КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Справа№ 910/14369/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Новохатько В.В. - представник згідно ордеру серії ДН №ООО,104234 від 01.02.18

від відповідача: не з'явився

від ДВС: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року

(За скаргою LACTOPUR INC на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області)

у справі № 910/14369/16 (суддя Спичак О.М.)

за позовом LACTOPUR INC

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт"

про стягнення 312 000 дол. США, що еквівалентно 7 740 431,71 грн., -

в с т а н о в и в :

LACTOPUR INC звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення 185 400 дол. США попередньої оплати, 8 000 дол. США суми втраченого прибутку (упущеної вигоди), 43 000 дол. США збитків (т.І, а.с. 6-12, 172-173).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017 у справі № 910/14369/16 позовні вимоги LACTOPUR INC задоволено частково. Стягнуто із ТОВ "Агропродекспорт" на користь LACTOPUR INC 185 400 дол. США, що еквівалентно 4 599 602,69 грн. за офіційним курсом Національного банку України попередньої оплати та 2 781 дол. США судового збору (т.І, а.с. 203-215, т.ІІ, а.с. 39-55, 99-109).

11 січня 2017 року Господарським судом міста Києва видано наказ (т.ІІ, а.с. 59).

30 червня 2017 року компанія LACTOPUR INC звернулась до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в якій скаржник просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яка виразилась у ненакладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "Агропродекспорт" в установах банків;

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яка виразилась в ненадсиланні постанови про арешт коштів ТОВ "Агропродекспорт", які знаходяться на рахунках в установах банків;

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яка виразилась в ненадсиланні платіжних вимог про списання грошових коштів, які знаходяться на рахунках ТОВ "Агропродекспорт" в установах банків (т.VII, а.с.2-4).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/14369/16 скаргу задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яка виразилась в ненакладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "Агропродекспорт" в установах банків. В задоволенні іншої частини скарги відмовлено (т.VII, а.с.113-117).

15 грудня 2017 року Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі №910/14369/16, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення яким скаргу відхилити.

Апеляційну скаргу мотивовано неналежним дослідженням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

20 грудня 2017 року згідно з п.п.2.3.44, п.п.2.3.46 п. 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017, у судовій справі №910/14369/16, передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Жук Г.А.

26 грудня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/14369/16 (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Жук Г.А.) апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017, у справі № 910/14369/16 залишено без руху.

15 січня 2018 року від Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, а також уточнені апеляційні скарги на ухвали від 27.11.2017 р. (т.Х, а.с. 125-129).

17 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/14369/16 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 у справі № 910/14369/16, розгляд якої призначено на 06 лютого 2018 року (13 год. 50 хв.).

29 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду Клопотання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

02 лютого 2018 року від LACTOPUR INC надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він заперечував проти її задоволення.

У судове засідання 06 лютого 2018 року представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив про час та місце розгляду справи та розгляд справи в режимі відео конференції повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень за ідентифікаторами 892 (т.Х, а.с. 163).

Представник та ТОВ "Агропродекспорт" у судове засідання 06 лютого 2018 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 914(т.Х, а.с. 164).

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

За змістом ч. 2 ст. 273 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 року у справі № 910/14369/16 прийнято до провадження колегії суддів ухвалою від 17.01.2018 р., останнім днем строку розгляду вказаної апеляційної скарги є 15.02.2018 р.

З огляду на викладене, з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду апеляційної скарги та враховуючи те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників відповідача та органу ДВС не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників відповідача та органу ДВС.

Враховуючи неявку представника органу ДВС, розгляд справи в режимі відеоконфернеції не проводився. Фіксація велась за допомогою аудіозаписувального засобу.

Представник LACTOPUR INC у судовому засіданні 06 лютого 2018 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Згідно з частиною п. 1 ст. 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України у редакції № 2147-VIII від 03.10.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, з'ясувавши обставини справи і здійснивши перевірку їх доказами, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

13 січня 2017 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Менчиць Н.Є. відкрито виконавче провадження №53241157 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/14369/17 (т.VII, а.с. 138).

18 квітня 2017 року постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріали виконавчого провадження №53241157 передано з Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві до Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (т.VII, а.с. 173).

26 травня 2017 року постановою Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області матеріали виконавчого провадження № 53241157 передані до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (т.VII, а.с. 181).

09 червня 2017 року постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області прийнято виконавче провадження №53241157 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.01.2017 р. № 910/14369/16 (т.VII, а.с. 182).

15 червня 2017 року стягувачем до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області направлено заяву про арешт коштів боржника з переліком виявлених рахунків у банківських установах. На підтвердження направлення зазначеної заяви 15.06.2017 р. та отримання її органом виконавчої служби 19.06.2017 р. стягувачем надано копії поштового чеку, повідомлення про вручення поштового відправлення, а також роздруківку з сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження відправлення з штриховим ідентифікатором 145 (т.VII, а.с. 8-11).

Вказані обставини вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечуються.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаргу компанії LACTOPUR INC на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області мотивовано тим що 15.06.2017 р. стягувачем направлено на адресу органу виконавчої служби заяву про арешт коштів боржника із зазначенням переліку виявлених рахунків, яку державним виконавцем всупереч ч. 3 ст. 13, статей 28, 48 Закону України "Про виконавче провадження" залишено без реагування, - не винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Агропродекспорт" та не направлено до банків копії постанови про накладення арешту та платіжні вимоги про списання коштів. При цьому, на думку стягувача, державний виконавець в силу вимог закону мав винести постанову про арешт коштів боржника не пізніше 20.06.2017 р. та направити копії зазначеної постанови не пізніше 21.06.2017 р.

Частково задовольняючи скаргу компанії LACTOPUR INC Господарський суд міста Києва в ухвалі від 27.11.2017 р. зазначив про незаконність бездіяльності органу виконавчої служби з огляду на те, що в силу вимог закону та того, що заява про накладення арешту на рахунки надійшла до органу виконавчої служби 19.06.2017 (понеділок), державний виконавець був зобов'язаний винести постанову про арешт коштів боржника не пізніше 20.06.2017.

Звертаючись з апеляційною скаргою Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зазначав, що його дії відповідали положенням закону з огляду на наступне.

20 червня 2017 року виконавцем одержано заяву боржника щодо зупинення виконавчого провадження у зв'язку з його зверненням до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження (т.VII, а.с. 233), а 21 червня 2017 року - клопотання ТОВ "Фаворит-Траст" про зупинення виконавчого провадження (т.VII, а.с. 234).

У зв'язку із зазначеним, державним виконавцем на підставі п. 5 ч. 1 ст. 34 та ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову від 22 червня 2017 року про зупинення вчинення виконавчих дій (т.VII, а.с. 236), а 11.08.2017 р. у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення винесено постанову про поновлення виконавчого провадження . Оскільки постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 р. відстрочено виконання рішення у даній справі, з урахуванням положень п. 8 ч. 1 ст. 37 зазначеного Закону, виконавчий документ повернуто стягувачу постановою від 11.08.2017 р. (т.VII, а.с. 56-58).

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, а також норм права, що регулюють відповідні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004 р. Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, рішення суду у справі №910/14369/16, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

За приписами ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний в т.ч.: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до п. 4 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Порядок накладення арешту на майно та грошові кошти боржника визначено ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", згідно п. 2 якої арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, з урахуванням того, що заява про накладення арешту на рахунки надійшла 19.06.2017 (понеділок), зобов'язаний був винести постанову про арешт коштів боржника не пізніше 20.06.2017.

При цьому, доводи ДВС про законність його дій з огляду на надходження 20.06.2017 р. заяви боржника про зупинення виконавчого провадження і прийняття 22.06.2017 р. постанови про зупинення виконавчого провадження не спростовують наявності у державного виконавця, який 19.06.2017 р. (тобто раніше за надходження заяви про зупинення виконавчих дій) одержав заяву про накладення арешту обов'язку винести 20.06.2017 р. постанову про арешт коштів боржника. Відповідно зазначені посилання органу ДВС не є підставою для скасування правильної за змістом ухвали суду.

З огляду на те, що всупереч нормам статей 13 та 48 Закону України "Про виконавче провадження" органом ДВС не було вчинено дій направлених на накладення арешту на виявлені рахунки боржника, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги в частині визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, яка виразилась у ненакладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "Агропродекспорт" в установах банків.

Враховуючи те, що в іншій частині результату розгляду вимог скаржника апелянтом ухвалу суду першої інстанції не оскаржено, підстави надавати оцінку зазначеним вимогам та висновкам суду першої інстанції у вказаній частині у колегії суддів в силу вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України - відсутні.

Також колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі №910/14369/16 задоволенню не підлягаю.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/14369/16 необхідно залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 та ст. 344 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284, 343, 344 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/14369/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/14369/16 залишити без змін.

3. Справу №910/14369/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук

Дата складення повного тексту - 08.02.2018 р.