ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10317/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д., за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро

до Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект", м. Дніпро

про стягнення 19848,87 грн

у присутності представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2783 від 12.12.2017, старший юрисконсульт;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

13.12.2017 Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (далі - відповідач) про стягнення 18251,07 грн основного боргу за послуги, 1006,25 грн пені, 474,46 грн інфляційних втрат та 117,09 грн 3% річних, нарахованих ним з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №73240 про надання телекомунікаційних послуг, укладеного між сторонами 27.11.2013.

Ухвалою суду від 13.12.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 18.01.2018 на підставі ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діяла до 15.12.2017.

15.12.2017 на підставі Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 9 частини першої розділу ХІ "Перехідні положення" нової редакції Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, розгляд цієї справи здійснюється за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.01.2018 розгляд справи на підставі п. 1 ч. 2 ст. 202 ГПК України відкладено на 08.02.2018 у зв'язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про призначене судове засідання.

24.01.2018 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач, з урахуванням прострочення відповідачем оплати за послуги, що надавались у листопаді та грудні 2017 року, просить стягнути з останнього грошові кошти у сумі 25367,54 грн, у т.ч.: 22901,39 грн заборгованості за послуги, 1737,14 грн пені, 532,42 грн втрат від інфляції та 196,59 грн 3% річних.

06.02.2018 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 25034,02 грн, у т.ч.: 22901,39 грн заборгованості за послуги, 1403,62грн пені, 532,42 грн втрат від інфляції та 196,59 грн 3% річних.

Також, від тієї ж дати позивач подав заяву про долучення доказів, якою просить суд долучити до матеріалів справи докази отримання відповідачем актів наданих послуг за спірний період, докази направлення на адресу відповідача актів звіряння взаєморозрахунків та повідомлення про розірвання договору №73240 про надання телекомунікаційних послуг від 27.11.2013, а також прийняти у якості доказів довідку банку про зарахування 3082,82 грн як оплати за спірним договором.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 ГПК України встановлено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, у суду відсутні підстави для задоволення заяв позивача про збільшення позовних вимог та про уточнення позовних вимог (яке фактично також є збільшенням позовних вимог), оскільки дана справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, а вказані заяви подано після першого судового засідання, яке відбулось 18.01.2018.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судових засіданнях не скористався, про дату, час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд наголошує на тому, що ухвала про порушення провадження у справі від 13.12.2017 та ухвала про відкладення розгляду справи від 18.01.2018 були надіслані всім учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

Поштове відправлення на адресу відповідача з ухвалою суду від 13.12.2017 поштовим відділенням повернуто до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", отже, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими матеріалами і документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснюється фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі Укртелеком, позивач) та Державним підприємством "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (далі абонент, відповідач) укладено договір №73240 про надання телекомунікаційних послуг (далі - договір), на підставі пункту 1.1 якого Укртелеком відповідно до умов договору зобовязався надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги згідно з переліком і в обсягах, замовлених абонентом, за встановленими значеннями показників якості (далі послуги), а абонент зобовязався своєчасно оплачувати отримані відповідно до умов цього договору послуги.

Згідно з п. 7.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання Укртелекомом та абонентом і діє протягом року. Якщо за тридцять днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Матеріали справи не містять письмових повідомлень сторін про припинення дії договору до 01.01.2018, тому протягом спірного періоду договір був чинним. Повідомлення за №07/01-2018 про розірвання договору з 01.01.2018 направлено позивачем на адресу відповідача 24.01.2018, що підтверджується фіскальним чеком УДППЗ "Укрпошта" та описом вкладення в цінний лист на ім'я ДДПІ "Дніпроцивільпроект" від 24.01.2018.

У додатку №1 до договору визначено, що абоненту встановлено один телефон - номер 7265026 за адресою: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна ОСОБА_2, буд. 29А; обрана категорія АВН - 3.

Підпунктами 3.4.1, 3.4.2 пункту 3.4 договору абонента зобов'язано дотримуватись умов цього договору та вимог інших нормативних актів у сфері телекомунікацій, своєчасно оплачувати отримані послуги в повному обсязі.

Розділом 4 договору передбачений порядок розрахунків за надані телекомунікаційні послуги.

Пунктами 4.1, 4.3, 4.5 договору обумовлено, що форма розрахунків за договором є безготівковою; система розрахунків, що застосовується Укрателекомом - з надсиланням рахунків; порядок оплати наданих послуг - кредитна система оплати

Відповідно до п. 4.6 договору в редакції додаткової угоди від 22.02.2016 оператор/виконавець формує, підписує та відправляє бізнес-абоненту/замовнику засобами системи електронного документообігу M.E.Doc IS в електронному вигляді з електронно-цифровим підписом розрахункові документи: рахунок-акт, акт звірки, тощо. Рахунок-акт, надісланий бізнес-абоненту в електронному вигляді, є первинним документом, який підтверджує факт надання послуг за договором.

У разі неотримання рахунка до десятого числі місяця, що настає за розрахунковим періодом, або здійснення розрахунку без рахунка бізнес-абонент/замовник може звернутися до оператора/виконавця для отримання інформації про належну до сплати суму та в разі потреби отримати рахунок. Неотримання рахунка не звільняє бізнес-абонента/замовника від зобов'язань щодо оплати послуг (п. 4.8 договору в редакції додаткової угоди від 22.02.2016).

Пунктом 4.16 договору встановлено, що рахунок за отримані послуги оплачується абонентом не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду (при кредитному порядку оплати), та до 20 числа поточного місяця у разі застосування попередньої (авансової) оплати.

На виконання умов договору позивачем у період з травня по жовтень 2017 року відповідачу було надано телекомунікаційні послуги на загальну суму 21943,23 грн, у тому числі по місяцях:

- у травні 2017 на суму 3656,06 грн, про що свідчить рахунок-акт №732400.5.2017 від 31.05.2017 за травень 2017 на суму 7348,22 грн із урахування рекомендованого авансу в сумі 3656,06 грн, нарахованої пені в сумі 36,10 грн та заборгованості на початок місяця в сумі 5853,61 грн;

- у червні 2017 на суму 3663,46 грн, про що свідчить рахунок-акт №732400.6.2017 від 30.06.2017 за червень 2017 на суму 11031,60 грн із урахування рекомендованого авансу в сумі 3663,46 грн, нарахованої пені в сумі 12,52 грн та заборгованості на початок місяця в сумі 3692,16 грн;

- у липні 2017 на суму 3790,40 грн, про що свідчить рахунок-акт №732400.7.2017 від 31.07.2017 за липень 2017 на суму 11251,78 грн із урахування рекомендованого авансу в сумі 3785,40 грн та заборгованості на початок місяця в сумі 7368,14 грн;

- у серпні 2017 на суму 3713,26 грн, про що свідчить рахунок-акт №732400.8.2017 від 31.08.2017 за серпень 2017 на суму 14946,20 грн із урахування рекомендованого авансу в сумі 3713,26 грн та заборгованості на початок місяця в сумі 7466,38 грн;

- у вересні 2017 на суму 3699,74 грн, про що свідчить рахунок-акт №732400.9.2017 від 30.09.2017 за вересень 2017 на суму 18627,42 грн із урахування рекомендованого авансу в сумі 3694,74 грн та заборгованості на початок місяця в сумі 11232,34 грн;

- у жовтні 2017 на суму 3420,31 грн, про що свідчить рахунок-акт №732400.10.2017 від 31.10.2017 за жовтень 2017 на суму 21907,95 грн із урахування рекомендованого авансу в сумі 3420,31 грн, нарахованої пені в сумі 134,65 грн та заборгованості на початок місяця в сумі 14932,68 грн.

Факт направлення позивачем вказаних рахунків-актів відповідачу засобами системи електронного документообігу M.E.Doc IS в електронному вигляді підтверджується наявними у матеріалах справи протоколами, що містять повідомлення про доставку цих документів адресату.

Рахунки-акти №732400.11.2017 від 30.11.2017 за листопад 2017 та №732400.12.2017 від 31.12.2017 за грудень 2017 судом до уваги не беруться з огляду на неприйняття поданих позивачем заяв про збільшення та уточнення позовних вимог.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі вищезазначеного договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з умов укладеного між сторонами договору та приписів ст. 530 ЦК України, відповідач повинен був здійснити розрахунок за надані позивачем телекомунікаційні послуги у травні 2017 року у строк до 20.06.2017, у червні 2017 - до 20.07.2017, у липні 2017 - до 20.08.2017, у серпні 2017 - до 20.09.2017, у вересні 2017 - до 20.10.2017 та у жовтні 2017 - до 20.11.2017. Отже, строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості отриманих ним телекомунікаційних послуг є таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за отримані телекомунікаційні послуги розрахувався лише частково - в сумі 3692,16 грн, про що свідчать рахунок-акт №732400.7.2017 від 31.07.2017 за липень 2017 року та довідка ПАТ "Укртелеком" за №35/5/53-16 від 19.01.2018.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за телекомунікаційні послуги становить 18251,07 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідач розрахунку заявленої до стягнення суми боргу не спростував, доказів погашення заборгованості за телекомунікаційні послуги суду на момент розгляду справи не надав.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 18251,07 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 цього Кодексу встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Позивач за порушення відповідачем умов договору щодо оплати вартості наданих телекомунікаційних послуг заявив до стягнення з останнього пеню в сумі 1006,25 грн, інфляційні нарахування в сумі 474,46 грн та 3% річних у сумі 117,09 грн за загальний період прострочення оплати з 20.06.2017 по 01.12.2017.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелекомом послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пені, за кожний день прострочення оплати.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку суми пені судом встановлено його невідповідність умовам договору, оскільки розрахунок здійснено виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, тоді як умовами договору передбачено обчислення пені у розмірі облікової ставки НБУ. Таким чином, після проведеного судом перерахунку за визначені позивачем періоди пеня становить 503,13 грн. В частинні нарахування інфляційних та річних помилок у розрахунку позивача судом не виявлено.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за телекомунікаційні послуги в сумі 18251,07 грн, пені в сумі 503,13 грн, інфляційних нарахувань у сумі 474,46 грн та 3% річних у сумі 117,09 грн; у позовних вимогах про стягнення пені в сумі 503,12 грн слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у справі розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог із покладенням на відповідача 1559,44 грн витрат зі сплати судового збору, який був сплачений за платіжним дорученням №642 від 27.03.2017.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (49600, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29; ідентифікаційний код 02497789) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, буд. 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (49600, м. Дніпро, вул. Херсонська, буд. 26; ідентифікаційний код 25543196) заборгованість за телекомунікаційні послуги в сумі 18251,07 грн, пеню в сумі 503,13 грн, інфляційні нарахування в сумі 474,46 грн, 3% річних у сумі 117,09 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1559,44 грн, видати позивачу наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 13.02.2018.

Суддя В.Д. Воронько