яке станом на 02.02.2018 року відкрито, а відтак вважає, що провадження з розгляду вказаної скарги може бути закрито відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до п. 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

З врахуванням викладеного, суд позбавлений можливості прийняти надісланий Бердянською місцевою прокуратурою електронною поштою відзив на скаргу як офіційний документ, оскільки вій надійшов без електронного цифрового підпису, про що господарським судом складений акт від 02.02.2018 року.

Безпосередньо в судовому засіданні 05.02.2018 року прокурор повідомив, що Бердянською міською радою на адресу суду було направлено заяву про закриття провадження з розгляду скарги у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року.

Проте станом на час проведення судового засідання з розгляду скарги в даній справі вказана заява від Бердянської міської ради на адресу суду не надійшла.

Представники стягувача - Бердянської міської ради Запорізької області, боржника - Фізичної особи-підприємця Косогляд Едуарда Яковича та Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання 05.02.2018 року не з'явилися, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, у зв'язку з чим вона розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.06.2012 року у справі № 5009/1785/12 позовні вимоги Бердянського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі: Бердянської міської ради Запорізької області до Фізичної особи-підприємця Косогляд Едуарда Яковича задоволено частково. Зокрема вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Косогляда Едуарда Яковича на користь Бердянської міської ради Запорізької області заборгованість у розмірі 3296,71 грн., а також стягнути з Фізичної особи-підприємця Косогляда Едуарда Яковича на користь Державного бюджету України (Одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя, Орджонікідзевський район, МФО 813015, , № рахунку 3007, символ звітності 206) судовий збір у розмірі 1609,50 грн. В частині стягнення пені за договором позов залишено без розгляду.

На виконання вказаного рішення 02.07.2012 року господарським судом були видані відповідні накази.

Наказ Господарського суду Запорізької області № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року про стягнення заборгованості в сумі 3296,71 грн. був переданий на виконання до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2017 року державним виконавцем Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було прийнято повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, яким стягувачу - Бердянській міській раді повернуто наказ № 5009/1785/12 від 02.07.2017 року без прийняття до виконання у зв'язку з не наданням доказів на підтвердження сплати авансового внеску.

На виконання вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем листом № 01-7968/48 від18.12.2017 року направлено до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області наказ № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року та платіжне доручення № 965 від 07.12.2017 року про сплату авансового внесу.

04.01.2018 року повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 403 начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудки М.О. наказ № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року повернуто Бердянській міській раді на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у виконавчому документі відсутня дата народження боржника.

Стягувач у справі - Бердянська міська рада Запорізької області з вказаним повідомленням № 403 від 04.01.2018 року Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не погоджується, вважає дії начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо прийняття вказаного повідомлення незаконними, а повідомлення таким, що підлягає визнанню недійсним. При цьому зазначає, що у своєму повідомленні про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання начальник відділу Дудка М.О. помилково застосовує норму ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», як до боржника - фізичної особи. Втім в даному випадку боржником у справі є Фізична особа-підприємець Косогляд Едуард Якович, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Крім цього згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 21.05.2014 року у справі № 6-45цс14 зазначено, що відсутність у виконавчому документі лише певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Вважає, що обґрунтування начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудки М.О. повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі відсутності у ньому дати народження боржника - фізичної особи-підприємця є безпідставним та незаконним.

Надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, пов'язані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи стягувача суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, розділів ІІІ, ІV ГПК тощо.

Матеріали справи свідчать, що однією з вимог поданої стягувачем у справі (скаржник) скарги є: зобов'язати Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Відповідно до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження, отриманої з офіційного сайту Міністерства юстиції України https://asvpweb.minjust.gov.ua, вбачається, що станом на 05.02.2018 року виконавче провадження № 55689656, боржником у якому є Косогляд Едуард Якович та стягувачем є Бердянська міська рада Запорізької області перебуває у стані «відкрито», дата відкриття « 01.02.2018 року».

Отже, відповідно до отриманої інформації автоматизованої системи виконавчого провадження станом на день розгляду скарги в даній справі виконавче провадження № 55689656 щодо примусового виконання наказу № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року відкрито Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки станом на день розгляду скарги в даній справі Бердянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 55689656 щодо примусового виконання наказу № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року, відтак провадження з розгляду скарги Бердянської міської ради Запорізької області на дії Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в частині вимог про зобов'язання Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12 слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної виконавчої служби, які обов'язково пов'язані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії, які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обов'язків здійснювати дії у межах закону.

Стаття 326 ГПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З 05.10.2016 року набрав чинності новий Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року, далі Закон, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Матеріали справи свідчать, що стягувач у справі - Бердянська міська рада Запорізької області неодноразово пред'являв до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області наказ № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року з метою його примусового виконання.

04.01.2018 року начальником Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудкою М.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 403, яким наказ № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року повернуто Бердянській міській раді на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у виконавчому документі відсутня дата народження боржника.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Так, в частині 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року встановлені вимоги до виконавчого документа.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

З аналізу змісту вказаної норми Закону вбачається, що у виконавчому документі обов'язкове зазначення дати народження боржника - фізичної особи.

Поняття фізичної особи міститься в ст. 24 ЦК України, якою визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Втім, стороною у справі (відповідачем) та боржником за наказом № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року є фізична особа-підприємець Косогляд Едуард Якович.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ч. 1 ст. 51 ЦК України).

Таким чином, фізична особа-підприємець це суб'єкт господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації, реалізовуючи сукупність господарських прав та обов'язків та може нести відповідальність за своїми зобов'язаннями так само, як і юридична особа.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року не містить вимог щодо необхідності зазначення дати народження у виконавчому документі, боржником за яким є фізична особа-підприємець.

Станом на момент прийняття рішення у справі № 5009/1785/12 (19.06.2012 року) та видачі наказу на його виконання (02.07.2012 року) був чинним Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Відтак, станом на момент видачі наказу у справі № 5009/1785/12 норми діючого на той час Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року також не вимагали обов'язкового зазначення у виконавчому документі дати народження боржника - фізичної особи-підприємця, а лише передбачали можливість (право, а не обов'язок) зазначення інших даних, зокрема і дати народження (для фізичних осіб), якщо вони відомі суду.

Враховуючи викладене, виданий судом наказ № 5009/1785/12 від 02.07.2012 року відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», як в редакції, яка була чинною на момент його видачі, так і в редакції Закону, чинній на даний час, містить усі необхідні відомості, які дають змогу ідентифікувати боржника: ім'я (прізвище, власне ім'я, по батькові), його місце проживання, індивідуальний ідентифікаційний номер.

Разом з тим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів установ, організацій, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.01.2018 року № 403 суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження» та порушують права і законні інтереси стягувача щодо своєчасного та повного виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Стягувачем - Бердянською міською радою Запорізької області доведена неправомірність дій Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області при прийнятті повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 403 від 04.01.2018 року та порушення його законних прав щодо своєчасного та повного виконання судового рішення.

За такими обставинами, дії начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудки М.О. з винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.01.2018 року № 403 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12 слід визнати незаконними, а повідомлення начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудки М.О. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.01.2018 року № 403 недійсним.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 3 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 року у справі "Півень проти України" суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 17.05.2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст.6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п.1 ст.6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява №22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд наголосив, що "відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що "адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.".

Керуючись ст. ст. 74, 86, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 234, 235, 339, 342, 343 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 5009/1785/12 щодо розгляду скарги Бердянської міської ради Запорізької області на дії Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в частині вимог про зобов'язання Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12 закрити.

2. Скаргу Бердянської міської ради Запорізької області на дії Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі № 5009/1785/12 задовольнити частково.

3. Визнати незаконними дії начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дудки М.О. з винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 403 від 04.01.2018 року з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12.

4. Визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 403 від 04.01.2018 року з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 02.07.2012 року у справі № 5009/1785/12.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ст. 256 ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через Господарський суд Запорізької області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано - 07.02.2018 року

Суддя О.Г. Смірнов