РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Справа № 5019/1933/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Тимошенко О.М. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: Прищепа О.С. (ордер серія РН-239 №004 від 08 лютого 2018 року)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року у справі №5019/1933/12 (розгляд заяви фізичної особи-підприємця Терзі І.Г. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання) (суддя Церковна Н.Ф.)

за позовом фізичної особи-підприємця Терзі Івана Георгійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд"

про стягнення 188877,80 грн. основного боргу, 18174,60 грн. пені, 3644,60 грн. 3% річних, 944,37 грн. інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області (суддя Церковна Н.Ф.) від 29 листопада 2017 року у справі №5019/1933/12 за позовом фізичної особи-підприємця Терзі Івана Георгійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рекорд" про стягнення 188 877,80 грн. основного боргу, 18 174,60 грн. пені, 3 644,60 грн. 3% річних, 944,37 грн. інфляційних втрат було задоволено заяву фізичної особи-підприємця Терзі Івана Георгійовича про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання у справі №5019/1933/12, поновлено строк для пред'явлення до виконання наказу Господарського суду Рівненської області №5019/1933/12 від 28 листопада 2013 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рекорд" (Рівненська область, Дубровицький район, с. Селець, вул. Молодіжна, 16, ) на користь фізичної особи - підприємця Терзі Івана Георгійовича (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 188 877,80 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 80 коп.) - боргу за продукцію, 566,63 грн. - (п'ятсот шістдесят шість гривень 63 коп.) - інфляційних втрат; 3 644,66 грн. (три тисячі шістсот сорок чотири гривні 66 коп.) - 3% річних, 3 861,78 грн. (три тисячі вісімсот шістдесят одна гривня 78 коп.) - витрат по оплаті судового збору на один рік з дати набрання чинності цієї ухвали - 29 листопада 2017 року, тобто до 30 листопада 2018 року.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання зважаючи на неможливість повторного пред'явлення наказу до виконання в межах строків, передбачених законодавством, у зв'язку з його втратою.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали у справі поважними, відновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року у справі №5019/1933/2012 про поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Рівненської області №5019/1933/2012 від 28 листопада 2013 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Терзі Івана Григоровича відмовити повністю. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що в ухвалі суду першої інстанції не наведено доказів про те, що між сторонами мали місце домовленості про добровільну сплату боргу після настання відповідної події, а боржник наявність таких домовленостей заперечує. Наказ господарського суду Рівненської області від 28 листопада 2013 року №5019/1933/12 дійсний до пред'явлення до 23 жовтня 2014 року. Стягувач вказав, що звернувся до юриста з проханням передати наказ на виконання до відділу ДВС для примусового виконання рішення, проте не зазначає чому і з яких причин такий наказ не був пред'явлений до виконання в межах строків на його пред'явлення, тобто до 23 жовтня 2014 року. Крім того, заявник не навів жодних обставин та не надав доказів поважності причин неможливості своєчасно звернутись до суду за поновлення строку пред'явлення наказу до виконання відразу, як стягував дізнався про його втрату, зокрема, щодо періоду з моменту коли сталась пожежа у травні 2015 року і до звернення з заявою в листопаді 2017 року. Разом з тим, апелянт звертає увагу на те, що заявник просить суд поновити строк на пред'явлення наказу до виконання з підстав того, що він був втрачений під час пожежі, проте заявник не просив суд видати дублікат наказу господарського суду №5019/1933/12 від 28 листопада 2013 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27 грудня 2017 року у справі №5019/1933/12 було поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ - фірма "Рекорд" та призначено дату судового засідання на 24 січня 2018 року.

15 січня 2018 року від позивача - Фізичної особи-підприємця Терзі І.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

23 січня 2018 року від судді Дужича С.П. надійшла заява про самовідвід у справі №5019/1933/12 у зв'язку з тим, що постановою Вищого господарського суду України від 21 травня 2013 року у даній справі скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20 березня 2013 року у справі №5019/1933/12 (головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Філіпова Т.Л.).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2018 року у справі №5019/1933/12 було задоволено заяву судді Дужича С.П. про самовідвід у справі №5019/1933/12 та відведено суддю від участі у справі.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25 січня 2018 року для розгляду справи №5019/1933/12 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Тимошенко О.М., суддя Саврій В.А.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 січня 2018 року у справі №5019/1933/12 апеляційну скаргу ТОВ - фірма "Рекорд" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року було прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів.

25 січня 2018 року від судді Саврія В.А. надійшла заява про самовідвід у справі №5019/1933/12 у зв'язку з тим, що постановою Вищого господарського суду України від 21 травня 2013 року у даній справі скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20 березня 2013 року у справі №5019/1933/12 (головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Філіпова Т.Л.).

Ухвалою апеляційного господарського суду від 25 січня 2018 року у справі №5019/1933/12 розгляд заяви судді Саврія В.А. про самовідвід у справі було призначено до розгляду на 25 січня 2018 року об 16:00 год.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 січня 2018 року у справі №5019/1933/12 було задоволено заяву судді Саврія В.А. про самовідвід у справі №5019/1933/12 та відведено суддю від участі у справі.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26 січня 2018 року для розгляду справи №5019/1933/12 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Мамченко Ю.А., суддя Тимошенко О.М., суддя Коломис В.В..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 січня 2018 року у справі №5019/1933/12 апеляційну скаргу було прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено дату судового засідання на 08 лютого 2018 року.

Безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2012 року фізична особа - підприємець Терзі Іван Георгійович звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд" про стягнення 188 877,80 грн. - основного боргу, 18174,60 грн. - пені, 3 644,60 грн. - 3% річних, 944,37 грн. - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Романюк Р.В) від 23 січня 2013 року було частково задоволено позов, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд" на користь фізичної особи - підприємця Терзі Івана Георгійовича 188 877,80 грн. - основного боргу, 4 412,31 грн. - пені; 884,88 грн. - 3% річних та 5 493,00 грн. - витрат по сплаті судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Філіпова Т.Л.) від 20 березня 2013 року у справі №5019/1933/12 рішення суду першої інстанції від 23 січня 2013 року було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21 травня 2013 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20 березня 2013 року та рішення господарського суду Рівненської області від 23 січня 2013 року було скасовано, справу №5019/1933/12 передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Кочергіна В.О.) від 30 липня 2013 року було частково задоволено позов, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд" на користь фізичної особи - підприємця Терзі І.Г. 188 877,80 грн. - боргу за продукцію, 566,63 грн. - інфляційних втрат; 3 644,66 грн. - 3% річних, 3 861,78 грн. - витрат по оплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Тимошенко О.М., суддя Коломис В.В.) від 22 жовтня 2013 року рішення від 30 липня 2013 року у даній справі залишено без змін.

28 листопада 2013 року на виконання рішення суду від 30 липня 2013 року було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд" на користь Фізичної особи - підприємця Терзі Івана Георгійовича 188 877,80 грн. - боргу за продукцію, 566,63 грн. - інфляційних втрат; 3 644,66 грн. - 3% річних, 3 861,78 грн. - витрат по оплаті судового збору. Наказ дійсний для пред'явлення у державну виконавчу службу до 23 жовтня 2014 року.

06 листопада 2017 року фізична особа-підприємець Терзі Іван Георгійович звернувся до господарського суду Рівненської області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

Вказана заява обґрунтована тим, що 30 травня 2015 року в приміщенні фізичної особи - підприємця Терзі І.Г., що знаходиться за адресою: Черкаський район, с. Думанці, вул. Гагаріна, 32, мав місце факт пожежі, про що провідним інспектором Черкаського міськрайонного відділу Управління ДСНС України в Черкаській області складено акт про пожежу. Факт пожежі також підтверджується довідкою Черкаського міськрайонного відділу Управління ДСНС України у Черкаській області від 04 червня 2015 року № 490/01-09. Як стверджує стягувач, при відновленні всіх документів після пожежі було з'ясовано, що наказ №5019/1933/12 від 28 листопада 2013 року до відділу Державної виконавчої служби Дубровицького районного управління не пред'являвся.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд прийшов до висновку про наявність підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання зважаючи на неможливість повторного пред'явлення наказу до виконання в межах строків, передбачених законодавством, у зв'язку з його втратою.

Однак, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено колегією суддів, рішенням господарського суду Рівненської області від 30 липня 2013 року було частково задоволено позов, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд" на користь фізичної особи - підприємця Терзі І.Г. 188 877,80 грн. - боргу за продукцію, 566,63 грн. - інфляційних втрат; 3 644,66 грн. - 3% річних, 3 861,78 грн. - витрат по оплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2013 року рішення від 30 липня 2013 року у даній справі залишено без змін.

28 листопада 2013 року судом першої інстанції на примусове виконання рішення суду від 30 липня 2013 року було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Рекорд" на користь Фізичної особи - підприємця Терзі Івана Георгійовича 188 877,80 грн. - боргу за продукцію, 566,63 грн. - інфляційних втрат; 3 644,66 грн. - 3% річних, 3 861,78 грн. - витрат по оплаті судового збору. Наказ був дійсний для пред'явлення у державну виконавчу службу до 23 жовтня 2014 року.

06 листопада 2017 року фізична особа-підприємець Терзі Іван Георгійович звернувся до господарського суду Рівненської області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

Згідно із частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України (у редакції станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали) виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до приписів частини 1 статті 119 цього кодексу (у редакції станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали) у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Із приписів статті 50 Господарського процесуального кодексу України (у редакції станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали) вбачається, що процесуальний строк, це строк протягом якого має бути вчинена відповідна процесуальна дія, а положеннями частини 1 статті 53 вказаного кодексу визначено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно цієї норми суд у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відтак причини пропуску строку мають бути поважними, що відповідно, дає підстави для його поновлення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів із ухвали місцевого господарського суду та із матеріалів справи не вбачає, на підставі яких саме доказів суд першої інстанції дійшов висновку про те, що причини пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання є поважними.

Так, в ухвалі суду першої інстанції не наведено доказів про те, що між стягувачем та боржником мали місце домовленості про добровільну сплату боргу після настання відповідної події, а судом апеляційної інстанції встановлено, що боржник наявність таких домовленостей заперечував.

При розгляді заяви позивача про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання колегією суддів не встановлено наявності поважних причин пропуску такого строку, більше того - такі причини не вказані у поданій заяві, крім посилання на факт пожежі, яка сталася 30 травня 2015 року, в той час як наказ був дійсний до пред'явлення до 23 жовтня 2014 року, а сама заява була подана до господарського суду Рівненської області 06 листопада 2017 року.

В оскаржуваній ухвалі, як на підставу для поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання місцевий господарський суд також посилається на рішенням Європейського суду з прав людини від 05 липня 2012 року №15729/07 у справі Глоба проти України де вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Разом з тим, обставини наведеної справи Європейського суду з прав людини є відмінними від тих, що мають місце у даній справі. Так, у вказаній справі Європейський суд з прав людини виходив із того, що рішення суду тривалий час не виконувалося, але при цьому знаходились на виконанні державної виконавчої служби.

Між тим у справі, що переглядається у апеляційному порядку, рішення суду не було звернено до виконання з волі стягувача.

Відтак обставини цих справ, а отже і правове обґрунтування, є відмінними.

Разом з тим, в іншій справі "Устименко проти України" у рішенні від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

При цьому Європейський суд з прав людини виходив з того, що суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення про відновлення строків.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказане рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права, а оскільки в ухвалі суду першої інстанції не наведено доказів про те, що між стягувачем та боржником мали місце домовленості про добровільну сплату боргу після настання відповідної події, а відтак ухвала суду про відновлення строків є необґрунтованою.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року у справі №5019/1933/12 підлягає скасуванню, у задоволенні вищевказаної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Фірма "Рекорд" задоволити, ухвалу господарського суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року у справі №5019/1933/12 скасувати.

Прийняти нове рішення. В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Терзі Івана Георгійовича про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання у справі №5019/1933/12 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Матеріали оскарження ухвали у справі №5019/1933/12 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.