УХВАЛА

м. Київ

15.02.2018Справа № 910/1346/18

Суддя Сівакова В.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 до Господарського суду міста Києва звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер» про стягнення 4.348.865,00 грн. боргу, який виник внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору про поворотну фінансову допомогу від 06.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1346/18 від 08.02.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п"ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

13.02.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Інстех» подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер» та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер» в розмірі 4.348.865,00 грн., які знаходяться на рахунку № 7346 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528.

Заява мотивована тим, що відповідач має у власності нерухоме майно, яке крім того, знаходиться у іпотеці у ПАТ «Банк Богуслав». Відповідач у будь-який момент може вирішити з банком питання звільнення його майна з-під заборони за договором іпотеки. Тому, отримавши копію позовних матеріалів, зважаючи на ціну позову відповідач буде намагатися звільнити своє майно з-під заборони та реалізувати його. А отже невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення з відповідача 4.348.865,00 грн.

Статтею 140 Господарського кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'зку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Заявником подано довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 111209215 від 20.01.2018 згідно якої вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кушнер» є власником комплексу по зберіганню продуктів харчування, загальною площею 5124,6 кв. м., що розташований за адресою: Київська область, смт. Велика Димерка, вул. Броварська, 148. Дане майно є предметом іпотеки та перебуває під обтяженням Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав».

В підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії щодо продажу належного йому майна заявником подано копії оголошень, що розміщені в мережі Інтернет, а саме щодо логістичного комплексу класу «А», загальною площею 5.124,6 кв. м., що знаходиться у м. Броварах по вул. Заводській.

Доказів того, що нерухоме майно, яке є предметом продажу в оголошеннях в мережі Інтернет та нерухоме майно, що зареєстроване на праві власності за ТОВ «Кушнер» згідно довідки № 111209215 від 20.01.2018 є тотожнім не подано.

Інших доказів в підтвердження вчинення ТОВ «Кушнер» будь-яких реальних дій, спрямованих на відчуження належного йому майна не подано.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстех» про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 15.02.2018. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова