ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.02.2018 р. Справа№ 914/2239/14

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.,

при секретарі судового засідання Сало О.А.,

розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" вих.№08/1257 від 26.01.2018 року на постанову від 24.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу

у справі №914/2239/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м.Київ,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Львів,

про спонукання до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Львівської області від 20.06.2011 року у справі №2/199 у процесі виконання судового рішення від 24.11.2009 року,

за участю Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова, м. Львів,

за участю представників, що з'явилися:

скаржника (стягувача): не з'явився,

боржника: ОСОБА_3 - представник на підставі довіреності б/н від 22.01.2018 року,

ДВС: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2018 року до Господарського суду Львівської області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" вих.№08/1257 від 26.01.2018 року на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у справі №914/2239/14, відповідно до якої просить визнати рішення головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.07.2017 року у провадженні №50509804, скасувати постанову головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова від 24.07.2017 року у провадженні №50509804, зобов'язати головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Сидія Олега Володимировича відновити виконавче провадження №50509804 щодо примусового виконання наказу №914/2239/14 від 29.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" боргу в сумі 970 103,46 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2018 року призначено скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до розгляду в судовому засіданні на 08.02.2018 р.; повідомлено Личаківський відділ державної виконавчої служби міста Львова про подання скарги на постанову від 24.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу шляхом надіслання даної ухвали на адресу органу державної виконавчої служби; витребувано у Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова матеріали виконавчого провадження №50509804 щодо примусового виконання наказу №914/2239/14 від 29.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" боргу в сумі 970 103,46 грн.; викликано в судове засідання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Сидія Олега Володимировича для надання пояснень по суті скарги; стягувача та боржника зобов'язано забезпечити явку представників у судове засідання.

У судове засідання 08.02.2018 року Личаківський відділ державної виконавчої служби міста Львова та скаржник явки представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, про час і місце розгляду скарги на повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення органу державної виконавчої служби та відомості про вручення кореспонденції скаржнику, що містяться на офіційному сайті Укрпошти https://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku, https://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku. Вимоги ухвали суду про надання суду матеріалів виконавчого провадження №50509804 щодо примусового виконання наказу №914/2239/14 від 29.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" боргу в сумі 970 103,46 грн. Личаківським відділом державної виконавчої служби міста Львова не виконано, причин невиконання вимог ухвали суду також не повідомлено. Присутній в судовому засіданні представник боржника проти вимог скарги заперечив.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали скарги на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.07.2017 року, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Львівської області від 13.08.2014 року у справі №914/2239/14 позов задоволено повністю. Вирішено спонукати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) до виконання затвердженої ухвалою господарського суду Львівської області від 20.06.2011р. по справі №2/199 мирової угоди у процесі виконання судового рішення від 24.11.2009р. шляхом стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Веукраїнський Акціонерний Банк» (м.Київ, вул.Дегтярівська, 27Т; ) 80032,63 долари США простроченої заборгованості за кредитом, 1435,24 долари США пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1050,48 доларів США пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 1002,49 доларів США державного мита, 230,07 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, що в сукупності еквівалентно до офіційного курсу встановленого Національним банком України станом на 24.04.2014р. (1 долар США = 11,3846грн.) складає 951081,43грн. та 19022,03грн. судового збору. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) 141,54грн. судового збору в доход Державного бюджету.

На виконання вказаного рішення господарським судом Львівської області 29.08.2014 року видано наказ.

Скаржник зазначає, що 24.07.2017 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у провадженні №50509804 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказану постанову отримано стягувачем 19.01.2018 року.

Згідно з долученими до скарги документами вбачається, що у виконавчому провадженні №50509804 державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова 24.07.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 24.07.2020 року. Із тексту постанови вбачається, що при проведенні виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню державним виконавцем встановлено, що відкритими рахунками у банківських установах боржник не володіє, інформація про можливі джерела отримання доходів у ДФС України відсутня, на обліку в ПФ України боржник не перебуває та допомог не отримує. Спецтехніка та об'єкти нерухомості за боржником не зареєстровані. Серед держателів крупних пакетів акцій боржник не значиться. При здійсненні виконавчого провадження державним виконавцем виявлено рухоме майно, однак, кошти, призначені для проведення експертного дослідження майна, від стягувачів на депозитний рахунок відділу не надходили. З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та внесено відповідне обтяження до реєстру заборон відчуження майна. Заходи, вжиті державним виконавцем щодо розшуку іншого майна боржника виявилися безрезультатними. На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено оскаржувану постанову.

Супровідним листом вих.№178 від 24.07.2017 року відділу ДВС постанову від 24.07.2017 року та наказ надіслано стягувачу (копія супровідного листа долучена до скарги). Однак, згідно з копією конверта, адресованого Личаківським ВДВС скаржнику ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та згідно зі штампом вхідної кореспонденції на примірнику вказаного листа кореспонденцію надіслано стягувачу 16.01.2018 року та отримано адресатом 19.01.2018 року. Зі скаргою на постанову державного виконавця стягувач звернувся 26.01.2018 року (що підтверджується відомостями з офіційного сайту Укрпошти https://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku ), тобто у десятиденний строк з дня, коли дізнався про винесення такої постанови.

Підставами для визнання рішення щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірним скаржник зазначає недотримання виконавцем вимог ст.ст. 36, 50, 52 Закону України «Про виконавче провадження», а також стверджує, що державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо розшуку майна та коштів, не скористався наданими йому правами щодо вчинення певних дій у процесі здійснення виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Проте, із наявних у суду документів не вбачається встановлення факту відсутності відомостей про місце перебування боржника, відповідно, відсутні підстави вживати заходів щодо розшуку боржника.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна фізичної особи у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Із оскаржуваної постанови вбачається, що об'єкти нерухомості за боржником не зареєстровані. Доказів на спростування наведеного скаржником не подано. Відтак, скаржником не доведено, що були наявними підстави для звернення стягнення на нерухоме майно.

Положення чинної ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає положенню, зазначеному скаржником у тексті скарги, а доказів на підтвердження невчинення державним виконавцем дій щодо перевірки майнового стану боржника, що передбачено ст.48 вказаного закону, стягувачем не надано.

Повноваження державного виконавця щодо вчинення таких дій як звернутися до суду щодо застосування до боржника приводу, вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням, є правом, передбаченим ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а не обов'язком державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарським процесуальним кодексом України визначено вимоги до належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.76). Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79).

На підтвердження невчинення державним виконавцем всіх дій у процесі виконавчого провадження скаржником не наведено належних обґрунтувань та не подано жодних доказів. Натомість із долученої копії постанови від 24.07.2017 року вбачається вжиття державним виконавцем заходів, спрямованих на виконання рішення суду, і скаржником не доведено факту їх невчинення. Із долучених до скарги матеріалів суд не вбачає підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу і скасування такої постанови.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37, ч.2,4,5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження припиняється, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. Про припинення виконавчого провадження та повернення стягувачу авансового внеску виконавець виносить постанову. Припинення виконавчого провадження з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Суд звертає увагу, що у зв'язку з ненаданням органом державної виконавчої служби матеріалів виконавчого провадження суд позбавлений можливості дослідити наявність чи відсутність відповідного акту про наявність обставин для припинення виконавчого провадження. При цьому, із долучених до скарги матеріалів, а саме постанови про повернення виконавчого документа, яка виноситься після встановлення державним виконавцем обставин для припинення провадження, суд не вбачає підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу і скасування такої постанови.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на постанову від 24.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у даній справі та за даних обставин.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 340, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" вих.№08/1257 від 26.01.2018 року на постанову від 24.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у справі №914/2239/14 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12.02.2018 року.

Суддя Матвіїв Р.І.