ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.2018р. Справа №905/3039/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промсервіс", м.Чернігів

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат",

м.Докучаєвськ

про стягнення заборгованості в сумі 106546,75 грн.

Суддя Г.В. Левшина

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промсервіс", м.Чернігів, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат", м.Докучаєвськ, про стягнення заборгованості в сумі 106546,75 грн., у тому числі основний борг в сумі 73440,00 грн. та пеня в сумі 33106,75 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань на договором поставки №278 від 22.07.2014р. в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару, специфікацію до договору №1 від 22.07.2014р., видаткову накладну №РН-001156 від 05.08.2014р., товарно-транспортну накладну №4113 від 05.08.2014р., платіжне доручення №3822 від 14.12.2017р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 11.01.2018р., що надійшов до суду 15.01.2018р. заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на статті 257, 266, 267 Цивільного кодексу України, у звязку з чим заявив про застосування позовної давності по вимогах про стягнення суми основного боргу та пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

22.07.2014р. між сторонами був підписаний договір поставки №278 (на придбання матеріально-технічних ресурсів), за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався передати, а покупець (відповідач) взяв на себе зобовязання прийняти та оплатити матеріально-технічні ресурси на умовах, передбачених даним договором.

Кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до даного договору, що є його невідємною частиною (п.2.2 договору).

За умовами п.3.1 договору поставка ресурсів здійснюється видами транспорту вказаними в специфікації у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс», в редакції 2010р.

Строки поставки ресурсів вказуються в специфікаціях. У випадку поставки ресурсів у відповідності до графіку графік оформлюється в якості додатку до договору (п.3.2 договору).

Згідно з п.4.1 договору поставка ресурсів здійснюється за цінами, що визначені згідно з умовами поставки, вказані в специфікаціях та включають в себе всі податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки та маркування та інші витрати постачальника, повязані з поставкою товару.

Відповідно до п.10.4 вказаний договір набирає законної сили з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів про необхідність надання погодження на укладення органами правління сторін, що мають відповідні повноваження.

Договір чинний до 31.12.2014р. Закінчення дії договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань за даним договором.

На виконання умов договору між сторонами підписана специфікація №1 від 22.07.2014р., в якій сторонами узгоджено номенклатуру ресурсів, виробника, кількість, ціну за одиницю, загальну вартість.

Так, за умовами п.п.2-3 специфікації ресурси поставляються на умовах поставки СРТ (склад покупця), у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс», в редакції 2010р.

Строк поставки ресурсів: протягом 10 календарних днів від дати підписання специфікації.

Згідно видаткової накладної №РН-001156 від 05.08.2014р. позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар за договором №278 від 22.07.2017р. на загальну суму 73440,00 грн.

Факт постачання позивачем товару на вказану суму відповідачем не заперечується.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.п.5.1.-5.2 до договору №278 від 22.07.2014р. оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в у договорі.

Специфікацією №1 від 22.07.2014р. до договору сторонами погоджено наступний строк оплати: протягом 35 календарних днів з моменту поставки.

Таким чином, відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару в строк до 09.09.2014р.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар в сумі 73440,00 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач належним чином не виконав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 11.01.2018р., що надійшов до суду 15.01.2018р., заявив про застосування судом позовної давності до позовних вимог.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом статтей 260-261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено вище, відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару протягом 35 календарних днів з моменту його поставки, тобто до 09.09.2014р. включно.

Як наслідок, позивач дізнався про порушення відповідачем свого права на отримання оплати за поставлені ресурси, відповідно, 09.09.2014р., у зв'язку з чим право позивача на відповідний позов виникло з наступного дня, тобто 10.09.2014р. Виходячи з того, що позовна заява направлена до суду 16.12.2017р. (згідно експрес-накладної №467), судом встановлено, що позивачем пропущений встановлений ст.257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості в сумі 73440,00 грн.

Згідно із п.4 ст.267 Цивільного кодексу України закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позовних вимогах.

За приписом п.5 ст.267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Поважними причинами є такі обставини, які роблять своєчасне предявлення позову до суду неможливим або ускладненим.

Позивачем в заяві, що надійшла до суду 24.01.2018р., заявлено про поновлення строку звернення до господарського суду за захистом свого порушеного права та визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Зокрема, позивач на посилається на проведення бойових дій на території Донецької області.

За висновками суду, обставини, на які посилається позивач не є обгрунтованими та не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з огляду на наступне.

У звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014р. №405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України, положень ст.34 Кодексу України про Працю України, ст.13 Закону України Про оплату праці, ст.6 Закону України Про охорону праці, згідно рішення зборів суддів господарського суду Донецької області від 07.07.2014р., приймаючи до уваги рекомендації Ради суддів України від 11.07.2014р., з метою збереження життя і здоровя працівників господарського суду Донецької області та учасників судового процесу, захисту їх законних прав та інтересів, відповідно до наказу голови суду від 14.07.2014р. №38, господарський суд Донецької області з 15.07.2014р. призупинив свою роботу до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю і здоровю працівників господарського суду Донецької області та учасників судового процесу.

27.04.2015р. господарський суд Донецької області відновив свою роботу за адресою: м.Харків, проспект Науки, буд.5, на підставі розпорядження голови Вищого господарського суду України від 24.04.2015р. №21-р, яке видано відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції, Указу Президента України від 12.11.2014р. №868/2014р. Про внесення змін до мережі господарських судів України та на підставі подання Державної судової адміністрації України від 22.04.2015р. №8-8141/15 про можливість відновлення роботи господарського суду Донецької області.

Таким чином, будь-які перешкоди для своєчасного звернення до суду шляхом направлення позовної заяви з метою відновлення порушеного права були відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 73440,00 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.7.2 договору від 22.07.2014р. №278 за прострочення оплати товару більше ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів, покупець сплачує пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідному періоді.

Позивачем на підставі п.7.2 договору від 22.07.2014р. №278 нараховано та предявлено до стягнення пеню в сумі 33106 грн. 75 коп.

Відповідач у відзиві також заявив про застосування судом строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Відповідно до ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За змістом п.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. N10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зі спливом позовної давності до основної вимоги позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки. Якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважатиметься, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Згідно п.5.3 постанови зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 Цивільного кодексу України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 Цивільного кодексу України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

За таких обставин, враховуючи сплив позовної давності щодо вимог про стягнення основного боргу, позовна давність спливла і до вимог щодо стягнення пені в сумі 33106 грн. 75 коп., внаслідок чого позов в цій частині вимог також підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промсервіс", м.Чернігів до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат", м.Докучаєвськ про стягнення заборгованості в сумі 106546,75 грн., у тому числі основний борг в сумі 73440,00 грн. та пеня в сумі 33106,75 грн.

В судовому засіданні 19.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 19.02.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина