Суд
УХВАЛА

15 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 911/2963/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали заяви фізичної особи-підприємця Вакуленко Ганни Василівни (далі - Підприємець)

про перегляд постанови Вищого господарського суду України у складі колегії суддів: Кравчука Г.А. (головуючий), суддів Алєєвої І.В., Данилової М.В. від 15.11.2017

за позовом Підприємця

до публічного акціонерного товариства "Київобленерго" (далі - ПАТ "Київобленерго") та дочірнього підприємства "Сітібуд" приватного акціонерного товариства "Будівельник-14"

про визнання недійсним рішення про застосування господарських санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Підприємець звернувся до господарського суду Київської області з позовом до ПАТ "Київобленерго" та дочірнього підприємства "Сітібуд" приватного акціонерного товариства "Будівельник-14" про визнання недійсним та скасування акта-вимоги від 21.07.2016 № 019005 та протоколу засідання комісії Переяслав-Хмельницького районного підрозділу публічного акціонерного товариства "Київобленерго" від 03.08.2016 № 0282.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.11.2016 (суддя Кошик А.Ю.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 (колегія суддів у складі: Руденко М.А. - головуючого судді, суддів: Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю.): апеляційну скаргу Підприємця задоволено; рішення господарського суду Київської області від 29.11.2016 скасовано частково та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Підприємця задоволено частково; визнано недійсним рішення комісії Переяслав-Хмельницкього районного підрозділу ПАТ "Київобленерго" про порушення правил користування електроенергією у споживача, оформленого протоколом від 03.08.2016 № 0282; в решті позовних вимог відмовлено; стягнуто з ПАТ "Київобленерго" на користь Підприємця 609,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 669,90 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у справі № 911/2963/16 (у складі колегії суддів: Кравчука Г.А. - головуючий, суддів Алєєвої І.В., Данилової М.В.): касаційну скаргу ПАТ "Київобленерго" задоволено; постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 у справі скасовано; рішення господарського суду Київської області від 29.11.2016 залишено в силі.

06.12.2017 до Верховного Суду України надійшла заява Підприємця про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у справі № 911/2963/16 з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс; у редакції, чинній до 15.12.2017) - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

12.01.2018 на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017) заява про перегляд постанови у справі № 911/2963/16 була передана до Касаційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2018 для розгляду справи визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Селіваненко В.П. (головуючий), Булгакова І.В. і Львов Б.Ю.

За приписами підпункту 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Як доказ неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 29.11.2016 у справі № 911/626/14, від 28.07.2015 у справі №911/110/15, від 17.05.2016 у справі № 910/28510/15, від 30.11.2016 № 910/19654/15, від 22.09.2016 у справі № 911/1314/16, в яких, на думку заявника, неоднаково застосовано судами касаційної інстанції пункт 2.5 "Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією", затвердженої постановою Національна комісія регулювання електроенергетики від 04.05.2006 №562 (далі - Методика) та пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Підприємець стверджує, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовано пункт 2.5 Методики щодо порядку визначення показників максимальної потужності (Р) струмоприймачів споживача, коефіцієнту використання струмоприймачів (Кв), періоду нарахування збитків та пункт 185.1 статті 185 ПК України щодо оподаткування операцій з отримання компенсації збитків від недоврахованої електроенергії.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відмови в допуску справи до провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Суд касаційної інстанції зазначає, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де подібними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Приймаючи постанову про залишення рішення господарського суду Київської області від 29.11.2016 в силі, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, суд касаційної інстанції виходив з того, що: в орендованому Підприємцем приміщенні уповноваженими представниками ПАТ "Київобленерго" було здійснено перевірку дотримання споживачем електричної енергії вимог Правил користування електричною енергією (далі - Правила); за результатами перевірки складено акт про порушення № К032266, відповідно до якого Підприємець при користуванні електроенергією порушив Правила шляхом змонтування відгалуження з ввідного рубильника перед електролічильником, внаслідок чого електроенергія споживалася, проте не обліковувалася; акт підписаний двома представниками ПАТ "Київобленерго" та Підприємцем без зауважень; представниками ПАТ "Київобленерго" складено акт-вимогу від 21.07.2016 № 019005, яким за результатами перевірки енергопостачальник вимагав від споживача в термін до 21.08.2016 вжити невідкладних заходів з усунення виявлених невідповідностей; 03.08.2016 відбулося засідання комісії ПАТ "Київобленерго" у присутності споживача Вакуленко Г.В., на якому було розглянуто акт про порушення від 21.07.2016 № К032266 та прийнято рішення, оформлене протоколом № 0282, про нарахування споживачу 238 749,01 грн. вартості недоврахованої електроенергії за 1 096 день починаючи з 13.07.2013 та по 16.07.2016.

Враховуючи, що зафіксоване в акті від 21.07.2016 № К032266 порушення Правил було виявлено представниками ПАТ "Київобленерго" в орендованому Підприємцем приміщенні площею 31 кв.м. шляхом під'єднання дроту поза електролічильником № 3258133, який також встановлений в орендованому Підприємцем приміщенні площею 62 кв.м., суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що Підприємець є споживачем електроенергії в розумінні Правил, а тому відповідає за збереження і цілісність встановлених в орендованому ним приміщенні електроустановок та повинен нести відповідальність за порушення Правил у встановлений Методикою спосіб.

Водночас з постанови від 29.11.2016 у справі № 911/626/14, яку додано до заяви в обґрунтування підстави для перегляду рішення суду касаційної інстанції, вбачається, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог у частині скасування рішення комісії ПАТ "Київобленерго" по розгляду акта № К021808 від 15.11.2013, оформленого протоколом №0027 від 29.01.2014, суд першої інстанції, з рішенням якого погодилися господарські суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що за результатами проведення перевірки працівниками Богуславського районного підрозділу ПАТ "Київобленерго" складено акт про порушення №К021808, відповідно до якого споживачем порушено Правила, а саме: знятий провід на колі напруги трансформатора струму фази "В", у зв'язку з чим електроенергія, що споживалася по фазі "В", не враховувалася; вказаний акт підписаний представником Публічного акціонерного підприємства "Київський радіозавод" (позивач) із зазначенням в акті, що зауваження до складеного акта будуть надані на розгляд комісії; 29.01.2014 відбулося засідання комісії з розгляду акта про порушення № К021808 від 15.11.2013, на якому прийнято рішення, оформлене протоколом №0027 від 29.01.2014, відповідно до якого заборгованість бази відпочинку "Сонячний Бір" підлягає розрахунку на підставі підпункту 3 пункту 2.1 Методики; на засіданні комісії був присутній представник споживача, який підписав протокол засідання із зазначенням у протоколі про незгоду з прийнятим рішенням.

У наданій для порівняння постанові від 28.07.2015 у справі № 911/110/15 суд касаційної інстанції виходив з того, що: 23.12.2013 представниками відповідача проведена перевірка, під час якої при здійсненні технічного огляду обладнання позивача виявлено порушення Правил, а саме: споживач самовільно підключив до електромережі свої струмоприймачі поза розрахунковими засобами обліку, внаслідок чого електроенергія, що споживалася, не обліковувалася; за результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт про порушення №К026518; рішенням комісії по розгляду акта №К026518, оформленим протоколом від 24.12.2014 № 0092, затверджено розрахунок необлікованої енергії на підставі пункту 2.1.3. Методики; перевірка здійснена ПАТ "Київобленерго" за відсутності уповноваженого представника споживача; ПАТ "Київобленерго" порушило вимоги щодо своєчасного повідомлення споживача про дату та час проведення засідання комісії.

З постанови від 17.05.2016 у справі № 910/28510/15, також наданій для порівняння, вбачається, що суд касаційної інстанції виходив з того, що: публічним акціонерним товариством "Київенерго" проведено перевірку дотримання споживачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий табір "Лідер" вимог Правил; за результатами перевірки складено акт про порушення від 30.07.2015 № 36808, відповідно до якого споживачем порушено Правила, а саме: виявлені явні ознаки втручання в параметри розрахункового засобу обліку з метою зміни його показів - вплив на лічильник № 0251782 е/е радіочастотним випромінюванням радіоелектронного засобу, внаслідок чого спожита електроенергія не враховується, пристрій радіочастотного випромінювання при здійсненні контрольного огляду або технічної перевірки засобів обліку виявити неможливо, бо він є портативним, переносним та легко знімається; експертизу лічильника споживача проведено СВП "Київські електричні мережі", що є структурним підрозділом енергопостачальника, без залучення спеціалізованих організацій, які мають право на виконання таких робіт відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 "Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення" та від 08.02.2006 № 122 "Про затвердження Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії".

У наданій для порівняння постанові від 30.11.2016 у справі № 910/19654/15 суд касаційної інстанції виходив з того, що: 22.01.2015 під час проведення перевірки приладів обліку позивача представниками ПАТ "Київенерго" було виявлено порушення пунктів 3.34, 6.40, 10.2 ПКЕЕ та статей 26, 27 Закону України "Про електроенергетику"; про вказані порушення складено акт від 22.01.2015 № 33952, в якому зафіксовано: "встановлені перемички, які шунтують струмові ланцюги обліку трансформаторів струму И1 И2 фаз А, В, С, внаслідок чого спожита електрична енергія недораховується (лічильник № 05040430)", та акт від 22.01.2015 № 33953, в якому зафіксовано: "встановлена перемичка, яка шунтує струмові ланцюги обліку трансформаторів струму И1 з И2 фаз А та С, внаслідок чого спожита електроенергія недораховується (лічильник № 05040429)"; названі акти підписані представником споживача та головним енергетиком ПАТ "Київенерго".

До заяви про перегляд Підприємця додано також копію постанови від 22.09.2016 у справі № 911/1314/16, з якої вбачається, що позов у ній подано про відсутність у відповідача права на нарахування ПДВ на суму 13 278,38 грн. за перевищення договірної величини споживання електроенергії за березень 2016 року.

Дослідивши додані до заяви матеріали та доводи, викладені у заяві Підприємця про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у справі № 911/2963/16, здійснивши аналіз зазначених судових рішень та оскаржуваної постанови, Касаційний господарський суд вважає, що підстави для висновку про наявність неоднакового застосування касаційним судом норм матеріального права відсутні, оскільки прийняття таких рішень у вказаних заявником справах зумовлені відмінними одна від одної підставами виникнення спорів та пов'язані з різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду справ, перевірка правильності встановлення яких виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Доводи поданої заяви фактично зводиться до висловлення незгоди з прийнятими у справі № 911/2963/16 судовими рішеннями (а саме рішенням господарського суду Київської області від 29.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2017) і прохання про повторний перегляд матеріалів справи, переоцінку доказів та перевірку встановлених судами обставин, що також виходить за межі повноважень Верховного Суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 "Справа "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) вказано, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення у справі "Рябих проти Росії", заява N 52854/99).

Аналогічна позиція викладена і в рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 зі справи "Устименко проти України" (заява N 32053/13).

З урахуванням викладеного доводи заяви Підприємця про неоднакове застосування касаційним судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду відсутні.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017), статтями 11116, 11117, 11121 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017), Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити фізичній особі-підприємцю Вакуленко Ганні Василівні у допуску справи № 911/2963/16 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов