ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10276/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя

до відповідача:

1. Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

2. Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод", м. Покровськ Донецької області

про стягнення 1381,12 грн

у присутності представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 19/26 від 01.01.2018, юрисконсульт;

від відповідача-1: ОСОБА_2, довіреність № 1805 від 26.10.2017, провідний юрисконсульт;

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

12.12.2017 Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі 1-й відповідач) про стягнення шкоди у сумі 1381,12 грн, завданої недостачею вантажу під час його перевезення залізничним транспортом.

Ухвалою суду від 14.12.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 09.01.2018 на підставі ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діяла до 15.12.2017.

15.12.2017 на підставі Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 9 частини першої розділу ХІ "Перехідні положення" нової редакції Господарського процесуального кодексу України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, розгляд цієї справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, що передбачені новою редакцією Господарського процесуального кодексу України.

09.01.2018 відповідач надав відзив, у якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що недостача маси вантажу, на його думку, знаходиться в межах норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто, а також зазначив, що вантаж прибув у вагоні без ознак втрати, пошкодження під час перевезення, тому відсутні підстави для відповідальності залізниці.

Того ж дня представник позивача подав клопотання, з якого вбачається, що розглянувши відзив відповідача, отриманий 05.01.2018 електронною поштою, та врахувавши його доводи, позивач просить суд залучити до участі у справі у якості 2-го відповідача вантажовідправника - Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - металургійний завод".

Ухвалою від 09.01.2018 до участі у справі залучено 2-го відповідача Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - металургійний завод".

У звязку з неявкою повноважного представника 2-го відповідача та ненадання ним витребуваних судом документів у судовому засіданні 01.02.2018 на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 08.02.2018.

У засідання суду, яке відбулось 08.02.2018, 2-й відповідач явку свого представника вдруге не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвали суду від 09.01.2018 з відміткою про її отримання уповноваженим представником 2-го відповідача 16.01.2018.

Суд наголошує на тому, що ухвали суду від 09.01.2018 та від 01.02.2018 були надіслані всім учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення 2-го відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь його представника у судовому засіданні та на подання відзиву на позов.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими матеріалами і документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та 1-го відповідача господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2017 Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь"- металургійний завод"(далі - 2-й відповідач), як відправником, зі станції відправлення Удачна Донецької залізниці на адресу позивача - Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс", як вантажоодержувача, на підставі договору поставки №17/133 від 31.03.2017 із Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкостіл Груп" на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було відправлено вантаж - концентрат вугільний марок К, К1, про що свідчить залізнична накладна №51084127.

З відповідних відміток у вказаній накладній вбачається, що вантаж завантажений у вагон засобами відправника, насипом. Вантаж розміщено та закріплено згідно з п. 1-3 гл. 14 Додатка 3 до СМГС; вантаж марковано катком-ущільнювачем та поперечними смугами.

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі - Статут залізниць України) Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Уклавши з залізницею угоду на перевезення вантажу, відправник визнав тим самим обмеження та особливості, що встановлені Статутом, щодо меж відповідальності перевізника і вантажовідправника та погодився з ними.

Згідно з положеннями ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі, невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

25.07.2017 при надходженні вагону на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт №460005/1251, яким встановлено, що вагон №67571133 вантажопідйомністю 69 т прибув поїздом №2711, вагон у технічному стані виявився справним; вантаж завантажено засобами відправника; масу вантажу при завантаженні визначено відправником; по документу значиться: вантаж - концентрат вугільний, вага: нетто - 68000 кг, тара - 20400 кг.

У розділі "Д" (опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) комерційного акту №460005/1251 від 25.07.2017 зазначено, що на підставі актів загальної форми №35148 від 20,07.2017, №42878 від 23.07.2017 станцією Запоріжжя-Ліве проведено комісійну видачу вантажу, який прибув по груповій відправці за накладною №51084127, з переважуванням вагону на справних електронних вагах вантажоодержувача №085 (повірка 05.05.2017) комісією в складі приймальника поїздів ОСОБА_3, прийомоздавльника заводу ОСОБА_4, ДСЗ ОСОБА_5 Також, у розділі "Д" цього акту вказано, що згідно документу значиться 9 напіввагонів, загальна вага 614600 кг, в вагоні №67571133 вага: тара - 20400 кг, нетто - 68000 кг; фактично виявилась вага: брутто - 87400 кг, тара з документу - 20400 кг, нетто - 67000 кг, що менше ваги документа на 1000 кг. В комерційному відношенні навантаження навалом, шапкоподібне нижче бортів на 20 см, марковане катком-ущільнювачем і поперечними полосами, що відповідає документу, буз виїмок і поглиблень. В технічному відношенні вагон справний, дверці цільнометалеві, люка закриті, течі вантажу немає. При повторному переважуванні дані не змінилися.

При надходженні вантажу на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці вантаж був виданий одержувачу, який звернувся з відповідним позовом про стягнення вартості недостачі вантажу спочатку до перевізника, а потім і до вантажовідправника, подавши до суду клопотання про залучення до участі у справі 2-им відповідачем - Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод".

З наявних у матеріалах справи рахунку №1534 від 19.07.2017 та актах коригування ціни до нього №15347к.1 від 15.08.2017, №15347к.2 від 17.08.2017, що були виставлені на оплату постачальником ТОВ "Інкостіл Груп" позивачу, вбачається, що вартість концентрату вугільного за договором поставки №17/133 від 31.03.2017 становить 3596,66 грн без ПДВ за 1 т ((5597848,73 грн/1297 т)/1,2).

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу положень ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 6 Статуту залізниць України наявна у матеріалах справи залізнична накладна свідчить про укладення між Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" (вантажовідправник) і Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс".

Як вбачається із залізничної накладної, завантаження вантажу у вагон №67571133 здійснювалось відправником (відповідачем-2).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 308 Господарського кодексу України, які кореспондуються з ч. 2 ст. 917 Цивільного кодексу України, вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обов'язку вантажовідправника підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування містяться і у ст. 32 Статуту залізниць України, згідно з якою навантаження вантажу здійснюється відправником з виконанням Технічних умов.

Частиною другою ст. 308 ГК України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Однак, у ст. 111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності, зокрема, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо не має ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час його перевезення.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд приходить до висновку, що комерційний акт (Форма ГУ-22) №460005/1251 від 25.07.2017, що засвідчує невідповідність маси нетто вантажу у спірному вагоні масі, вказаній у накладній №51084127, не підтверджує факту втрати або розкрадання вантажу, навантаження якого здійснено насипом (навалом), під час його перевезення. У комерційному акті зафіксовано, що навантаження у вагоні нижче бортів на 20 см, без виїмок і поглиблень, будь-які відомості щодо порушення маркування вантажу відсутні. Тож, у суду наявні підстави вважати, що недостача вантажу у вагоні є наслідком неправильності (неточності) відомостей щодо маси вантажу, зазначених у накладній.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для притягнення перевізника до відповідальності за нестачу вантажу у вагоні №67571133, виявлену під час переважування на станції призначення.

В той же час, статтею 37 Статут залізниць України обовязок визначення маси вантажу та її зазначення в залізничній накладній покладено на відправника.

Згідно зі ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Отже, на залізницю не покладено обов'язок перевіряти масу вантажу у кожному вагоні.

Оскільки нормами Статуту залізниць України (ст.ст. 115, 133) врегульовано порядок визначення суми відшкодування за втрачений або пошкоджений вантаж лише з вини залізниці, то при визначенні суми відшкодування за нестачу вантажу за рахунок вантажовідправника необхідно виходити зі змісту ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України. Отже, у даному випадку розмір (сума) збитків повинен визначатися втратами одержувача, а саме - сумою грошових коштів, сплачених за недоотриману продукцію за ціною, за якою її оплатив одержувач.

Відповідно до частин 1, 2, 4 пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокро солона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'які всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів; норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

З урахуванням положень Правил видачі вантажів норма природної втрати для мінерального палива становить 1% маси, зазначеної в перевізному документі.

Таким чином, з урахуванням норми природної втрати (1000 кг (68000 кг х 1%)) відповідальна недостача у вагоні №67571133 становить 320 кг.

Суд не приймає до уваги доводи 1-го відповідача, що недостача маси вантажу знаходиться у межах норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто (68000 кг х 2%), оскільки у графі 20 "Найменування вантажу" залізничної накладної №51084127 відсутні відомості щодо передачі вантажу до перевезення у вологому стані. Показники щодо зольності концентрату вугільного на рівні 9% та вологості на рівні 10,5%, вказані у графі 7 "Заяви відправника" перевізного документу, не дають можливості визначення стану (вологий, сирий або сухий) вказаного мінерального палива на момент його передачі до перевезення.

Відповідно до рахунку №1534 від 19.07.2017 та актів коригування ціни до нього №15347к.1 від 15.08.2017, №15347к.2 від 17.08.2017, що були виставлені на оплату постачальником ТОВ "Інкостіл Груп" позивачу та оплачені ним, вартість концентрату вугільного за договором поставки №17/133 від 31.03.2017 становить 3596,66 грн без ПДВ за 1 т ((5597848,73 грн/1297 т)/1,2).

Таким чином, згідно розрахунку вартість вагової недостачі концентрату вугільного марки "К", групи "К1" із урахуванням норми природної втрати у вагоні №67571133 становить 1381,12 грн.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи вищенаведене, та з огляду на те, що 2-м відповідачем не спростовано факту невірного визначення маси вантажу у вагоні №67571133 або неправильного (неточного) її зазначення у залізничній накладній №51084127, позовні вимоги про стягнення 1381,12 грн вартості недостачі вантажу підлягають задоволенню у повному обсязі на користь позивача з 2-го відповідача; у позовних вимогах до 1-го відповідача слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1600,00 грн покладаються на 2-го відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 123, 129, 178, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю до 2-го відповідача.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" (85300, Донецька область, м. Покровськ; вул. Торгівельна, 106А; ідентифікаційний код 30939178) на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4; ідентифікаційний код 00191224) 1381,12 грн вартості недостачі вантажу та 1600,00 грн витрат по сплаті судового збору, видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позову до 1-го відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 13.02.2018.

Суддя В.Д. Воронько