ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" лютого 2018 р.Справа № 922/1344/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Добреля Н.С.

судді: Шарко Л.В. Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Слановій М.Ю.

розглянувши скаргу ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" на дії та рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вх. № 130)

за позовом Державного підприємства "Енергоринок"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання"
про за участю: стягнення 1 046 122 748,47 грн за участю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ

представника стягувача - не з`явився;

представника боржника - ОСОБА_1, за довіреністю № 01 від 01.01.2018 року;

представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ - ОСОБА_2, за довіреністю від 29.12.2017 року № 3953/20.3-03;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Енергоринок" (м. Київ) (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" (м. Луганськ) про стягнення ,47 грн.

Рішенням суду від 03.06.15р. у справі №922/1344/15, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від "04" серпня 2015р., у позові було відмовлено частково, стягнуто з ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" на користь Державного підприємства "Енергоринок" - 967175859,02 грн. основного боргу за договором 3969/02 від 28.03.07р.; 12956862,07 грн. пені; 254267,69 грн. штрафу; 48577876,57 грн. індексу інфляції; 3946753,37 грн. 3% річних; 73080,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

19.06.15р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від "03" червня 2015 р. видано відповідний наказ.

23.05.2017 року справу № 922/1344/15 було направлено на адресу Донецького апеляційного господарського суду для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги.

31.05.2017 року ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії та рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вх. № 130), в якій просить суд:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 з винесенням у межах виконавчого провадження № 50997164 постанови від 10.05.2017 року про арешт коштів боржника на суму ,73 грн.;

- визнати недійсною постанову від 10.05.2017 року про арешт коштів боржника на суму ,73 грн., винесену у межах виконавчого провадження № 50997164 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3;

- зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку: код фінансової установи 300023, назва фінансової установи ПАТ "Укрсоцбанк", адреса фінансової установи 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, номер рахунку 9812 і належать ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" та направити відповідне судове рішення безпосередньо на адресу зазначеного банку.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області від 31.05.2017 року № 522 призначено повторний автоматичний розподіл скарги, у зв`язку з відсутністю повноважень судді Жиляєва Є.М.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, скаргу по справі № 922/1344/15 призначено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Добреля Н.С., судді Шарко Л.В., Аюпова Р.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.06.2017 року було відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" (вх. № 130) на дії та рішення Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до повернення матеріалів справи № 922/1344/15 з Донецького апеляційного господарського суду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 року ухвалу господарського суду Харківської області від 10.05.2017 року було залишено без змін.

15.06.2017 року справу № 922/1344/15 було повернуто до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.06.2017 року скаргу ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" на дії та рішення органу Державної виконавчої служби (вх. № 130 від 31.05.2017 року) призначено до розгляду на "17" липня 2017 року о 14 год. 30 хв.

19.06.2017 року на адресу господарського суду Харківської області від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Харківської області від "17" травня 2017 р. по справі № 922/1344/15.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2017 року провадження за скаргою було зупинено до повернення матеріалів справи № 922/1344/15 з Харківського апеляційного господарського суду.

22.01.2018 року справу № 922/1344/15 було повернуто до суду.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 23.01.2018 року було проведено повторний автоматизований розподіл скарги, у зв`язку зі звільненням з посади судді Мамалуя О.О. та змінено склад колегії на: головуючий суддя Добреля Н.С., судді Шарко Л.В., Аюпова Р.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.01.2018 року провадження за скаргою у справі № 922/1344/15 поновлено. Призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні на "01" лютого 2018 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2018 року розгляд скарги було відкладено на 05.02.2018 року.

Представник стягувача в судове засідання 05.02.2018 року не з`явився, про дату час, та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, наявна в матеріалах справи.

Представник боржника в судовому засіданні 05.02.2018 року підтримав скаргу, просив суд її задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ в судовому засіданні 05.02.2018 року проти скарги заперечував, просив суд закрити провадження за скаргою, у зв`якзу з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ч. 6 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного звязку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби звязку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Таким чином, суд вважає, що учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду скарги, у зв`язку з чим вважає за можливе розглянути її без участі представника стягувача.

Колегія суддів, розглянувши клопотання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ про закриття провадження у справі, зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ посилається на те, що винесена головним державним виконавцем постанова про арешт грошових коштів боржника від 10.05.2017 року є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження за скаргою на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Проте суд не погоджується із зазначеними твердженнями, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження та підтверджено представником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ в судовому засіданні, постанова від 10.05.2017 року не скасована.

В той час, як закриття провадження за скаргою на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачає відсутність предмета спору, в даному випадку спірної постанови.

Проте, оскільки постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ від 10.05.2017 року є чинною та не скасована, суд дійшов висновку, що підстави для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутності предмета спору є безпідставними, а клопотання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ таким, що не підлягає задоволенню.

Розглянувши скаргу ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ, судом встановлено наступне.

04.05.2016 року на підставі заяви Державного підприємства "Енергоринок" (№ 01/44-3953) Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 19.06.2015 року по справі № 922/1344/15.

Постановою про перевірку виконавчого провадження від 04.01.2017 року було визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з примусового виконання наказу від 19.06.2015 року в частині не винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

04.01.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника.

23.01.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми стягнення виконавчого збору 103298469,87 грн.

14.03.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, яким приєднано виконавче провадження № 50997164 з примусового виконання наказу по справі № 922/1344/15 до зведеного виконавчого провадження № 53645922.

10.05.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору ,73 грн.

В обґрунтування поданої скарги, боржник посилається на те, що ухвалою господарського суду Харківської області 10.05.2017 року останньому надано розстрочку виконання рішення суду строком на 10 років за графіком визначеним в ухвалі.

Як зазначає боржник, останнім належним чином сплачувалися платежі, за графіком передбаченим в ухвалі суду та на виконання рішення суду було сплачено 1200000,00 грн.

Відтак, скаржник вважає, що у зв`язку із наданням йому розстрочки виконання рішення суду, у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови від 10.05.2017 року про арешт коштів боржника.

Також скаржник посилається на те, що ухвалою господарського суду Харківської області від 17.05.2017 року було визнано незаконними дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 103298469,87 грн. та визнано недійсною постанову від 04.01.2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 103298469,87 грн.

Враховуючи вищенаведене боржник вважає постанову від 10.05.2017 року незаконною та винесеною всупереч вимогам законодавства, у зв`язку з чим просить суд:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 з винесенням у межах виконавчого провадження № 50997164 постанови від 10.05.2017 року про арешт коштів боржника на суму ,73 грн.;

- визнати недійсною постанову від 10.05.2017 року про арешт коштів боржника на суму ,73 грн., винесену у межах виконавчого провадження № 50997164 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3;

- зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку: код фінансової установи 300023, назва фінансової установи ПАТ "Укрсоцбанк", адреса фінансової установи 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, номер рахунку 9812 і належать ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" та направити відповідне судове рішення безпосередньо на адресу зазначеного банку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступним.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі по тексту - Закон України "Про виконавче провадження").

Згідно з частинами 2, 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною 1 та 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено виключний перелік підстав для зняття арешту з усього майна, в той час, як в даному випадку зазначені підстави для зняття арешту з розрахункових рахунків боржника відсутні.

Посилання скаржника на ухвалу суду від 17.05.2017 року, якою скасовано постанову від 04.01.2017 року про стягнення виконавчого збору є безпідставними, оскільки в даному випадку оскаржується постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.05.2017 року, якою накладено арешт на грошові кошти боржника в межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору.

Відповідно до частин 1,2 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Крім того, ч. 5 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується.

В даному випадку виконавчий документ по справі № 922/1344/15 не підпадає під випадки визначені ч. 5 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження".

Порядок накладення арешту на майно боржника визначені ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження".

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Крім того, відповідно до пп. 17, 18 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 за наявності обставин, передбачених статтею 34 Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом. Зупинення вчинення виконавчих дій, відкладення проведення виконавчих дій, відстрочка або розстрочка виконання рішення не є підставами для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення.

Таким чином, у відповідності до вищезазначених норм законодавства, винесення господарським судом Харківської області ухвали від 10.05.2017 року про надання розстрочки виконання рішення суду по справі № 922/1344/15 не є підставою для зупинення виконавчого провадження та скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення, в даному випадку накладення арешту на грошові кошти боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Також відповідно до ч. 2-4 статті 13 Закону України № 2453 Про судоустрій та статус суддів Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною ОСОБА_4 України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, не своєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, які не повинні шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Таким чином, з аналізу ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, в той час, як боржником рішення суду в повному обсязі не виконане та зняття арешту з розрахункових рахунків боржника може зробити неможливим виконання рішення в майбутньому.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що надання розстрочки виконання рішення суду не є підставою для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення, в даному випадку накладення арешту на грошові кошти боржника, колегія суддів дійшла висновку, що дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ щодо винесення постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника були застосовані для забезпечення реального виконання рішення суду, що узгоджується з приписами ч.1 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим скарга ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 232-236, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання (вх. № 3159) Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ про закриття провадження по скарзі відмовити.

В задоволенні скарги ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" на дії та рішення органу Державної виконавчої служби (вх. № 130 від 31.05.2017 року) відмовити.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Ухвала може бути оскаржена в порядку передбачено статтями 254-255 ГПК України.

Ухвалу підписано 08.02.2018 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_4

922/1344/15