ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3409/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/3409/17

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго»,

м. Сімферополь

про стягнення 3 266 567,50 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі-ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (далі-ОП «Кримтеплокомуненерго», відповідач) про стягнення 3 266 567,50 грн.

Згідно з приписами ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України», у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та встановлено забезпечити розгляд господарських справ Господарського суду Автономної Республіки Крим - Господарським судом Київської області, а господарських справ Господарського суду міста Севастополя - Господарським судом міста Києва, господарських справ Севастопольського апеляційного господарського суду - Київським апеляційним господарським судом.

У звязку з викладеним, розгляд даної справи здійснюється господарським судом Київської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-214 від 28.05.2012 щодо погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у відповідача-боржника перед позивачем-кредитором за договором поставки природного газу № 06/09-1200БО-19 від 23.09.2009, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 1 853 659,60 грн. основного боргу, 330 497,65 грн. пені, 129 756,00 грн. штрафу Разом з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача 842 559,72 грн. інфляційних втрат, з яких:

- 631 745,54 грн., нарахованих у звязку із простроченням виконання зобовязань за Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-214 від 28.05.2012

- 210 814,18 грн., нарахованих на суму заборгованості, підтверджену рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14 щодо сплати осново боргу

та 110 094,53 грн. 3 % річних, з яких:

- 96 165,42 грн., нарахованих у звязку із простроченням виконання зобовязань за Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-214 від 28.05.2012

- 13 929,11 грн., нарахованих на суму заборгованості, підтверджену рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14 щодо сплати осново боргу.

Ухвалою суду від 21.11.2017 провадження у справі № 911/3409/17 порушено, розгляд справи призначений в судовому засіданні на 13.12.2017.

Ухвалою суду від 13.12.2017 розгляд справи був відкладений на 10.01.2018.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким Господарський процесуальний кодексу України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у редакції, яка діє з 15.12.2017 передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд не переходив до розгляду даної справи по суті, відтак, розгляд даної справи знаходився на стадії підготовчого провадження та був продовжений за правилами нової редакції Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 10.01.2018 судом проведено дії відповідно до частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України, розяснено стороні обмеження строків на подання ним заяв по суті справи та доказів початком стадії розгляду справи по суті та встановлено порядок з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, з урахуванням судових засідань, що вже були проведені у даній справі, представником позивача заявлено про відсутність бажань на подання нових письмових заяв по суті справи і нових доказів та готовність переходити до розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 10.01.2018 закрито підготовче провадження у справі № 911/3409/17, справу призначено до розгляду по суті на 31.01.2018.

В судових засіданнях 13.12.2017, 10.01.2018, 31.01.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судові засідання 13.12.2017, 10.01.2018, 31.01.2018 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, до суду не надіслав.

Як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходженням відповідача є: 95026, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А. Відповідач належним чином був повідомлений про місце і час судових засідань, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки у справі № 911/3409/17 щодо розміщення інформації на офіційному веб-порталі господарського суду Київської області в мережі Інтернет (www.ko.arbitr.gov.ua/sud5012) в розділі «Новини та події суду» від 22.11.2017 та 14.12.2017, як повідомлення відповідача про розгляд справи за його участю.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2012 між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (кредитор) та Орендним підприємством «Кримтеплокомуненерго» (боржник) було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-214, відповідно до умов п. 1.1 якого кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (надалі - «реструктуризація»), що виникла у боржника перед кредитором за Договором поставки природного газу від 23.09.2009 № 06/10-1200-БО-19 (надалі - договір поставки природного газу).

Відповідно до п. 2.1 договору, загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1 цього договору, станом на 31.03.2012 складає 11 121 957,19 грн., що підтверджується актом звірки розрахунків.

Згідно з п. 2.2 договору, боржник зобов'язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п. 2.1 цього договору, шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі - графік), зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню.

У відповідності з п. 3.1 договору, за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до цього договору та чинного законодавства України.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що за прострочення виконання зобовязань, вказаних у п. 2.2 договору, боржник зобовязується сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф в розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками та діє до 30.04.2032 року, а в частині виконання зобовязань за договором - до їх повного здійснення (п. 5.1 договору).

Відповідач в порушення своїх зобовязань за договором про реструктуризацію заборгованості від 28.05.2012 № 14/12-214 щодо здійснення щомісячних платежів з погашення боргу в строки встановлені графіком погашення заборгованості за поставлений природний газ не виконує належним чином, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 1 853 659,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач у судові засідання не зявився, відзиву на позов, контррозрахунку суми боргу або доказів оплати заборгованості за договором № 14/12-214 про реструктуризацію заборгованості від 28.05.2012 суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобовязань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 14/12-214 про реструктуризацію заборгованості від 28.05.2012, з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 1 853 659,60 грн., є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 129 756,00 грн. штрафу та 330 497,65 грн. пені, нарахованої за період: липень 2014-вересень 2017.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Як зазначалося вище, згідно з п. 3.4 договору передбачено, що за прострочення виконання зобовязань, вказаних у п. 2.2 договору, боржник зобовязується сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено розмір пені в сумі 330 497,65 грн., нарахованої за сукупний період: липень 2014-вересень 2017 та штраф у розмірі 129 756,00 грн.

Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення пені та штрафу, встановивши, що визначений позивачем розмір пені та штрафу є обґрунтованим та арифметично вірним, а отже дійшов висновку, що пеня і штраф підлягають стягненню з відповідача в заявленому позивачем розмірі.

Разом з цим, позивач також звертається із вимогами про стягнення 3 % річних:

96 165,42 грн., нарахованих за період: червень 2014-вересень 2017, у звязку із простроченням виконання зобовязанням за договором реструктуризації заборгованості від 28.05.2012 № 14/12-214;

13 929,11 грн., нарахованих за період з 17.07.2014 по 17.11.2017, у звязку із простроченням сплати заборгованості, стягнутої за рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14.

Поміж цим, позивач звертається із вимогами про стягнення з відповідача інфляційних втрат:

631 745,54 грн., нарахованих за період: липень 2014-серпень 2017, у звязку із простроченням виконання зобовязанням за договором реструктуризації заборгованості від 28.05.2012 № 14/12-214;

210 814,18 грн., нарахованих за період з 01.07.2014 по 31.10.2017, у звязку із простроченням сплати заборгованості, стягнутої за рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», визначено, що кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу (п. 5.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Суд, перевіривши розрахунок 3 % річних, встановивши, що доданий позивачем до матеріалів справи розрахунок є арифметично вірний, дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірах: 96 165,42 грн., нарахованих у звязку із простроченням виконання зобовязань за Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-214 від 28.05.2012 та 13 929,11 грн., нарахованих на суму заборгованості, підтверджену рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14 щодо сплати осново боргу.

Разом з цим, судом здійснений розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 210 814,18 грн., нарахованих за період з 01.07.2014 по 31.10.2017, у звязку із простроченням сплати заборгованості, стягнутої за рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14, підлягає частковому задоволенню в сумі 140 450,96 грн.

Позивачем у розрахунку суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів, у звязку із простроченням сплати заборгованості за рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14 (у таблиці) вірно здійснено розрахунок інфляційного збільшення та зазначено суму збільшення 140 450,96 грн., проте в прохальній частині позовної заяви позивач вже просить стягнути суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 210 814,18 грн. на суму боргу за рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14.

Отже, з урахуванням здійсненого судом розрахунку інфляційних втрат, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати в розмірах: 631 745,54 грн., нарахованих у звязку із простроченням виконання зобовязань за Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-214 від 28.05.2012 та 140 450,96 грн., нарахованих на суму заборгованості, підтверджену рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14 щодо сплати осново боргу.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (95026, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А, ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 1 853 659 (один мільйон вісімсот пятдесят три тисячі шістсот пятдесят девять) грн. 60 коп. заборгованості, 330 497 (триста тридцять тисяч чотириста девяносто сім) грн. 65 коп. пені, 129 756 (сто двадцять девять тисяч сімсот пятдесят шість) грн. 00 коп. штрафу, 631 745 (шістсот тридцять одну тисячу сімсот сорок пять) грн. 54 коп. інфляційних втрат, нарахованих у звязку із простроченням виконання зобовязань за Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-214 від 28.05.2012, 140 450 (сто сорок тисяч чотириста пятдесят) грн. 96 коп. інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, підтверджену рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14 щодо сплати осново боргу, 96 165 (девяносто шість тисяч сто шістдесят пять) грн. 42 коп. 3 % річних, нарахованих у звязку із простроченням виконання зобовязань за Договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-214 від 28.05.2012, 13 929 (тринадцять тисяч девятсот двадцять девять) грн. 11 коп. 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, підтверджену рішенням господарського суду Київської області від 04.09.2014 у справі № 911/3241/14 щодо сплати осново боргу та 47 943 (сорок сім тисяч девятсот сорок три) грн. 07 коп. судового збору.

Видати наказ.

2. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 08.02.2018.

Суддя О.О. Христенко