РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Справа №918/725/17

/

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Миханюк М.В. , суддя Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання - Рильнику Д.М.

Представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду Рівненської області області від 08.12.2017 р. у справі № 918/725/17 (ухваленого суддею Марач В.В. о 10:30 год., у м. Рівне, повний текст рішення складено 13.12.2017 року)

позивач: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця"

відповідач: Державне підприємство "Володимирецьке лісове господарство"

про стягнення в сумі 382 268,97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця", звернулося до господарського суду Рівненської області позовом до Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" (надалі - Відповідач або ДП "Володимирецьке лісове господарство") в якому просить стягнути 382 268 грн. 97 коп., з яких: 366 126, 41 грн. заборгованості за Договором та 16 142, 56 грн. пені.

Позовні вимоги Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" мотивує тим, що на підставі Договору №2122/1136-2012 від 25.12.2012 року про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах, надав Відповідачу послуги з перевезення вантажу, однак останній вартість послуг у розмірі 70 107,00 грн. за серпень 2016 р. не оплатив.

Крім того, Позивач просить суд стягнути суму додаткових зборів за маневрову роботу пов'язану з затримкою вагонів на прикордонних станціях, за зберігання вантажів у вагонах через затримку вагонів на прикордонних станціях, за надання інформації про вантажні роботи, за зважування вантажів при затримці на прикордонних станціях, плату за користування вагонами, яка виникла через затримку вагонів на прикордонних станціях, та провізну плату у розмірі 296 019,41 грн. за перевезення, які здійснювалися у травні 2016 р.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 08.12.2017 р. у справі №918/725/17 у задоволенні позову Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" відмовлено.

Рішення, суду першої інстанції, мотивоване тим, що позов пред'явлено позивачем із пропуском встановленого шестимісячного строку позовної давності, оскільки Договір про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напівввагонах від 25.12.2012 року №2122/1136-2012 в редакції Додаткової угоди №4 від 01.12.2015 року за своєю правовою природою є саме договором перевезення, а тому на договірні відносини поширюються спеціальні норми ГК України і Статуту залізниць України, які встановлюють скорочений шестимісячний строк позовної давності та регулюють питання його перебігу відносно позову залізниці до відповідача, що випливають із перевезення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 08.12.2017 р. у справі №918/725/17 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача - ДП "Володимирецьке лісове господарство" на користь позивача ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" суму у розмірі 382 368, 97 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 6 307, 44 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення судом першої інстанції прийняте на підставі не повністю досліджених доказів:

- позов у справі №918/725/17 випливає з договору про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах від 25.12.2012 року №2122/1136-2012 в редакції додаткової угоди №4 від 01.12.2015 року, а не з договору перевезення та не в порядку ст. 137 Статуту залізниць України;

- позивач та відповідач у відносинах за договором виступали виконавцем і замовником, з колом прав та обов'язків не притаманних перевізнику та вантажовідправнику в розумінні статей 307 - 315 ГК України, 909 ЦК України, Статуту залізниць України;

- до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем застосовується загальний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України - три роки.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 року поновлено ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Українська залізниця" на рішення господарського суду Рівненської області від 08.12.2017 року у справі №918/725/17.

Встановлено строк ДП "Володимирецьке лісове господарство" для подання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) ПАТ "Українська залізниця" копії відзиву та доданих до них документів до 05.02.2018 року.

Справу №918/725/17 призначено до розгляду на "12" лютого 2018 р.

06.02.2018 року від ДП "Володимирецьке лісове господарство" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач посилається на те, що сума коштів на яку заявлений позов нарахована за здійснення перевезень, тобто апелянт сам підтверджує факт надання послуг по перевезенню, суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо відмови в задоволенні позову в зв'язку із пропущенням строку позовної давності, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Сторони процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак наданим процесуальним правом не скористалися та в судове засідання своїх повноважних представників не направили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю представника позивача.

Відповідно до ч.1 ст.270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов укладеного між ДП "Володимирецьке лісове господарство" (Замовник), та ДП "Український транспортно-логістичний центр" (Виконавець) Договору №2122/1136-2012 від 25.12.2012 про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах (далі - Договір), Виконавець зобов'язується за плату і за рахунок Замовника виконати або організувати виконання визначених цим Договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів на власних напіввагонах (п. 1.1. Договору).

01.12.2015 року сторонами Договору укладено додаткову угоду №4 до договору про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах №2122/1136-2012 від 25.12.2012 про заміну сторони у зобов'язанні з Державного підприємства "Український транспортно-логістичний центр" на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця").

Додатком №1 від 01.12.2015 року до Додаткової угоди №4 сторони погодили перелік додаткових послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів до Договору від 25.12.2012 р. № 2122/1136-2012.

Додатком №2 від 01.12.2015 року до Додаткової угоди №4 сторони затвердили протокол погодження договірної ціни до Договору від 25.12.2012 р. № 2122/1136-2012.

Відповідно до п.п. 2.2.5. п. 2.2. Договору, замовник зобов'язаний здійснювати попередню оплату за послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, що замовлені Замовником, шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг (з урахуванням режиму роботи банківських установ, але не менше ніж середньодобове нарахування протягом 3 діб, що склалося за поточний місяць) на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Виконавця № 8905 у ТВБВ № 10026/01 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області AT "Ощадбанк", МФО 322669, код за ЄДРПОУ № 40123465 та забезпечувати своєчасне надходження коштів на зазначений рахунок Виконавця.

Підпунктом 2.2.7 пункту 2.2 Договору сторони передбачили обов'язок Замовника проводити оплату за надані послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів, та інші додаткові послуги, пов'язані з перевезеннями вантажів, які замовлені Замовником, відповідно до розділу 3 Договору.

У відповідності до п.п. 3.4.1. пункту 3.4 Договору, загальна ціна Договору визначається Сторонами в Протоколі погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно з підпунктом 3.4.5 пункту 3.4 Договору, Виконавець відображає в особовому рахунку використання Замовником коштів для оплати послуг, пов'язаних з організацією перевезень вантажів, що замовлені замовником, та щодобово протягом періоду надання послуг надає Замовнику в електронному вигляді переліки перевізних документів.

Виконавець надає Замовнику не пізніше 10-го числа місяця, наступного за літним, акти наданих послуг та виписки з особового рахунку за звітний місяць. В акті наданих послуг відображається вартість: послуг з перевезення по кожній регіональній філії ПАТ "Укрзалізниця" окремо, вагонної складової плати (тарифу), плати за користування вагонами за межами України, пені, ПДВ. Виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих Замовником на виконання цього Договору, та коштів, витрачених Замовником на послуги з організації перевезень вантажів, наданих Виконавцем.

При цьому у виписці відображаються дати утворення та розміри заборгованості, пеня. Податкові накладні та розрахунки коригувань до податкових накладних надаються Замовнику в електронному вигляді з дотриманням вимог щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у порядку, встановленому законодавством. Замовник зобов'язаний зареєструвати розрахунки коригувань до податкових накладних, які зменшують суму компенсації вартості послуг, що складені і надіслані Виконавцем у порядку встановленому Податковим кодексом України, в ЄРПН.                     Виконавець зобов'язується скласти та надіслати в електронному вигляді розрахунки коригування до податкових накладних не пізніше ніж за 5 днів до закінчення терміну їх реєстрації в ЄРПН, встановленому Податковим кодексом України.

Акти наданих послуг та виписки з особового рахунку оформлюються сторонами щомісяця, не пізніше останнього дня звітного місяця. Замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання акту наданих послуг зобов'язаний надіслати Виконавцю підписаний акт наданих послуг або підписати акт наданих послуг із зауваженнями.

У випадку підписання акту наданих послуг із зауваженнями між Замовником та Виконавцем здійснюється перевірка наданих послуг та за результатами перевірки проводиться коригування, яке відображається в наступних актах.

У випадку якщо одна із Сторін не підписала акт наданих послуг протягом 15 днів з дня їх складання без письмового обґрунтування, акт наданих послуг вважається затвердженим обома Сторонами. (п.п. 3.4.6. та 3.4.7. Договору).

Згідно з пунктом 9.1 Договору, Договір набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків за надані послуги, пов'язані з перевезенням вантажів - до повного здійснення розрахунків (т. 1 а.с. 16 - 31).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Позивачем надано Відповідачу в травні 2016 року послуги з перевезення у власних вагонах вантажу "деревина паливна" та "колоди із сосни" відповідно до накладних № № 540955, 540963, 540971, 540989, 541151, 541169, 541177, 544205, 544247, 544262, 544270, 544809, 540948.

Даний вантаж відправлявся зі станції Антонівка, Рафаловка, Львівської залізниці призначенням на станцію Дорнешти ЧФР.

На шляху прямування до станції призначення на вимогу митних органів України були затримані вагони зупинені вагони №№ 96396387, 96290382, 96393376, 68750884, 68702067, 68816487, 68824572, 67898031, 60427580, 64439318, 90900739 та вагони № 96391545, № 66230418 для огляду товарів. На підставі заявок митних органів вказані вагони були затримані з метою проведення митного контролю, про що складені акти загальної форми. Причиною затримки митними органами цих вагонів є саме товари лісопродукції ("деревина паливна" та "колоди із сосни"), що в них перевозилися. Зазначені дії митних органів призвели до нарахування додаткових зборів.

За затримку вагонів Львівською залізницею нараховано додаткові збори в розмірі 270 751,15 грн. за маневрову роботу пов'язану з затримкою вагонів на прикордонних станціях, за зберігання вантажів у вагонах через затримку вагонів на прикордонних станціях, за надання інформації про вантажні роботи, за зважування вантажів при затримці на прикордонних станціях, плату за користування вагонами, яка виникла через затримку вагонів на прикордонних станціях, та провізну плату за маршрутом Антонівка-Ходорів-Скнилів-Вадул-Сірет (експ.) Львівської залізниці.

В результаті проведення перевірки, виправлено неточності з нарахуваннями, та здійснено коригування на суму 8 990,00 грн. по накладних № 541151 та № 541177.

Відповідно, сума додаткових зборів за дане перевезення з урахуванням коригування становить 261 761,15 грн.

А тому, сума боргу за дане перевезення з урахуванням кредитового сальдо та проведених коригувань, складає 109 475,98 грн.

Також, на виконання умов Договору Позивачем надано Відповідачу в травні 2016 року послуги з перевезення у власних вагонах № 66184219 та № 68704667 вантажу "деревина паливна" відповідно до накладних № 550889 та № 550939, зі станції Рафаловка Львівської залізниці призначенням на станцію Батево (МАВ).

На шляху прямування на станціях Батьова, Чоп, Мукачево Львівської залізниці вагони затримано з причини: "поглибленого митного огляду", про що складено акти загальної форми. Після огляду вантажу митницею складено протоколи про порушення митних правил, в зв'язку з чим, вагони відправлено на станцію Мукачево Львівської залізниці для зберігання затриманого вантажу та подальшого вивільнення вагону і передачі його власнику.

За затримку вагонів Львівською залізницею нараховано додаткові збори в розмірі 186 543,43 грн. за маневрову роботу пов'язану з затримкою вагонів на прикордонних станціях, за зберігання вантажів у вагонах через затримку вагонів на прикордонних станціях, за надання інформації про вантажні роботи, за зважування вантажів при затримці на прикордонних станціях, плату за користування вагонами, яка виникла через затримку вагонів на прикордонних станціях, та провізну плату за маршрутом Батьово-Чоп-Мукачево Львівської залізниці. Відповідно, сума додаткових зборів за дане перевезення з урахуванням всіх коригувань становить 186 543,43 грн.

В серпні 2016 року здійснювалося перевезення у власних вагонах № № 67874974, 67385658, 68403658, 66707175, 32263410 вантажу "дрова всяких порід дерев" відповідно до накладних № № 508226, 508234, 508242, 508259, 508267, зі станції Рафаловка Львівської залізниці призначенням на станцію Вадул-Сирет ЧФР, та у вагоні № 66751231 з вантажем "піловник всяких порід дерев" відповідно до накладної № 38245288, зі станції Рафаловка Львівської залізниці призначенням на станцію Одесса-Порт. Так, сума яку нараховано за дану організацію перевезення вантажів складає 70 107,00 грн.

27.02.2017 року ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до ДП "Володимирецьке лісове господарство" з претензією №ЦТЛ-22/96 з вимогою сплатити заборгованість та пеню, які залишені відповідачем без задоволення (т. 1 а.с. 32 - 35).

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК україни) зазначається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

У ст. 307 ГК України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про транспорт" підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту.

Так, діяльність залізниці регулює Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 218 МК України, розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Частинами 1, 2 статті 325 МК України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Відповідно до ч. 5 ст. 338 МК України, крім випадків, зазначених у частинах другій - четвертій цієї статті, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги.

Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Згідно із ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).

Згідно з п. 3 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25 лютого 1999 року, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Пунктом 4 (абз. 20) вищезазначених Правил користування вагонів та контейнерів визначено, що плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (додаток 10), які оформляються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, Пам'ятки про видачу/приймання контейнерів.

При цьому, за змістом п. 1.8 розділу ІІІ "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги", затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009р. (далі - "Збірник тарифів") за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під'їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам'яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292,6 грн. за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні.

Пунктом 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. № 644, визначено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно актів загальної форми позивачем нараховані додаткові збори за маневрову роботу пов'язану з затримкою вагонів на прикордонних станціях, за зберігання вантажів у вагонах через затримку вагонів на прикордонних станціях, за надання інформації про вантажні роботи, за зважування вантажів при затримці на прикордонних станціях, плату за користування вагонами, яка виникла через затримку вагонів на прикордонних станціях, та провізну плату, на загальну суму 366 125,41 грн.

Відповідно до умов п. 4.3 Договору, у разі виникнення заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів Замовник сплачує пеню в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення платежу до моменту повного погашення заборгованості, але не більше шести місяців від дня виникнення заборгованості.

А тому, через виникнення заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів Позивачем також нараховано Відповідачу 16 142,56 грн. пені.

Як вбачається з матеріалів справи, до винесення судом першої інстанції рішення у справі №918/725/17, представником ДП "Володимирецьке лісове господарство" подана заява про застосування строків позовної давності (т. 1 а.с. 198 - 200).

В обгрунтування своєї заяви, ДП "Володимирецьке лісове господарство" посилається на те, що правовідносини за договором №2122/1136-2012 від 25.12.2012 року, на які посилається Позивач у позові мали місце в травні - серпні 2016 року.

06.03.2017 року Відповідачем отримано претензію №ЦТЛ-22/96 від 27.02.2017 року на суму 376 751,77 грн.

Відповідь на претензію, якою ДП "Володимирецьке лісове господарство" повідомлено ПАТ "Укрзалізниця" про те, що підприємство не визнає претензійну суму в повному обсязі та сплачувати кошти в розмірі 376651,77 грн. не буде, Позивачем отримано 28.03.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 216).

Розглянувши позовні вимоги позивача щодо стягнення з Відповідача 366 126,41 грн. заборгованості та 16 142,56 грн. пені, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги Позивача ґрунтується на умовах договору та закону.

Однак, розглянувши клопотання відповідача про застосування строків позовної давності господарський суд Рівненської області дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ "Українська залізниця" до Державного підприємства "Володимирецьке лісове господарство" про стягнення 382 268,97 грн. не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим, що позов пред'явлено Позивачем із пропуском встановленого шестимісячного строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до статті 256 та статті 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 137 Статуту залізниць України встановлено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п'ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є вимога ПАТ "Українська залізниця" про стягнення з ДП "Володимирецьке лісове господарство" додаткового збору за затримку вагонів на загальну суму 296 019,41 грн. та 70 107,00 грн. за організацію перевезення вантажів.

Подіями, які стали підставою для подання позову є надання послуг та додаткові збори, пов'язані із затриманням вагонів, про що складено акти загальної форми ГУ-23: № 162 від 18.05.2016 р., № 182 від 20.05.2016 р., № 175 від 20.05.2016 р., № 1395 від 20.05.2016 р., № 1398 від 20.05.2016 р., № 1436 від 20.05.2016 р., № 10978 від 24.05.2016 р., № 1478 від 28.05.2016 р., № 210 від 28.05.2016 р., № 211 від 28.05.2016 р., № 212 від 28.05.2016 р., № 213 від 28.05.2016 р., № 214 від 28.05.2016 р., № 215 від 28.05.2016 р., № 216 від 28.05.2016 р., № 217 від 28.05.2016 р., № 218 від 28.05.2016 р., № 219 від 28.05.2016 р., № 220 від 28.05.2016 р., № 1522 від 01.06.2016 р., № 752 від 04.06.2016 р., № 753 від 04.06.2016 р., № 755 від 04.06.2016 р., № 765 від 05.06.2016 р., № 784 від 07.06.2016 р., № 785 від 07.06.2016 р., № 792 від 07.06.2016 р., № 795 від 07.06.2016р., № 419 від 10.06.2016 р., № 4595 від 10.06.2016 р., № 565 від 29.06.2016 р., № 119 від 30.06.2016 р., № 4612 від 30.06.2016 р., № 127 від 14.07.2016 р. № 133 від 19.07.2016 р., № 145 від 27.07.2016 р., № 4616 від 27.07.2016 р., № 12 від 28.07.2016 р., № 16 від 28.07.2016 р.

Судом першої інстанції встановлено, що Позовна заява направлена Позивачем на адресу суду 10.10.2017 р., про що свідчить відбиток штемпеля відділення поштового зв'язку м. Київ на конверті та описі вкладення у цінний лист ( т.1 а.с. 191).

Таким чином, шестимісячний строк позовної давності закінчився відповідно 18.11.2016 р., 20.11.2016 р., 24.11.2016 р., 28.11.2016 р., 01.12.2016 р., 04.12.2016 р., 05.12.2016 р., 07.12.2016р., 10.12.2016 р., 29.12.2016 р., 30.12.2016 р., 14.01.2017 р., 19.01.2017 р., 27.01.2017 р., 28.01.2017 р.

Відповідно до п. 3 оглядового листа ВГСУ "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 р. №01-8/917 строки позовної давності у спорах, що виникають з договору перевезення вантажів, встановлені спеціальними нормами у відповідності до ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України, і становлять шість місяців.

Загальні та скорочені строки позовної давності встановлені у статтях 257 та 258 Цивільного кодексу України.

Однак, частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Таким законом є, зокрема, Господарський кодекс України, норми якого у регулюванні майнових відносин суб'єктів господарювання є спеціальними щодо норм Цивільного кодексу України. Це стосується і положень про позовну давність.

Частина п'ята статті 315 Господарського кодексу України та пункт 136 Статуту залізниць України, встановлюють шестимісячний строк для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення.

Виходячи з принципу рівності суб'єктів господарювання, з урахуванням частини другої статті 9 Цивільного кодексу України та пункту 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту - з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову (складання комерційного акту, акту загальної форми, списання коштів з особового рахунку тощо).

Стаття 315 Господарського кодексу України та пункти 136 і 137 Статуту залізниць встановлюють скорочений шестимісячний строк позовної давності лише відносно позову вантажовідправника (вантажоодержувача) до залізниці і залізниць до відправників або одержувачів, і не можуть застосовуватись до спорів вантажоодержувача та вантажовідправника між собою, навіть якщо цей спір випливає з нестачі чи пошкодження вантажу, який перевозився залізницею.

Статтею 1 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс підприємств залізничного транспорту, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо; а залізниця - відокремлений підрозділ публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - АТ "Укрзалізниця"), утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", який здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні залізничної мережі.

Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. № 457 (із змінами та доповненнями), встановлено, що залізничний транспорт загального користування є однією з базових галузей економіки України, що забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв'язки і потреби населення у перевезеннях. Основною організаційною ланкою на залізничному транспорті є залізниця.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Також, Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 1, 2, 3 р. I Статуту).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що норми ГК України і Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які встановлюють скорочений шестимісячний строк позовної давності та регулюють питання його перебігу відносно позову залізниці до Відповідача, що випливають із перевезення.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 3.1, п/п.1 п.3.2 Положення про філію "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого Рішенням правління ПАТ "Укрзалізниця" від 09.03.2017 року встановлено, що метою та предметом діяльності філії є задоволення потреб держави та юридичних і фізичних осіб в безпечних якісних залізничних перевезеннях та надання послуг з перевезення вантажів (т. 1 а.с. 159 - 178).

З вище викладеного вбачається, що основним видом діяльності залізниці, як залізничного транспорту, є здійснення перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні залізничної мережі.

Враховуючи вище наведені норми чинного законодавства, умови Договору, а також Положення про філію "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця", колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що позов у справі №918/725/17 випливає з договору про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напіввагонах, а не з договору перевезення вантажу, оскільки основним видом діяльності Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" є надання послуг з перевезення вантажів на які поширюється дія Статуту залізниць України, а також спеціальні норми ГК України.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в підтвердження того, що між сторонами виникли правовідносини саме по перевезенню вантажів є складання перевізного документа - транспортних накладних, в яких, зокрема, як перевізника, зазначено станції відправлення ПАТ "Українська залізниця" (т. 1 а.с.36 - 37, 55 - 56, 76 - 112).

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту і Правил перевезень і наданим залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Колегія суддів вважає, що Договір про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних напівввагонах від 25.12.2012 року №2122/1136-2012 в редакції Додаткової угоди №4 від 01.12.2015 року за своєю правовою природою є саме договором перевезення, і, відповідно, має регулюватися нормами Закону про перевезення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позов ПАТ "Укрзалізниця" пред'явлено із пропуском шестимісячного строку позовної давності, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у позові, у зв'язку із пропуском строку позовної давності, грунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Доводи скаржника викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються вище викладеними та встановленими судом обставинами справи.

Враховуючи вище викладене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 08.12.2017 р. у справі №918/725/17 прийняте з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 129, 269-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 08.12.2017 р. у справі № 918/725/17 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду Рівненської області від 08.12.2017 р. у справі № 918/725/17 залишити без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №918/725/17 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Павлюк І. Ю.