КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2018 р. Справа№ 911/2802/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

За участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради

на рішення Господарського суду Київської області, ухваленого 04.12.2017, повний текст якого складений 06.12.2017,

у справі № 911/2802/17 (суддя Чонгова С.І.)

за позовом Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Прохорчука Олександра Михайловича

про стягнення 5 336,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення основного боргу в сумі 2 485,86 грн. за договором № ДА-С-00108/0232 щодо розміщення об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі від 21.05.2015, інфляційних втрат в сумі 600,49 грн., пені в сумі 2 080,59 грн. та 3% річних в сумі 169,38 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.12.2017, повний текст якого складений 06.12.2017, у справі № 911/2802/17 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт надання послуг, стягнення плати за які є предметом цього позову, адже позивачем не надано акту приймання-передачі послуг, необхідність підписання якого протягом п'яти робочих днів з дня закінчення спірного договору передбачена його п. 4.2, будь-яких документів на підтвердження переліку послуг, які були надані.

Також суд першої інстанції зазначив про те, що у тексті договору відсутнє конкретне найменування послуг, та про те, що виконання позивачем визначеного у п. 3.2.6 договору зобов'язання передати додаткове обладнання (контейнери для сміття тощо) не підтверджено належними доказами.

Не погоджуючись з рішенням, 13.12.2017 Комунальне підприємство «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2017 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що спірне рішення прийнято на підставі не повністю досліджених доказів, оскільки суд не прийняв до уваги надіслане позивачем через канцелярію клопотання від 04.12.2017, в якому міститься роз'яснення щодо розміщення об'єктів сезонної дрібнороздрібної торгівельної мережі та умов складення акту прийому-передачі, а саме те, що відповідно до положень п. 3.2.6 спірного договору такий акт складається лише у випадку, якщо позивач є власником об'єкту, який передається в оренду, проте у спірному випадку позивач не є власником об'єкту, який було передано в оренду відповідачу за спірним договором, на доказ чого позивачем до матеріалів справи було долучено розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.04.2015 № 300 «Про затвердження Порядку розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місті Києві», зареєстроване в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві від 09.04.2015 за № 52/1163, в якому позивача визначено замовником робіт з облаштування та утримання місць для розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, організатором торгів на право розміщення таких засобів торгівлі та уповноважено укладати за результатами зазначених торгів відповідні договори з суб'єктами господарювання.

Також позивач зазначив про те, що відповідач суперечить сам собі, звертаючись до суду з проханням застосувати позовну давність, проте не визнаючи позов.

Ухвалою від 20.12.2017 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту роз'яснено, що він має право протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, подати до Київського апеляційного господарського суду докази про сплату судового збору в сумі 160 грн.

З матеріалів справи слідує, що ухвалу суду від 20.12.2017 позивач отримав 26.12.2017 і 28.12.2017звернувся до суду з заявою про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.01.2018 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2017 у справі № 911/2802/17, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та, з огляду на приписи ч. 10 ст. 270 ГПК України, абзацом першим якої встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, та те, що предметом розгляду у справі № 911/2802/17 є вимоги про стягнення 5 336,32 грн., учасникам роз'яснено, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Станом на 14.02.2018 до суду відзивів на апеляційну скаргу та жодних клопотань, в тому числі і щодо розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, до суду не надходило.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2017 у справі № 911/2802/17 відкрито 09.01.2018, розгляд справи в суді апеляційної інстанції розпочався 25.01.2018, апеляційна скарга має бути розглянута по 10.03.2018 включно..

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

21.05.2015 позивач як сторона 1 та відповідач як сторона 2 уклали договір щодо розміщення об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі №ДА-С-00108/0232 (далі Договір) (а.с.19-25), в п. 1.1 якого погодили, що відповідач на підставі протоколу про результати торгів від 20.05.2015 №74 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в об'єкті сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3 Договору місці та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а позивач надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах визначених Договором.

Згідно з п. 1.2 Договору, місце визначене відповідно до схеми розміщення об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Київ, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14.04.2015 № 365.

Місце знаходиться за адресою: вулиця, бульвар, проспект, провулок, узвіз, площа (зазначається необхідне), Малоземельна, буд. 7а (п.1.3 Договору)

Згідно з п. 2.1 Договору зазначено, що плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів від 20.05.2015 №74 і складає суму в розмірі 5 485,86 грн., в тому числі ПДВ 914,31 грн.

Плата за обслуговування та утримання місця у розмірі, зазначеному в пункті 2.1 Договору, сплачується відповідачем на рахунок позивача повною сумою єдиним платежем протягом 10 (десяти) робочих днів з дня підписання сторонами Договору (п. 2.4 договору).

Згідно з п. 2.5 Договору, гарантійний внесок, який був внесений відповідачем для участі в торгах, зараховується як частина плати за договором та складає суму в розмірі 3 000 грн.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє з 21.05.2015 до 01.10.2015, а в частині сплати відповідачем плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов'язань (п.4.1 Договору).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що відповідачем взяті на себе за Договором зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати за обслуговування та утримання місця не виконані і, окрім гарантійного внеску, грошові кошти відповідачем переховані не були, з огляду на що сума основного боргу відповідач за Договором становить 2 485,86 грн. (5 485,86-3 000).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши про те, що спірні послуги позивачем надані не були.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг, до яких за своєю правовою природою відноситься Договір, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

До обов'язків позивача за Договором, серед іншого, віднесено обв'язки:

- забезпечити відповідачу можливість провадити підприємницьку діяльність в об'єкті сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, зазначеному в пункті 1.1 Договору (п. 3.2.1);

- забезпечити облаштування та належне утримання місця (п. 3.2.2);

- забезпечити встановлення (у разі необхідності) в місці урн, контейнерів для збору побутових відходів (п. 3.2.3);

- забезпечити своєчасне вивезення сміття та прибирання території у місці (п. 3.2.4);

- забезпечити демонтаж (переміщення) самовільно розміщеного іншою особою об'єкту сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі в місці (п. 3.2.5);

- передати відповідачу протягом двох робочих днів за актом прийому-передачі об'єкт сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (якщо позивач є власником такого об'єкта) та додаткове обладнання, яке надається разом з ним (урни, контейнери для сміття тощо) (п. 3.2.6).

При цьому, згідно з п. 4.2 Договору протягом п'яти робочих днів після закінчення строку дії цього Договору сторони підписують відповідний акт приймання-передачі послуг.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, доказів підписання сторонами передбаченого п. 4.2 Договору акту приймання-передачі послуг, який би надав змогу встановити факт та відповідність умовам Договору наданих послуг, матеріали справи не містять.

При цьому колегія суддів зауважує позивачеві на тому, що підписання вказаного акту не обумовлено тим, чи є позивач власником об'єкту оренди, і що позивач помилково ототожнює такий акт, з актом який фіксує передачу об'єкту оренди відповідачу, підписання якого регламентується п. 3.2.6 Договору.

Виконання позивачем визначеного в п. 3.2.6 Договору зобов'язання передати додаткове обладнання (контейнери для сміття тощо), а також обов'язку забезпечити своєчасне вивезення сміття та прибирання території у місці (п. 3.2.5 Договору) також не підтверджено жодним доказом.

Статтею 33 ГПК України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 ГПК України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції), основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Саме змагальність сторін, яка реалізується в господарському процесі через ст. 33 ГПК України (в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції) дає змогу суду всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, внаслідок чого ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе рішення у справі.

Вказана норма ГПК України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається.

Отже, саме на позивача покладено обов'язок довести суду належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме факт надання відповідачу послуг за спірним Договором, проте жодних документальних доказів на підтвердження факту надання таких послуг позивачем суду не надано, а відтак, за наявності заперечень відповідача щодо надання позивачем таких послуг, колегія суддів не може вважати факт їх надання доведеним.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 485,86 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

При цьому колегія суддів зауважує позивачеві на тому, що сам лише факт звернення відповідача до суду з заявою про застосування строків позовної давності не свідчить про те, що він визнає факт отримання спірних послуг, адже у поданих до суду першої інстанції запереченнях відповідач заперечує проти надання позивачем спірних послуг.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 2 485,86 грн., позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 600,49 грн., пені в сумі 2 080,59 грн. та 3% річних в сумі 169,38 грн., задоволення яких є наслідком задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу, за відсутності підстав для такого, також не можуть бути задоволенні, з огляду на що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні і цих позовних вимог. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

При цьому щодо посилань відповідача на пропуск строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення пені колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вказане та враховуючи те, що у спірному випадку визначені цивільним законодавством підстави для стягнення основного боргу відсутні, тобто, фактично, не встановлено порушення прав та інтересів позивача, позовна давність в цьому випадку не застосовується, оскільки в заявлених позовних вимогах відмовлено по суті, і питання спливу позовної давності (за вказаних обставин) не впливає на суть винесеного рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2017 у справі № 911/2802/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі за звернення з апеляційною скаргою покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2017 у справі № 911/2802/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.12.2017 у справі № 911/2802/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2802/17.

Повний текст постанови складено та підписано: 14.02.2017

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло