донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.02.2018р. справа №905/2164/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 04.12.2017р. (повний текст підписано 06.12.2017р.) у м. Харкові
по справі №905/2164/17 (суддя Левшина Я.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс», м. Київ
до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Маріуполь Донецької області
про стягнення заборгованості 30000,00грн., пені 1500,00грн., інфляційних нарахувань 1746,55грн., 3% річних 466,02грн.
без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс», м. Київ (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Маріуполь Донецької області (Відповідач) про стягнення 33712,57грн. за договором поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р., з яких основної заборгованості з оплати поставленого товару в сумі 30000,00грн., пені в сумі 1500,00грн., інфляційних нарахувань в сумі 1746,55грн. та 3% річних в сумі 466,02грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 04.12.2017р. (повний текст підписано 06.12.2017р.) у справі №905/2164/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс» були задоволені частково, стягнуто з Відповідача основного боргу за договором поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. в сумі 15000,00грн., пені в сумі 750,00грн., інфляційних нарахувань в сумі 592,61грн. та 3% річних в сумі 230,55грн.

Рішення місцевого суду було вмотивоване доведеністю матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати вартості поставленого товару за видатковою накладною №176 від 15.01.2017р. в межах договору поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. в сумі 15000,00грн., що зумовило також задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованих на означену суму заборгованості пені, інфляційних втрат та 3% річних. Своєю чергою, місцевим судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 15000,00грн. за видатковою накладною №275 від 03.02.2017р. та експрес-накладної №0 від 02.02.2017р. в межах договору поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. через недоведеність Позивачем належними та допустимими доказами факту передачі за ними (видатковою та експрес-накладною) товару повноважному представнику Відповідача. Означене зумовило й відмову у стягненні нарахованих на суму цієї заборгованості пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просило рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2017р. у справі №905/2164/17 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс» відмовити в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає:

- судом при винесенні рішення не було враховано, що Відповідач не отримував в порушення п.4.10 договору повідомлення Позивача про дату та час надходження продукції у погоджене місце призначення поставки та дані про Вантажоперевізника; означених доказів Позивачем до суду також надано не було, що свідчить про відсутність в матеріалах справи належних доказів щодо поставки товару Відповідачу.

- суд помилково дійшов висновку про настання строку оплати поставленого товару, оскільки Позивачем при передачі товару не були дотримані умови договору та Специфікації щодо передачі усієї визначеної в них документації, надання якої є обовязковою умовою при поставці товару та проведення розрахунків за нього.

- видаткові накладні, в тому числі №176 від 15.01.2017р., підписані з боку Відповідача невідомою та не уповноваженою ним особою, а також не містить даних представника Постачальника та відбитку печатки Відповідача.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя доповідач) Попков Д.О., судді Чернота Л.Ф., Зубченко І.В.

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку Господарського процесуального кодексу України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. було відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено учасникам справи строк по 12.01.2018р. включно надати до Донецького апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.01.2018р. було призначено розгляду апеляційної скарги на 06.02.2018р. об 15:00 без повідомлення учасників справи в світлі ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що відповідного клопотання від учасників справи не надходило, а судова колегія з власною ініціативи не вбачає необхідності розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» з повідомленням учасників справи.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 Господарського процесуального кодексу України фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» (який набрав чинності 16.01.2018р. (офіційне опублікування в Офіційному віснику України, 2018, №5) відповідно до пп.6 п.161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, ч.3 ст.19, ч.3 ст.26 та п.40 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було постановлено про ліквідацію, зокрема, Донецького апеляційного господарського суду та утворення Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд продовжує здійснювати свої повноваження до утворення апеляційного суду, який забезпечує здійснення правосуддя у відповідному апеляційному окрузі, та до дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 19.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» (Покупець) було укладено договір поставки №830-ДОЭ-ДЦ (договір а.с.а.с.12-25), згідно п.1.1 якого Постачальник зобовязався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код 016:20.41.2 ОСОБА_5, засоби мийні та засоби для чищення (Продукція) в асортименті, кількості, в строки, за ціною та за якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному договорі та специфікаціях, що є невідємними частинами даного договору.

Згідно з п.1.2 договору Покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлену у його власність продукцію у відповідності до умов даного договору.

Положеннями п.2.2. договору сторони узгодили застосування Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю», затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_6 СРСР від 15.06.1965р. №П-6, зі змінами та доповненнями (Інструкція П-6) та Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_6 СРСР від 25.04.1966р. №П-7 (Інструкція П-7) в частині, що не суперечать умовам договору.

Відповідно до 2.3 договору, Постачальник зобовязується завчасно, а саме за 10 (десять) календарних днів до дати поставки повідомити Покупця про наявність особливих умов проведення приймання окремих видів продукції шляхом направлення письмового повідомлення, а також надати відповідну документацію, яка регламентує порядок її проведення. У випадку невиконання умов, обумовлених означеним пунктом договору, Постачальник позбавляється права вимагати приймання, відмінного від того, що оговорено умовами означеного договору, та Покупець, відповідно, здійснює приймання поставленої продукції у відповідності до умов, передбачених договором.

Згідно з п.2.6 договору, продукція приймається Покупцем на підставі даних:

- по кількості у відповідності з фактичною кількістю продукції, поставленої в узгоджене місце призначення поставки;

- по якості у відповідності з якісними показниками, вказаними в сертифікаті якості заводу-виробника, паспорті, а також у відповідності з технічними характеристиками та іншими додатковими вимогами до даної продукції, обумовленої сторонами у відповідних специфікаціях до означеного договору.

Якщо за результатами проведеного вхідного контролю по прийманню Продукції за кількістю, якістю, асортиментом, комплектністю Покупцем не виявлено невідповідності даних, вказаним в товаросупровідних документах, сертифікатах якості заводу-виробника, паспорті або додаткових вимогах до даної продукції, обумовлених сторонами у відповідній специфікації до договору, Покупець має право оформити за результатами приймання продукції в односторонньому порядку акт приймання продукції по кількості та якості (п.2.7 договору). Якщо за результатами проведеного вхідного контролю по прийманню Продукції за кількістю, якістю, асортиментом, комплектністю Покупцем виявлено невідповідність даних, вказаних в товаросупровідних документах, сертифікатах якості заводу-виробника, паспорті або додаткових вимогах до даної продукції, обумовлених сторонами у відповідній специфікації до договору, іншій документації, що визначає кількісні та якісні характеристики продукції, Покупець зобовязується викликати Постачальника шляхом направлення телеграми на адресу Постачальника, та/або факсу, та/або електронного листа для спільного приймання продукції (п.2.8 договору).

В п. 4.1 договору сторони узгодили, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до означеного договору.

Умови поставки продукції DDP, згідно «Інкотермс-2010» з урахуванням умов та застережень, які містяться в договорі та/або відповідних специфікаціях до договору (п.4.2 договору).

Відповідно до 4.3 договору, Постачальник зобовязаний надати Покупцю наступні документи:

- рахунок;

- податкову накладну;

- видаткову накладну;

- відповідні товаросупровідні накладні (залізничні/ товаротранспортні накладні);

- сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт;

- сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації);

- технічну документацію передбачену п.2.4 договору.

Згідно з п.4.4 договору, у випадку поставки продукції без товаросупровідної документації, що спричинить неможливість здійснення приймання продукції по кількості, якості, асортименту, комплектності, Покупець має право відмовитись від приймання продукції. В такому випадку, повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому п.2.5 договору. Покупець вправі затримати оплату за продукцію при не наданні та/або несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання або передача яких Постачальником є обовязковою в силу договору, при цьому, Покупець не несе відповідальності за таку затримку в оплаті. (п.4.5 договору)

Відповідно до п.4.7 договору, датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товарно-супровідних документах, наданих Постачальником.

В п.4.8 договору було встановлено, що зобовязання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження Покупця до узгодженого місця призначення поставки з належною якістю, комплектністю, асортименті, кількості, в строки, з якісними показниками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях до нього. Обовязки Покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати поставленої продукції.

Порядок оплати продукції визначений в п.5.4 договору, відповідно до якого розрахунок за продукцію, що поставляється Постачальником за означеним договором здійснюється Покупцем в порядку та в строки узгоджені сторонами у відповідності специфікаціям, які є невідємною частиною договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів за поточного рахунку Покупця.

Відповідно до п.6.8 договору, у випадку несвоєчасної оплати продукції Покупець, за письмової вимогою Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, однак не більш 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017р. включно (п.8.1 договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору сторонами була підписана Специфікація від 19.12.2016р. до договору (а.с.27), в якій сторони узгодили поставку товару мило господарське 72% (200г) у кількості 10000шт., загальною вартістю 30000,00грн. (з ПДВ), на умовах DDP, склад Покупця, Донецька область, м. Краматорськ. В специфікації сторони узгодили, що розрахунки за продукцію, що поставляється Постачальником по даній специфікації до договору, здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 робочих днів з 25-го календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку та за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної та документів, передбачених умовами договору. Датою оплати вважається дата списання грошових засобів з поточного рахунку Покупця. В іншому, що не суперечить діючому законодавству України і не передбачено даною специфікацією до договору, сторони керуються положеннями договору.

Так, Позивач поставив Відповідачу продукцію за видатковою накладною №176 від 25.01.2017р. (а.с.28) в кількості 5000шт. на суму 15000,00грн. (в матеріалах справи також наявна експрес-накладна №9 від 25.01.2017р. (а.с.93) та за видатковою накладною №275 від 03.02.2017р. (а.с.86), експрес-накладною №0 від 02.02.2017р. (а.с.75) в кількості 5000шт. на суму 15000,00грн. Всього на загальну суму 30000,00грн.

Також в матеріалах справи наявні податкові накладні з квитанціями про їх прийняття податковими органами (а.с.а.с.87-90).

Місцевим судом було встановлено, що товар за видатковою накладною №176 від 25.01.2017р. був отриманий уповноваженою особою Відповідача ОСОБА_7 на підставі довіреності №ГОД00000036 від 25.01.2017р. (а.с.29), про що також міститься підпис останньої у видатковій накладній. Між тим, видаткова накладна №275 від 03.02.2017р. підпису отримувача взагалі не містить, тоді як надана до матеріалів справа експрес-накладна №0 від 02.02.2017р. містить підпис одержувача ОСОБА_5, який згідно довідки Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» №325 від 20.11.2017р. (а.с.65) за період з 19.12.2016р. по 20.11.2017р. до штату підприємства не входив та за договорами цивільно-правового характеру на підприємці не працював.

Позивачем також було надано до суду першої інстанції роздруківку електронної переписки між сторонами по договору поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. (а.с.а.с.80-82)

Між тим, враховуючи нездійснення Відповідачем оплати поставленої йому продукції в кількості 10000шт. за договором поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. на загальну суму 30000,00грн., Позивач (Постачальник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс» звернулось до господарського суду з вимогами про стягнення з останнього означеної суми заборгованості, нарахувавши на неї пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Господарський суд Донецької області своїм рішенням, встановивши доведеність матеріалами справи факту неналежного виконання Відповідачем своїх зобовязань з оплати вартості поставленого товару за видатковою накладною №176 від 15.01.2017р. в межах договору поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. в сумі 15000,00грн., позовні вимоги задовольнив частково, стягнувши з Відповідача заборгованості за договором поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. в сумі 15000,00грн. та нарахованих на неї пені в сумі 750,00грн., інфляційних втрат в сумі 592,61грн. та 3% річних в сумі 230,55грн. Своєю чергою, місцевим судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 15000,00грн. за видатковою накладною №275 від 03.02.2017р. та експрес-накладної №0 від 02.02.2017р. в межах договору поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. через недоведеність Позивачем належними та допустимими доказами факту передачі за ними (видатковою та експрес-накладною) товару повноважному представнику Відповідача. Означене зумовило й відмову у стягненні нарахованих на суму цієї заборгованості пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне:

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, якою правомірно керувався місцевий суд, розглядаючи цю справу), ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України укладений між сторонами договір поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р. є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Як встановлено ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, ст.655, ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України, Покупець зобов'язаний сплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки. Наразі, отримання цих коштів в межах таких зобов'язань і є приналежним і захищуваним об'єктом судового захисту у розумінні ст.ст.4,5 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) та ст.15 Цивільного кодексу України правом Позивача, примушення Відповідача до виконання обов'язку щодо якого - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого з боку останнього.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів своєчасної сплати стягуваної заборгованості чи припинення відповідних зобовязань іншим передбаченим законом способом, Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України (чинного на момент винесення оскаржуваного рішення) до справи не надано і за змістом апеляційної скарги не вбачається.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність Позивачем належними засобами доказування факту поставки товару на суму 15000,00грн. за видатковою накладною №275 від 03.02.2017р. та експрес-накладної №0 від 02.02.2017р. в межах договору поставки №830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р., оскільки видаткова накладна представником Покупця (Відповідача) підписана не була, а в експрес-накладній дійсно відсутні відомості щодо найменування товару, артикулів, ціни за одиницю товару, а оголошена вартість визначена в розмірі 12000,00грн., тоді як Позивач зазначав про поставку товару на суму 15000,00грн. Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, неможливо встановити на яких підставах, за яким зобовязанням, який саме товар був поставлений за вказаною експрес-накладною. Означені міркування зумовлюють висновок про відсутність підстав для виходу за межі апеляційного оскарження в порядку ч.4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України відносно відхилених позовних вимог.

Своєю чергою, доводи апелянта щодо не отримання ним в порушення п.4.10 договору повідомлення Позивача про дату та час надходження продукції у погоджене місце призначення поставки та дані про Вантажоперевізника, до уваги апеляційним господарським судом не приймаються, оскільки означені обставини не скасовують факту прийняття Відповідачем поставленою продукції без жодних зауважень, в тому числі й за кількістю, що кореспондується з обовязком її оплати.

З приводу зауважень апелянта про ненастання строку оплати поставленого товару, оскільки Позивачем при передачі товару не були дотримані умови договору та Специфікації щодо передачі усієї визначеної в них документації, позиція апеляційного суду полягає в наступному:

- положеннями п.2.2 договору сторони узгодили застосування при прийому товару Інструкції №П-6 (Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за кількістю) та Інструкції №П-7 (Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за якістю), за змістом яких (п.12 щодо Інструкції №П-6 та п.14 щодо Інструкції №П-7) вбачається, що приймання продукції за кількістю/якістю здійснюється за транспортними та супровідними документами. У випадку відсутності таких документів або деяких із них складається акт про фактичну наявність продукції з вказівкою на відсутні документи. Проте, до матеріалів справи Відповідачем всупереч вимог Господарського процесуального кодексу України не було надано актів, які б належним чином підтверджували відсутність яких-небудь товаросупровідних документів на момент отримання товару Покупцем.

- факт отримання товару за видатковою накладною №176 від 25.01.2017р. Відповідачем наразі спростований не був, так само як і не вбачається наявність у справі доказів реалізації Відповідачем прав, визначених ст.666 Цивільного кодексу України для Покупця у разі невиконання Продавцем обовязку з передачі документів, визначених договором (вимагати їх передання Постачальником у розумний строк), а також прав, передбачених п.4.4 договору поставки 830-ДОЭ-ДЦ від 19.12.2016р.

Також апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги щодо підписання видаткових накладних, в тому числі №176 від 15.01.2017р., з боку Відповідача невідомою та не уповноваженою ним особою, а також відсутність в них даних представника Постачальника та відбитку печатки Відповідача, оскільки невідповідність довіреності №ГОД00000036 від 25.01.2017р. формі, встановленої Додатком №1 до договору (а.с.26) не тягне її недостатності для підтвердження повноважень для отримання товару, тим більше, що жодних доказів на спростування достовірності/належності відбитку печатки Відповідача на довіреності матеріли справи не містять, так само, як і особистих пояснень посадових осіб. Які мали підписувати означену довіреність, про нездійснення ними такого підпису для піддання їх сумніву (Відповідачем не порушувалося на стадії розгляду справи місцевим судом клопотання про призначення відповідної експертизи з цього приводу). Окрім того, сама по собі видача такої довіреності Відповідачем своєму представнику/співробітнику не є господарською операцією (є документом, що фіксує рішення про надання повноважень на одержання відповідних цінностей) - посилання апелянта на ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є безпідставним.

Апеляційним господарським судом відхиляються і посилання на відсутність даних в накладній про представника Постачальника, оскільки останній не тільки не заперечує факту передачі ним продукції за таким документом, але й наполягає на такій передачі. Наразі, апеляційної інстанції зазначає, що скаржником не було надано доказів, що дії представника за довіреністю ОСОБА_7 на дату отримання товару за видатковою накладною №176 від 15.01.2017р. суперечать встановленої ч.5 ст.12 Цивільного кодексу України презумпції правомірності та добросовісності.

Враховуючи викладене, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення повного розрахунку за поставлений товар відповідно видаткової накладної №176 від 15.01.2017р. на загальну суму 15000,00грн. на умовах передбачених Специфікацією до укладеного договору (протягом 5 робочих днів з 25-го календарного дня з дати поставки продукції). Нездійснення такого розрахунку є порушенням відповідного грошового зобовязання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобовязання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

Відтак, днем початку виникнення заборгованості у Відповідача з оплати товару, відповідно до умов Специфікації від 19.12.2016р. до договору та враховуючи підписання видаткової накладної №176 від 15.01.2017р. - 25.01.2017р., судом першої інстанції було вірно визначено - 25.02.2017р.

За змістом ст.ст.611, 625 Цивільного кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобовязання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченої п.6.8 укладеного договору поставки.

Так, перевіривши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.6,7) та розрахунки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з правомірністю стягнення з Відповідача пені в сумі 750,00грн., інфляційних нарахувань в сумі 592,61грн. та 3% річних в сумі 230,55грн., нарахованих за видатковою накладною №176 від 15.01.2017р.

Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017р.) визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що введена в дію 15.12.2017р.), Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», м.Маріуполь Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2017р. (повний текст підписано 06.12.2017р.) у справі №905/2164/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 04.12.2017р. (повний текст підписано 06.12.2017р.) у справі №905/2164/17 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного суду через Донецький апеляційний господарський суд (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 06.02.2018р.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: Л.Ф. Чернота

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірн.: 1-2 - сторонам, 3-у справу, 4- ГСДО