ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 Справа №917/2112/17

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

при секретарі Михатило А.В.

за участю представників:

від позивача: Пістряк М.С.,

від відповідача: Будкін С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Фермерського господарства "Святовід-Агро"

вул. Воровського, 8, кв. 12, м. Глобине, Полтавська область, 39000

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039

про визнання права володіння та користування земельною ділянкою площею 91,2538 га, з яких земельна ділянка №1 площею 80,0470 га (кадастровий НОМЕР_3) та земельна ділянка №2 площею 11,2068 га (кадастровий № НОМЕР_2), ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Святовід-Агро" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права володіння та користування земельною ділянкою площею 91.2538га, з якої земельна ділянка №1 площею 80.0470га та земельна ділянка №2 площею 11.2068га, посилаючись на те, що відповідач не визнає право володіння та користування ФГ "Святовід-Агро" зазначеними земельними ділянками, які надані ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства.

Ухвалою суду від 19.12.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

15.01.2018 позивачем надано суду для приєднання до матеріалів справи копію листа Глобинської райдержадміністрації від 27.12.2017 №3177/01-53 та клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на відведення земельної ділянки (вх. 407).

Відповідачем 15.01.2018 подано відзив на позовну заяв (вх. №442).

В судовому засіданні 16.01.2018 представник позивача виклав зміст та підстави позовних вимог; представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні оголошено перерву до 31.01.2018.

В судовому засіданні 31.01.2018 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 статті 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що розпорядженням Голови Глобинської РДА від 24.09.2010 №541 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства із земель державної власності та надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення технічної документації землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками на умовах оренди при укладенні договору оренди. Розпорядженням Голови Глобинської РДА від 02.11.2010 №635 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства на території Жуківської сільської ради Глобинського району Полтавської області та надано в оренду терміном на 49 (сорок дев'ять) років земельні ділянки загальною площею 91, 2538 га, в тому числі земельну ділянку №1 площею 80, 0470 га - кадастровий номер НОМЕР_1, земельну ділянку №2 площею 11, 2068 га - кадастровий номер НОМЕР_2.

01 листопада 2011 року між Глобинською районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянкою ОСОБА_3 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 49 років.

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2013, зареєстрованого в реєстрі за №1499 та наказу Головного управління Держземагентства у Полтавській області від 04.04.2014 №ПЛ/:00:024/00001506 внесено зміни до вищезазначеного договору оренди землі, а саме змінено сторони договору та укладено додаткові угоди про внесення змін до договору оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності зареєстрованого 09.02.2012 за №02226.

Згідно додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності зареєстрованого 09 лютого 2012 року №02226 на земельну ділянку площею 11,2068 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Жуківської сільської ради Глобинського району Полтавської області та додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності зареєстрованого 09 лютого 2012 року №02226 на земельну ділянку площею 80,0471 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Жуківської сільської ради Глобинського району Полтавської області орендарем земельних ділянок є громадянин ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що Фермерське господарство "Святовід-Агро", яке зареєстроване державним реєстратором Глобинської РДА 04.07.2014 за №0000968, було створене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на виконання вимог ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство», відповідно до якої фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Земельні ділянки фактично використовуються фермерським господарством, яке при такому використанні несе всі витрати, сплачує усі обов'язкові платежі, пов'язані з користуванням землею, у тому числі орендну плату за неї, однак стороною за договором оренди залишається фізична особа ОСОБА_4, який відповідно до закону не вправі використовувати орендовані земельні ділянки за цільовим призначенням, тобто для ведення фермерського господарства.

Цільовим призначення земельних ділянок загальною площею 91,2538 га, в тому числі земельної ділянки №1 площею 80,0470 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та земельної ділянки №2 площею 11,2068 га, кадастровий номер НОМЕР_2 відповідно до документації з землеустрою встановлено: для ведення фермером господарства.

Позивач використовує земельні ділянки, що були надані ОСОБА_6 згідно додаткових угод від 04.04.2014, заборгованість з орендної плати за цими додатковими угодами відсутня. Зокрема, доказом фактичного використання позивачем вказаної земельної ділянки є податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи (копія в матеріалах справи).

Позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про внесення зміни в договір оренди землі від 29.10.2013 в частині зміни орендаря земельної ділянки, а саме - Фермерське господарство "Святовід-Агро", в особі голови ОСОБА_5. У задоволенні клопотання листом від 09.11.2017 №27-16-0.332-8747/2-17 було відмовлено, що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач в свою чергу стверджує, що право володіння і користування земельними ділянками площею 11,2068 га з кадастровим номером НОМЕР_2 та площею 80,0470 га, кадастровий номер НОМЕР_1 на підставі додаткових угод до договору оренди від 01.11.2011 належить громадянину ОСОБА_4.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» визначає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства.

Ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (редакції чинної на момент укладення Договору оренди) передбачає, що земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

В статті 8 ЗУ «Про фермерське господарство» (в редакції чинної на момент укладення договору оренди) зазначено, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Системний аналіз норм Закону України "Про фермерське господарство", який є спеціальним законом в частині створення та діяльності фермерських господарств, дає підстави для висновку, що створенню фермерського господарства передує надання земельної ділянки громадянину України для ведення фермерського господарства, після чого відбувається реєстрація фермерського господарства, яке здійснює в подальшому свою діяльність з використанням наданої громадянину- засновнику господарства земельної ділянки, тобто фермерським господарством після його реєстрації використовується земельна ділянка, надана громадянину-засновнику господарства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Фермерське господарство "Святовід-Агро" створене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на виконання вимог ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фермерське господарство».

Земельні ділянки фактично використовуються фермерським господарством, яке несе всі витрати, сплачує усі обов'язкові платежі, пов'язані з користуванням землею, у тому числі орендну плату за неї.

Цільовим призначення земельних ділянок загальною площею 91,2538 га, в тому числі земельної ділянки №1 площею 80,0470 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та земельної ділянки №2 площею 11,2068 га, кадастровий номер НОМЕР_2 відповідно до документації з землеустрою встановлено: для ведення фермером господарства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що земельна ділянка надавалась громадянину ОСОБА_6 для ведення фермерського господарства із створенням юридичної особи - Фермерського господарства "Святовід-Агро".

Судом враховано, що згідно статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Таким чином, позовні вимоги про визнання за фермерським господарством "Святовід-Агро" права володіння та користування земельною ділянкою площею 80,0470 га (кадастровий НОМЕР_3) та земельною ділянкою площею 11,2068 га (кадастровий №:00:024:0002) є обґрунтованими та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки не стосуються предмету позову.

Згідно статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Статтями 76 і 77 ГПК України встановлено вимоги щодо належності та допустимості доказів. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги є нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 46, 129, 183, 185, 191, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за Фермерським господарством "Святовід-Агро" (вул. Воровського, 8, кв.12, м.Глобине, Полтавська область,39000, ) право користування та володіння на умовах оренди земельними ділянками: площею 80,0470 га, кадастровий НОМЕР_3; площею 11,2068 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані на території Жуківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 01.11.2011, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.05.2014.

3. Стягнути Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) на користь Фермерським господарством "Святовід-Агро" (вул. Воровського, 8, кв.12, м.Глобине, Полтавська область,39000, ) 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07.02.2018.

Суддя Кульбако М.М.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.