ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018 м.Дніпро Справа № 904/7261/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Антоніка С.Г.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Черненко Є.І., довіреність №1784 від 26.10.2017, представник;

від відповідача: Гомбаренко Е.Є., довіреність №52-16/14 від 16.01.2018, представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 у справі №904/7261/17 (суддя Загинайко Т.В., повний текст рішення складено 02.10.2017)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 18 150 грн. 24 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - ПАТ "Українська залізниця") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - ПАТ "Південний ГЗК") на свою користь 17 598 грн. 72 коп. плати за користування вагонами, 521 грн. 52 коп. збору за зберігання вантажу та витрат, понесених по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору №ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч від 28.11.2013 «Про експлуатацію під'їзної колії ПАТ "Південний ГЗК", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці» у січні 2017 року позивачем були прийняті до перевезення вагони на адресу ПАТ "Південний ГЗК", але на шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами станцією затримки Гейківка вагони були затримані відповідно до наказів, виданих залізницею. Затримка виникла через зайнятість колій на станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці у зв'язку із несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем ПАТ "Південний ГЗК" на свою під'їзну колію, про що складені відповідні акти. На підставі зазначених актів позивачем складені відомості плати за користування вагонами та накопичувальна картка із розрахунком плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, які відповідач підписав із запереченням стосовно відсутності своєї вини в затримці вагонів на підходах до станції призначення, що унеможливило списати спірні суми з особового рахунку останнього.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 у справі №904/7261/17 (суддя Загинайко Т.В.) позов задоволено; з ПАТ "Південний ГЗК" на користь ПАТ "Українська залізниця" стягнуто 17 598 грн. 72 коп. плати за користування вагонами, 521 грн. 52 коп. збору за зберігання вантажу та 1 600 грн. судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування відповідачу плати за користування вагонами у розмірі 17 598 грн. 72 коп. та збору за зберігання вантажів у розмірі 521 грн. 52 коп., оскільки в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу ПАТ "Південний ГЗК", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем), і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу раніше, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначає, що:

- суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивач довів наявність вини ПАТ "Південний ГЗК" у затримці спірних вагонів, що в результаті і призвело до невірного вирішення справи по суті;

- позивачем не доведено правомірність нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу відповідно до спірних наказів;

- позивачем не надано належних доказів правомірності затримки спірних вагонів за весь період їх знаходження на станції затримки та затримки одних і тих же вагонів два рази на станції Гейківка (накази №№167, 187) за наявності між спірними наказами певних проміжків часу, впродовж яких на станції призначення були відсутні вагони, що були затримані з вини вантажоодержувача;

- позивачем має бути доведена правомірність дій диспетчера по відмові прийняти вагони на вільні колії виходячи як з технічної, так і юридичної точки зору, але у матеріалах справи відсутні будь-які докази в обґрунтування правомірності дій диспетчера;

- відповідач в підтвердження готовності прийняття затриманих вагонів до суду першої інстанції надав довідки зайнятості колій на ст. Допоміжна на момент видання спірних наказів, відповідно до яких були вільні колії, тобто ПАТ "Південний ГЗК" готовий був прийняти вагони, а от сам факт затримки цих вагонів свідчить лише про те, що позивачем неналежним чином виконуються прийняті на себе зобов'язання по договору щодо доставки вагонів своїм локомотивом вантажоодержувачу;

- позивач здійснив розрахунок за сумованим, а не за загальним часом, як передбачено п. п.9, 12 Правил користування вагонами та контейнерами, в зв'язку з чим, нарахована плата є завищеною.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що позивач навів доводи, надав належні докази в обґрунтування своєї правової позиції, які свідчать про достатність фактичних та правових підстав для складання актів загальної форми, нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу; позиція незгоди відповідача з нарахованими сумами є такою, що не має під собою підґрунтя; доводи, які відповідач наводить в апеляційній скарзі, спростовуються фактичними обставинами справи та відповідними доказами.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором; порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

28.11.2013 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця", правонаступником якого є позивач - ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", та Відкритим акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", як власником колії, правонаступником якого є відповідач - ПАТ "Південний ГЗК", укладений договір №ПР/М-13-2/11-131387НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (надалі - договір), відповідно до п.1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цієї угоди експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці спареною стрілкою №2/4 в парній горловині станції; під'їзна колія обслуговується власним локомотивом; межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", який встановлено біля вхідного сигналу Ч станції Допоміжна власника колії на відстані 4779 метрів від стрілки примикання.

Згідно п. 4 договору рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції по сигналізації на залізницях України та Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії.

За змістом п. 11 договору час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Відповідно до п.15 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі: за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України; за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання, яка сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Згідно п.5 договору передача (здача) порожніх вагонів під навантаження для під'їзної колії здійснюється через інтервал часу - 1,5 год; повідомлення про подачу вагонів на під'їзну колію передаються старшим прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

Пунктом 6 договору передбачено, що вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна; подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії; здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

Згідно ст. 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Відповідно до п. 8 договору про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв'язку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг; повідомлення передається не пізніше ніж за 2 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

Як вбачається з матеріалів справи за накладними №№ 40934846, 40935116, 40945669, 40945677, 40945685, 40945693, 40945701, 40945719, 40945735, 40945743, 40945750, 40945784, 40945800, 40945818, 40945823, 40945834, 40945842, 40945859, 40941346, 40941353, 40941361, 40941379, 40941387, 40941395, 40941411, 40941429, 40941437, 40941445, 40941452, 40941460, 40941486, 40941494 залізницею були прийняті порожні вагони для перевезення на станцію призначення - Кривий Ріг Придніпровської залізниці на адресу відповідача - ПАТ "Південний ГЗК".

Вагони, що перевозились за вказаними накладними, за наказами від 17.01.2017 №167 о 10 год. 50 хв. та від 19.01.2017 №187 о 13 год. 07 хв. були затримані на станції - Гейківка через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу відповідача - ПАТ "Південний ГЗК", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПАТ "Південний ГЗК" і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу (а.с. 29, 30, т.1).

Відповідно до наказу станції Гейківка від 17.01.2017 №167 о 10 год. 50 хв. позивачем було затримано вагони №№ голова 56710619 хвіст 65570608 у кількості 32 вагонів, індекс поїзда 4011-84-4672 з вантажем на своїх осях, що перевозились у поїзді №2124.

Повідомлення про затримку вагонів із станції Гейківка отримано відповідачем 17.01.2017 о 12 год. 00 хв. (а.с. 27, т.1).

Відповідно до наказу станції Гейківка від 19.01.2017 №187 о 13 год. 07 хв. позивачем було затримано вагони №№ голова 56710619 хвіст 65570608 у кількості 32 вагонів, індекс поїзда 4011-84-4672 з вантажем на своїх осях, що перевозились у поїзді №2124.

Повідомлення про затримку вагонів із станції Гейківка отримано відповідачем 19.01.2017 о 14 год. 15 хв. (а.с. 28,т.1).

За наведеними фактами станцією затримки Гейківка було складено акти загальної форми ГУ-23 від 17.01.2017 №3 та від 19.01.2017 №4 та акти про затримку вагонів форми ГУ-23а від 17.01.2017 №3 та від 19.01.201 №4 через неприйняття їх вантажовласником з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу відповідача, через несвоєчасне вивільнення колій від вантажу (а.с. 23-26,т.1).

Відповідно до актів про затримку вагонів форми ГУ-23а від 17.01.2017 №3 та від 19.01.2017 №4 поїзд №2124 відправлено 20.01.2017 о 05 год. 30 хв.

Враховуючи наведені вище обставини щодо затримки вагонів за вказаними накладними на станції Гейківка через неможливість приймання їх станцією Кривий Ріг Придніпровської залізниці з причини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, що прибули на адресу відповідача - ПАТ "Південний ГЗК", у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником - ПАТ "Південний ГЗК" і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу, за весь час знаходження спірних вагонів на станції Гейківка позивачем заявлено до стягнення плату за користування вагонами у сумі 17 598 грн. 72 коп., яка включена до відомостей плати за користування вагонами ф.ГУ-46 №№ 15029200, 23019075, 23019083 та збір за зберігання вантажу у сумі 521 грн. 52 коп. по накопичувальній картці ф. ФДУ-92 №23019022; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Відповідач наголошує на тому, що позивачем в обґрунтування своїх доводів не надано доказів зайнятості усіх приймально-здавальних колій, що забезпечують передачу прибулих на адресу ПАТ "Південний ГЗК" вагонів на під'їзні колії з вини відповідача та зазначає, що оскільки позивач не довів належним чином вину відповідача у затримці вагонів, відсутні підстави для нарахування збору за зберігання вантажу, плати за користування вагонами, як то передбачено п. 8 Правил зберігання вантажу, ст. 46 Статуту залізниць України.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо- технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.5 ст. 306 Господарського кодексу України).

Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються зокрема Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України та іншими нормативними актами.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст. 5 Статуту Залізниць України).

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна є одночасно договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення ( ст. 6 Статуту Залізниць України).

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату (ст. 22 Статуту Залізниць України).

Статтями 42, 46 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця зобов'язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу у день прибуття вантажу або до 12-ої год наступного дня. Одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Статтею 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів та пп. 2.1. п. 2 Тарифного керівництва № 1 встановлено, що збір за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача, після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо); збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (одиниці) справляється в розмірі 5, 90 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба округляється до повної.

Відповідно до п. 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділі 1 Тарифного керівництва № 1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Згідно з п. п. 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (п. п. 9, 10 Правил).

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.

Пунктом 12 вказаних Правил передбачено, що загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми (п. 1 Правил складання актів).

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (п. З Правил складання актів).

Порядок нарахування плати за зберігання вантажу залізницею визначено з урахуванням Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила зберігання).

Так, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється:

- якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження;

- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

- при затримці - з моменту її затримки (п. 8 Правил зберігання).

Розмір плати за зберігання вантажу визначається за тарифами, встановленими у п. 2.1 розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року № 317 (далі - Збірник тарифів).

Після закінчення терміну безоплатного зберігання при зберіганні вантажів у вагонах (у тому числі у контейнерах) нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн. за одну тонну вантажу.

Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу.

У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Згідно наказу Міністерства інфраструктури України від 26.01.2015 року №13 "Про внесення змін до Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за № 106/26551, до тарифів, плат та зборів, що вказані у розділах II і III Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 2,002.

Несвоєчасне забирання з колій станції Гейківка одержувачем ПАТ "Південний ГЗК" вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог правил видачі вантажу, ст.ст.46.47,125 Статуту залізниць України.

Щодо обставин наявності або відсутності вини вантажоодержувача, то відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Приписами п.п. 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 31.08.2005 №507, передбачено, що приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції (ТРА станції). Окрім того, відповідно до п. 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, черговий по станції зобов'язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Отже, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в т. ч. поїздів відповідача, його контрагентів.

Зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ "Південний ГЗК", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Даний висновок збігається з правовою позицією, викладеною в Листі Вищого господарського суду України від 12.06.2014 №0701- 11/96/715/14, що кореспондується з постановами Вищого господарського суду України у справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13, 904/3583/14.

При цьому, вагони зі станції затримки мають бути відправлені з урахуванням поїзної обстановки, що існує в кожний конкретний момент часу. Під час аналізу поїзної обстановки враховуються рух поїздів та вагонів не лише позивача, а й інших суб'єктів.

За таких обставин наявність вільних під'їзних колій на станції Допоміжна, на підтвердження чого відповідач надав суду відповідні довідки, та за відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором та вказаними нормативними документами заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення.

Разом із тим, безспірною є та обставина, що наявність тимчасово вільних колій на станції, - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями Тимчасової угоди та ЄТП. У той час, як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог пункту 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Визначаючи правову позицію щодо зайнятості колій на станції призначення з причин, які залежать від вантажоодержувача, через які залізниця не мала можливості доставити вагони на станцію призначення та затримала їх на підходах, Вищий господарський суд України у вищезазначеному листі вказує, що у відповідних питаннях господарським судам слід керуватися п.8 Правил користування вагонами та контейнерами, за яким у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми ГУ- 23, який підписується представниками станції і вантажовласника.

Залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під'їзну колію, що вбачається зі складених на станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці актах загальної форми ф. ГУ-23, підписаних сторонами, які доводять вину саме вантажовласника у затримці спірних вагонів.

Викладеним спростовується твердження відповідача про його готовність прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Окрім того, колегія суддів вважає обґрунтованими здійснені позивачем нарахування плати за користування вагонами та збору за збереження вантажу:

- по відомості плати форми ГУ-46 №15029200 загальний час користування вагоном №61247821 (а.с. 11) складає 56 год. 48 хв., у т.ч.: 42 год. 15 хв. - це затримка на шляху прямування по станції Гейківка по наказу від 17.01.2017р. №167 з вини одержувача (акт загальної форми ГУ-23 від 17.01.2017р. №3); 14 год. 33 хв. - це затримка на шляху прямування по станції Гейківка по наказу від 19.01.2017р. №187 з вини одержувача (акт загальної форми ГУ-23 від 19.01.2017р. №4); отже, сума плати, що підлягає стягненню за 56 год. 48 хв. по відомості плати форми ГУ-46 №15029200 становить 549 грн. 96 коп. (з ПДВ);

- по відомості плати форми ГУ-46 №23019075 загальний час користування вагонами №№ 52236130, 53073086, 53073672, 53152773, 53158754, 53165221, 54573217, 54689922, 55117493, 55119689, 55537310, 55722920, 56063340, 56273626, 56463029, 56551930, 56579337, 56710619, 56736457, 56736747, 56739428, 59718411, 59783670, 59784033, 59784231, 60791472, 61234860, 61252714, 62329800, 65569345 (а.с. 13) складає 56 год. 48 хв., у т.ч.: 42 год. 15 хв. - це затримка на шляху прямування по станції Гейківка по наказу від 17.01.2017р. №167 з вини одержувача (акт загальної форми ГУ-23 від 17.01.2017р. №3); 14 год. 33 хв. - це затримка на шляху прямування по станції Гейківка по наказу від 19.01.2017р. №187 з вини одержувача (акт загальної форми ГУ-23 від 19.01.2017р. №4); отже, сума плати, що підлягає стягненню за 56 год. 48 хв. по відомості плати форми ГУ-46 №23019075 становить 16 498 грн. 80 коп. (з ПДВ);

- по відомості плати форми ГУ-46 №23019083 загальний час користування вагоном №65570608 (а.с. 15) складає 56 год. 48 хв., у т.ч.: 42 год. 15 хв. - це затримка на шляху прямування по станції Гейківка по наказу від 17.01.2017р. №167 з вини одержувача (акт загальної форми ГУ-23 від 17.01.2017р. №3); 14 год. 33 хв. - це затримка на шляху прямування по станції Гейківка по наказу від 19.01.2017р. №187 з вини одержувача (акт загальної форми ГУ-23 від 19.01.2017р. №4); отже, сума плати, що підлягає стягненню за 56 год. 48 хв. по відомості плати форми ГУ-46 №23019083 становить 549 грн. 96 коп. (з ПДВ).

Таким чином, загальна сума плати за користування вагонами становить 17 598 грн. 72 коп.

По накопичувальній картці форми ФУ-92 №23019022 загальний час, за який розраховується збір за зберігання вантажу у вагонах №№61247821, 52236130, 53073086, 53073672, 53152773, 53158754, 53165221, 54573217, 54689922, 55117493, 55119689, 55537310, 55722920, 56063340, 56273626, 56463029, 56551930, 56579337, 56710619, 56736457, 56736747, 56739428, 59718411, 59783670, 59784033, 59784231, 60791472, 61234860, 61252714, 62329800, 65569345, 65570608 складає 1 доба на підставі акту загальної форми ГУ-23 від 17.01.2017 №3 (наказ від 17.01.2017 №167).

Отже, плата за користування вагонами розраховується на підставі вимог статтями 119, 125 Статуту залізниць України, пунктів 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, Розділу V Тарифного керівництва № 1, затвердженого наказом Мінтрансу № 551 від 15.11.1999.

Плата за користування вагонами по відомостям плати ф.ГУ-46 №№15029200, 23019075, 23019083 залізницею розрахована вірно по кожному вагону окремо. В даному випадку плата за користування вагонами була нарахована тільки на час затримки вагонів на станції підходу Гейківка по наказам від 17.01.2017 №167 та від 19.01.2017 №187.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, колегія суддів встановила наявність підстав для стягнення з відповідача плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу в заявленому розмірі.

Стосовно заперечень відповідача щодо одночасного нарахування збору за зберігання вантажу та плати за користування вагонами слід зазначити, що з метою однакового і правильного застосування законодавства у вирішенні спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, президія Вищого господарського суду України в п. 1.6 Роз'яснень від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (із змінами і доповненнями) роз'яснила, що пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва N1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову; оскаржуване рішення прийнято при повному з'ясуванні обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 у справі №904/7261/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду з підстав, встановлених п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя С.Г. Антонік

(Повний текст постанови складено 12.02.2017).