Суд
УХВАЛА

09 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/24994/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка",

ліквідатор - арбітражний керуючий Кучак Юрій Федорович

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій"

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 27.06.2017

у складі колегії суддів: Погребняк В.Я. (головуючий), Короткевич О.Є., Поляков Б.М.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі №910/24994/15 у складі колегії суддів: Погребняка В.Я. - головуючого, Короткевича О.Є., Полякова Б.М. касаційні скарги арбітражного керуючого, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" Кучака Юрія Федоровича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 (щодо визнання аукціону недійсним) у справі №910/24994/15 залишено без змін.

24.10.2017 поштовим відправленням Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі №910/24994/15 в порядку Розділу XII-2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній до 15.12.2017, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18.01.2018 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла передана 27.12.2017 Верховним Судом України на підставі підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі №910/24994/15.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/24994/15 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.01.2018.

Ухвалою Верховного Суду від 22.01.2018 задоволено заяву судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Погребняка В.Я. про самовідвід у розгляді справи №910/24994/15.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду №53 від 23.01.2018 у зв'язку з ухвалою про самовідвід судді Погребняка В.Я. відповідно до підпунктів 2.3.49, 2.3.50, 2.3.51 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 (зі змінами та доповненнями) призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/24994/15, за результатами якого визначено склад колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2018.

Ухвалою Верховного Суду від 24.01.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі №910/24994/15 залишено без руху з підстав недодержання заявником вимог частини 2 статті 111-19 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, у зв'язку з долученням до заяви від 24.10.2017 постанови Вищого господарського суду України від 25.07.2017 у справі №901/2968/13 та від 25.07.2017 у справі №922/2610/15, які не містять колонтитулів з відповідним посиланням на офіційний веб-портал Єдиного державного реєстру судових рішень, тому не можуть бути використані судом при розгляді такої заяви; надано заявнику строк на усунення зазначених недоліків заяви від 24.10.2017 до 12.02.2018.

26.01.2018 до Верховного Суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" подано клопотання про усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень господарських судів у справі №910/24994/15 та долучено до нього документи на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24.01.2018 у даній справі.

01.02.2018 представником ПАТ "ВіЕс Банк" Левченко В.І. подано заперечення щодо відкриття провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі №910/24994/15 з підстав звернення заявника із заявою про перегляд судових рішень господарських судів щодо визнання недійсним аукціону у справі №910/24994/15 втретє та відмови йому у допуску справи №910/24994/15 до провадження Верховного Суду України ухвалами від 04.09.2017 та від 13.10.2017 з огляду на необґрунтованість поданих ним заяв.

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 111-20 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, підставою для повернення заявнику заяви про перегляд судових рішень господарських судів є прийняття Верховним Судом України ухвали про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Як вбачається з матеріалів заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" від 24.10.2017, в обґрунтування зазначених заявником підстав для перегляду судового рішення суду касаційної інстанції до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 03.10.2017 у справі №904/8204/14, від 05.09.2017 у справі №5009/5032/12, від 23.08.2017 у справі №902/1255/15, від 25.07.2017 у справі №901/2968/13 та від 25.07.2017 у справі №922/2610/15.

При цьому, із мотивувальних частин ухвал Верховного Суду України від 04.09.2017 та від 13.10.2017 у справі №910/24994/15 вбачається, що як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права при прийнятті постанови Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі №910/24994/15 Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" посилалося на постанови Вищого господарського суду України, прийняті в інших справах, ніж викладені ним у заяві від 24.10.2017.

Отже, із втретє поданої заяви від 24.10.2017 не вбачається зазначення заявником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" підстав для перегляду судових рішень господарських судів щодо визнання недійсним аукціону у справі №910/24994/15, які були б аналогічні підставам для перегляду таких судових рішень, зазначеним у попередніх заявах, тому заява від 24.10.2017 може бути розглянута Верховним Судом.

Перевіривши доводи заявника та проаналізувавши додані до заяви матеріали, колегія суддів Верховного Суду вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальний торговий дім "Меркурій" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі №910/24994/15 є необґрунтованою, а її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України у редакції до 15.12.2017, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У справі №910/24994/15, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України постановою від 27.06.2017 залишив без змін постанову апеляційного суду щодо визнання аукціону недійсним, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви забезпеченого кредитора про визнання недійсним другого повторного аукціону з продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі. Суд касаційної інстанції виходив із встановлених апеляційним судом обставин заінтересованості організатора аукціону щодо боржника, укладення ліквідатором банкрута, як замовником, договору про проведення аукціону з організатором аукціону без проведення конкурсу, а також реалізації заставного майна банкрута ринковою вартістю 196 129 330 грн. зі спірного аукціону за заниженою ціною в розмірі 5 020 911, 04 грн.

Із постанови Вищого господарського суду України від 03.10.2017 у справі №904/8204/14, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що залишаючи без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРГА-2012" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд касаційної інстанції погодився із встановленими судами обставинами проведення спірного аукціону з додержанням вимог законодавства про банкрутство щодо порядку продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі. Вищий господарський суд України зазначив про обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій про додержання ліквідатором боржника, що ліквідується власником, порядку визначення складу майна банкрута у разі його продажу частинами в ліквідаційній процедурі та зазначив про неприйняття кредиторами у даній справі рішення про створення комітету кредиторів, як органу представництва інтересів усіх кредиторів боржника, до компетенції якого належить визначення складу майна банкрута при його продажу окремими лотами; про проведення спірного аукціону залученим на конкурсній основі організатором аукціону з додержанням погоджених з ліквідатором строків; реалізації майна банкрута окремими лотами (частинами) з огляду на відсутність бажаючих придбати спірне майно при його продажу цілісним майновим комплексом; відповідності тексту оголошення про продаж майна банкрута на спірному аукціоні вимогам законодавства про банкрутство; забезпечення організатором аукціону можливості доступу потенційних покупців до участі у спірному аукціоні шляхом подання заяв на участь в аукціоні; відповідності переліку виставленого на продаж з аукціону майна банкрута переліку майна, виявленого ліквідатором під час інвентаризації активів товариства-банкрута; проведення суб'єктом оціночної діяльності за замовленням ліквідатора оцінки майна банкрута, включеного до складу ліквідаційної маси; недоведення заявником належними доказами обставин заінтересованості ліквідатора підприємства-банкрута щодо організатора аукціону, суб'єкта оціночної діяльності та забезпеченого кредитора. Зазначене в цілому свідчить про додержання ліквідатором та організатором аукціону порядку продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі Приватного акціонерного товариства "Укрметалоторг".

Постановою Вищого господарського суду України від 05.09.2017 у справі №5009/5032/12, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, залишено без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні заяви забезпеченого кредитора про визнання недійсними результатів аукціону з продажу заставного майна банкрута. Суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами попередніх інстанцій обставин проведення спірного аукціону організатором аукціону, залученим ліквідатором на договірній основі за результатами проведення конкурсу, як другого повторного, з можливістю зниження початкової вартості лота на крок аукціону до моменту виявлення бажаючих придбати спірне майно; надання забезпеченим кредитором згоди на продаж заставного майна банкрута в ліквідаційній процедурі; укладення між переможцем аукціону та ліквідатором банкрута договору купівлі-продажу майна підприємства-банкрута з аукціону; перерахування ліквідатором банкрута на користь забезпеченого кредитора грошових коштів, виручених від реалізації заставного майна, на часткове погашення вимог забезпеченого кредитора, за вирахуванням суми винагороди організатора аукціону. Отже, Вищий господарський суд України погодився з висновками судів попередніх інстанції про продаж майна банкрута в ліквідаційній процедурі з дотриманням вимог законодавства про банкрутство.

Із постанови Вищого господарського суду України від 23.08.2017 у справі №902/1255/15, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що залишаючи без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Банк" про визнання недійсними результатів аукціону, призначеного щодо реалізації майна банкрута цілісним майном комплексом, суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами обставин розміщення 13.10.2016 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута цілісним майновим комплексом 16.11.2016 та опублікування на зазначеному веб-сайті повідомлення про те, що спірний аукціон не відбувся за відсутності його учасників. Отже, суди попередніх інстанцій, з яким погодився касаційний суд, дійшли висновку про обрання заявником неналежного способу захисту своїх прав та охоронюваних законних інтересів в розумінні статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, оскільки згідно з поданою ним заявою заявлено вимогу про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, який фактично не відбувся; при цьому, судами встановлено, що від потенційних учасників аукціону не надходило скарг (повідомлень) на дії організатора аукціону щодо відмови у прийнятті їх заяв на участь в аукціоні чи перешкоджанні у доступі до майна, виставленого на продаж з аукціону.

Постановою Вищого господарського суду від 25.07.2017 у справі №901/2968/13, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, залишено без змін постанову апеляційного суду про визнання недійсними результатів аукціону з продажу заставного майна банкрута. Суд касаційної інстанції зазначив про повноту встановлених судом апеляційної інстанції обставин проведення спірного аукціону як другого повторного з реалізації цілісного майнового комплексу банкрута, до складу якого увійшло рухоме та нерухоме майно, дебіторська заборгованість банкрута, за умов порушення вимог законодавства про банкрутство щодо порядку оприлюдення оголошення про проведення спірного аукціону, недодержання вимог закону щодо забезпечення можливості доступу потенційних учасників спірного аукціону до інформації про майно банкрута, зокрема, про умови продажу та зміст договору про відступлення дебіторської заборгованості, недодержання вимог закону щодо залучення до участі в аукціоні максимальної кількості потенційних покупців з метою реалізації майна банкрута в ліквідаційній процедурі за найвищою ціною. Отже, Вищий господарський суд України погодився з висновками суду апеляційної інстанції про недодержання ліквідатором та організатором аукціону порядку продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство.

Із постанови Вищого господарського суду України від 25.07.2017 у справі №922/2610/15, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що залишаючи без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про усунення ліквідатора Караченцева Ю.Л. від виконання обов'язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Груп", суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами обставин належного виконання ліквідатором покладених на нього обов'язків з ліквідації підприємства-банкрута, зокрема, щодо формування ліквідаційної маси, визначення організатора аукціону з продажу майна банкрута за конкурсом, одержання згоди забезпеченого кредитора на реалізацію заставного майна банкрута, проведення першого, повторного та другого повторного аукціонів з реалізації майна банкрута цілісним майновим комплексом із спрямуванням виручених від його продажу коштів на ліквідаційний рахунок підприємства-банкрута з метою їх подальшого використання для погашення вимог забезпеченого кредитора.

Отже, постанови Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у справі №910/24994/15, від 03.10.2017 у справі №904/8204/14, від 05.09.2017 у справі №5009/5032/12, від 23.08.2017 у справі №902/1255/15, від 25.07.2017 у справі №901/2968/13 та від 25.07.2017 у справі №922/2610/15 прийняті судами з встановленням різних фактичних обставин та нетотожних предметів спору, що виключає можливість їх перегляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України у редакції до 15.12.2017.

Так, у справі №910/24994/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка", в якій подано заяву про перегляд судових рішень, судами встановлено порушення ліквідатором порядку продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі з огляду на проведення спірного аукціону організатором аукціону, заінтересованість якого щодо боржника встановлено апеляційним судом, та якого було залучено ліквідатором без проведення конкурсу, а також реалізації заставного майна банкрута із спірного аукціону за заниженою ціною. При цьому, з постанов касаційного суду від 03.10.2017 у справі №904/8204/14 та від 05.09.2017 у справі №5009/5032/12, на які заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що Вищим господарським судом України було відмовлено у визнанні недійсними результатів аукціонів з продажу майна підприємств-боржників в процедурах їх банкрутства, виходячи із встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин додержання ліквідаторами банкрутів та організаторами аукціонів встановленого законодавством про банкрутство порядку реалізації майна банкрута в ліквідаційній процедурі.

У справі №902/1255/15 розглядався спір про визнання недійсними результатів аукціону з продажу цілісного майнового комплексу банкрута, який фактично не відбувся у зв'язку з відсутністю учасників аукціону, тоді як у справі №910/24994/15, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, забезпеченим кредитором оспорювався аукціон з продажу майна банкрута окремими лотами.

У справі №901/2968/13 як підставу для визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі суд апеляційної інстанції, з яким погодився Вищий господарський суд України, зазначив про порушення порядку оприлюднення оголошення про проведення спірного аукціону, незабезпечення доступу потенційних покупців до інформації про майно банкрута, а також незабезпечення умов його продажу на конкурентних засадах, що спростовує доводи заявника про прийняття рішення з остаточним встановленням обставин, які є тотожними тим, що встановлені судами при розгляді в межах справи №910/24994/15 спору про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута за заниженою ціною та з підстав його проведення організатором аукціону, залученим ліквідатором до реалізації майна банкрута з порушенням вимог законодавства про банкрутство.

При цьому, з постанови касаційного суду від 25.07.2017 у справі №922/2610/15, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що її прийнято за інших фактичних обставин справи, встановлених судами, оскільки в межах справи про банкрутство №922/2610/15 судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій розглядалася вимога забезпеченого кредитора про усунення ліквідатора від участі у даній справі, обґрунтована неналежним виконанням ліквідатором обов'язків з ліквідації підприємства-банкрута щодо одержання згоди на реалізацію заставного майна банкрута та його продажу в ліквідаційній процедурі, тоді як у справі про банкрутство №910/24994/15 господарськими судами розглядався спір за результатами проведення аукціону з продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі.

Виходячи з положень статті 111-21 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, необґрунтованість заяви про перегляд судових рішень господарських судів в порядку Розділу XII-2 ГПК України є підставою для відмови у допуску справи до провадження.

На підставі викладеного та керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, статтями 111-16, 111-21 Господарського процесуального кодексу України в редакції до набрання чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у допуску справи №910/24994/15 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати учасникам справи.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков