ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" лютого 2018 р.м. Одеса Справа № 916/64/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Дяченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Воровіній Т.О.

розглянувши справу №916/64/18

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА (10001, м.Житомир, проспект Незалежності, будинок 188)

До відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т (65005, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 124/1)

про стягнення 9584 грн

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Встановив: Позивач - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. №ГСОО 68/18 від 11.01.2017р.) до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т, у якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 16384 грн.

Позовні вимоги позивача у справі - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т прийнятих на себе зобовязань за умовами укладеного Договору поставки з відстрочкою платежу №03-03-17 СФ, щодо своєчасної та повної сплати вартості поставленого товару та направлено на стягнення суми основного боргу у розмірі 16384 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.01.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 лютого 2018 року о 10:00.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА було подано заяву від 05.01.2018р., зареєстровану за вх.ГСОО № 2-170/18 від 11.01.2018р., про забезпечення позову, у якій заявник просив суд накласти арешт на майно та грошові кошти ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА і знаходяться у нього чи інших осіб, у розмірі ціни позову 16384 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.01.2018р. заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА від 05.01.2018р. (вх.ГСОО № 2-170/18 від 11.01.2018р.) про забезпечення позову у справі повернуто без розгляду.

01.02.2018р. до господарського суду Одеської області представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т заперечувало проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У поданих запереченнях відповідачем було зазначено суду, що обовязок по сплаті вартості отриманого товару на користь позивача у відповідача не настав, оскільки умовами п. 4.1. Договору сторонами погоджено, зокрема, що покупець здійснює оплату вартості партії товару на рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту її реалізації.

Отже, за твердженням відповідача, оскільки частина товару, а саме вартістю 9584грн. наразі є ним нереалізованою, обовязок оплати цієї частини товару у відповідача ще не виник.

Крім того, у наданих запереченнях відповідачем було зазначено, що посилання позивача на розумні строки виконання зобовязань, за умови визначення сторонами Договору певної події, з якою повязаний обовязок Покупця оплатити товар, а саме: реалізацію товару Покупцем третім особам, не може бути покладено в основу висновку про порушення Покупцем умов Договору за відсутності доказів настання зазначеної події.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т стверджує, що не отримувало офіційний лист вимогу позивача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА вих № 171/1 від 01.12.2017р. та зазначає, що вручення поштового відправлення відбувалось у неробочі часи, що є не можливим.

05.02.2018р. до господарського суду Одеської області позивачем подано письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 9584 грн., у звязку з частковим погашенням боргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т.

Також, 05.02.2018р. до господарського суду Одеської області позивачем подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом надсилання ухвали суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання поштової кореспонденції суду (а.с. 34).

Однак, у судове засідання представник відповідача не зявився, про поважність причин відсутності суд не повідомляв.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення ухвала про відкриття провадження у справі від 12.01.2018 року було отримано ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання поштової кореспонденції суду (а.с. 34), а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

03 березня 2017 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА (Постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т (Покупець) було укладено Договір поставки з відстрочкою платежу № 03-03-17 СФ (надалі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязується поставляти Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати товару, відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору, товаром за даним договором є товари, зазначені в узгодженому сторонами прейскуранті (специфікаціях), які є невідємними частинами даного договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, поставка товару здійснюється за узгодженими між сторонами цінами, зазначеними в прейскуранті (специфікаціях), при цьому Постачальник зобовязується не збільшувати ціни, зазначені в прейскуранті (специфікаціях), протягом 14 календарних днів з моменту їх узгодження сторонами. Постачальник зобовязується надавати ціни в прейскуранті, які узгоджені між Покупцем та Постачальником, на рівних умовах, як для Покупця так і для інших роздрібних компаній.

Згідно до п. 3.1. Договору, поставка товару здійснюється на умовах DDP-склад Покупця (ІНКОТЕРМС 2010) однією або кількома партіями відповідно до специфікацій або накладних, які складаються на кожну партію товару. По узгодженню сторін одержувачем товару за даним договором може бути третя особа.

Умовами п. 3.13. Договору визначено, що до закінчення строку придатності чи реалізації товар (до закінчення строку придатності чи реалізації товару Постачальник зобовязується прийняти товар з оформленням відповідних товарно-транспортних та бухгалтерських документів (накладних, товарно-транспортних накладних).

Відповідно до п. 3.17. Договору, Покупець має право визначити та повернути товари, які реалізуються у магазині Покупця, як товари які не мають попиту та надати дані Постачальнику про продаж даних товарів, які підтверджують економічне обґрунтування недоцільність подальшого розміщення товарів в магазинах Покупця. Постачальник зобовязаний забрати товари, які не мають купівельний попит, протягом 7 днів з моменту отримання даних, які підтверджують дане обґрунтування. Вартість товару, який повертається по накладним на весь час дії даного договору зараховується в рахунок часткової оплати за товар, який був поставлений від Постачальника.

Умовами п. 4.1. Договору сторони погодили, що оплату кожної окремої партії товару (визначеної в накладній) за даним договором Покупець проводить шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок Постачальника протягом 14 календарних днів з моменту її реалізації.

Відповідно до п. 7.6. Договору, спірні питання вирішуються шляхом переговорів. У разі не досягнення згоди, спір передається на розгляд до господарського суду за місцем знаходження відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА на користь відповідача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т на виконання умов укладеного Договору поставки з відстрочкою платежу № 03-03-17 СФ від 03 березня 2017р. було здійснено поставку товару на суму 23136 грн., що підтверджується видатковою накладної №366 від 26 квітня 2017 року, товарно-транспортною накладною №Р366 від 26 квітня 2017 року, які підписані з обох сторін та копії яких наявні в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідачем на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА було здійснено часткову сплату заборгованості, у звязку з чим станом на момент розгляду справи за відповідачем рахується боргу у розмірі 9584 грн., який є несплаченим з боку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т.

Як зазначає позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА неодноразово проводились переговори з відповідачем стосовно надання звітів з реалізації товарів, що поставлялися позивачем. Однак, відповідачем відповідні звіти надані не були.

Також, за твердженнями позивача, повідомлень на адресу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА стосовно того, що товари, які поставлені позивачем на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т не мають попиту та підлягають поверненню, не надходило.

Додатково, позивачем у позовній заяві зазначалось суду, що зважаючи на обставину, що договором не визначено строк реалізації товару, відповідний товар мав бути реалізований у розумні строки, або повернений відповідачу як такий, який не користується попитом.

У подальшому, 15.12.2017р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА на адресу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т була скерована вимога №171/1 від 01.12.2017р. про сплату заборгованості та два примірники акту звірки взаєморозрахунків.

Однак, відповіді на зазначену вимогу на адресу позивача від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т не надходило, та вимога ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА щодо сплати заборгованості залишилась без реагування та виконання з боку відповідача.

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконанням з боку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т прийнятих на себе зобовязань за умовами укладеного договору та направлено на стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 9584 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що правовідносини між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т виникли на підставі укладеного між ними 03 березня 2017 року Договору поставки з відстрочкою платежу № 03-03-17 СФ, за яким Постачальник зобовязується поставляти Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати товару, відповідно до умов даного договору.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлює, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивачем на користь відповідача на виконання умов укладеного Договору поставки з відстрочкою платежу № 03-03-17 СФ від 03 березня 2017р. було здійснено поставку товару на суму 23136 грн., що підтверджується видатковою накладної №366 від 26 квітня 2017 року, товарно-транспортною накладною №Р366 від 26 квітня 2017 року, які підписані з обох сторін та копії яких наявні в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідачем було здійснено оплату вартості товару не в повному обсязі, у звязку з чим станом на момент розгляду справи за ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т рахується борг у розмірі 9584 грн.

15.12.2017р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА на адресу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т було скерована вимога №171/1 від 01.12.2017р. про сплату заборгованості та два примірники акту звірки взаєморозрахунків.

Відповіді на зазначену вимогу на адресу позивача від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т не надходило та вимога ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА щодо сплати заборгованості залишилась без реагування та виконання з боку відповідача.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т прийнятих на себе зобовязань за умовами Договору поставки з відстрочкою платежу № 03-03-17 СФ від 03 березня 2017р. перед позивачем.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки з відстрочкою платежу № 03-03-17 СФ від 03 березня 2017р. у розмірі 9584 грн. - є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню судом.

Щодо заперечень наданих з боку відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідач у наданих запереченнях посилається на п. 4.1. Договору, яким сторони погодили, що оплату кожної окремої партії товару (визначеної в накладній) за даним договором Покупець проводить шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок Постачальника протягом 14 календарних днів з моменту її реалізації.

За посиланням відповідача, строк сплати вартості товару наразі не настав, оскільки наразі залишок нереалізованого товару складає грошову суму 9584 грн., що підтверджується наданою відповідачем довідкою директора ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т вих. № 171 від 31.01.2018р.

Судом відхиляються дані доводи відповідача, з огляду на таке.

По-перше, оплата вартості отриманого відповідачем від позивача товару за умовами укладеного договору, з боку відповідача не здійснюється досить тривалий час. При цьому, в даному випадку, судом враховується природа отриманого товару, розумні строки реалізації подібного роду продукції. А надана суду з боку відповідача довідка від 31.01.2018р., з зазначенням кількості нереалізованого ним товару на суму 9584,00 грн., в якій міститься посилання на наявні строки придатності для реалізації такого залишку продукції, не підтверджена будь-якими письмовими доказами з боку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т.

По-друге, судом враховується, що відповідачем на адресу позивача не надсилалися будь-які листи, з зазначенням кількості залишку нереалізованого ним товару, або з проханням щодо повернення будь-якого товару у звязку з відсутністю попиту у потенціальних покупців на такий товар.

Крім того, позивачем на адресу відповідача скеровувався Офіційний лист вимога вих. № 171/1 від 01.12.2017р., з зазначенням щодо необхідності оплати отриманого товару, і судом не приймаються до уваги твердження відповідача щодо неможливості вручення поштового відправлення позивача, яке, за посиланням відповідача, було вручено у неробочій час, оскільки такі пояснення та твердження не доведено та не доказано суду відповідними доказами та документами, а саме лише посилання відповідача не може прийматися судом як доказ.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т суми боргу у розмірі 9584 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 1600 грн. покладаються на відповідача, у звязку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.129, ст.165, ст.ст.232, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т про стягнення 9584 грн. задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „САГІТТА-Т (65005, м.Одеса, вул. Балківська, буд. 124/1; код 33072323) на корись ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ФІТО УКРАЇНА (10001, м. Житомир, проспект Незалежності, буд. 188; код 38191028) суму боргу у розмірі 9584 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Повне рішення складено 16 лютого 2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко