Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2018 р. м.Житомир Справа № 906/1042/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

при секретарі: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представника за довіреністю №10-13/18 від 04.12.2017р,

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" (с.Дворище, Хорошівський район, Житомирська область)

про стягнення 3282667,96 грн.

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" про стягнення 3282667,96грн, з яких: 1907165,00грн основної заборгованості, 421920,46грн відсотків за користування грошовими коштами, 953582,50грн штрафу, а також судовий збір.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 28.11.2017р позовну заяву ПАТ "Аграрний фонд" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.12.2017р та зобов'язано сторони надати документи необхідні для розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.12.2017р розгляд справи відкладено на 11.01.2018р.

В судовому засіданні 11.01.2018р винесено ухвалу про здійснення розгляду справи за правилами Закону України від 03.10.2017р №2147-19 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", визначено форму судового процесу - загальне позовне провадження та стадію розгляду справи - розгляд справи по суті; розгляд справи по суті відкладено на 01.02.2018р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 01.02.2018р розгляд даної справи відкладено на 12.02.2018р. з метою належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи на всі відомі суду адреси ТОВ "Зернова комора".

09.02.2018р від адвоката ОСОБА_2 на електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому вона повідомляє, що станом на 09.02.2018р договір про надання юридичних послуг №01/10-17 від 24.10.2017р, який був укладений між ТОВ "Зернова комора" та адвокатом ОСОБА_2 розірвано, у звязку з чим адвокат ОСОБА_2 більше не представляє інтереси ТОВ "Зернова комора" у справах.

В судовому засіданні 12.02.2018р представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, вимог ухвал суду від 28.11.2017р, від 12.12.2017р, від 11.01.2018р, від 01.02.2018р. не виконав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 023 (а.с.113).

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався; зважаючи на те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалася, господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2016р між Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (покупець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" (постачальник/відповідач) укладено біржовий договір поставки зерна врожаю 2017 року №2571Ф (далі договір №2571 Ф) (а.с.10-17).

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з п.1.1 договору №2571Ф, в порядку та на умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк передає покупцеві у власність зерно пшениці мякої 3 класу (далі - товар), а покупець зобовязується прийняти та оплатити його.

Постачальник зобов'язується поставити покупцю зерно пшениці м'якої 3 класу у кількості 793,000 тонн, яке буде вирощене та зібране в 2017 році на земельній ділянці/ділянках сільськогосподарського призначення постачальника загальною посівною площею (далі - посівна площа) 450 га (пп.2.1.1 договору №2571Ф).

Пунктом 2.1.2 договору №2571Ф визначено, що постачальник зобовязаний поставити товар для зберігання на зерновий склад вказаний в п.2.2, в кількості 793,000 тонн в строк до "01" жовтня 2017 року, що являє собою кінцевий строк поставки товару.

Базис поставки: EXW ТДВ "Коростенський КХП" Юридична адреса: 11543, Житомирська обл., Коростенський район, с.Новаки, вул.Центральна, 1; Фактична адреса:11500, Житомирська обл., м.Коростень, вул.Жовтнева, 60 на умовах Інкотермс 2010 (п.2.2 договору №2571Ф).

Згідно п.5.2 договору №2571Ф, загальна базова ціна договору на момент укладення складає 2934100,00 грн., в тому числі ПДВ.

Пунктом 5.3 договору №2571Ф сторони погодили, що покупець зобов'язується протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту набрання чинності договором застави, передбаченим п.2.5 договору, але в будь-якому разі після набрання чинності договором страхування та надання акту огляду сільськогосподарських культур до договору страхування, перерахувати кошти (попередню оплату) на поточний рахунок постачальника в розмірі 1907165,00грн, в тому числі ПДВ, що складає 65% від загальної базової ціни договору, передбаченої у п.5.2 цього договору, за вирахуванням суми, передбаченої у пп. 5.3.1 цього договору.

Покупець утримує 164413,71грн без ПДВ, що складає 8,620844% від попередньої оплати, передбаченої п.5.3 цього договору, для сплати страхового платежу, який сплачується протягом 5 (п'яти) банківських днів після отримання від страхової компанії акту огляду сільськогосподарських культур до договору страхування (пп.5.3.1 договору №2571Ф).

Цей договір набирає чинності з моменту його укладення та реєстрації на Аграрній біржі (п.11.3 договору№2571Ф).

Пунктом 11.6 договору №2571Ф сторони погодили, що строк дії договору: з дати набуття чинності у відповідності до п.11.3 договору - до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Відповідно до пункту 2.5 договору №2571Ф, сторони домовились, що однією з істотних умов даного договору є укладення договору застави зерна майбутнього врожаю, який має бути нотаріально посвідчений у встановленому законом порядку, а також укладення договору страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур.

На виконання умов п.2.5 договору №2571Ф, 27.12.2016р між Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" (заставодавець) укладено договір застави, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за №4462 (далі - договір застави) (а.с.48-51).

Згідно з п.1.1 вказаного договору застави, в силу цього договору заставодавець з метою забезпечення в повному обсязі виконання своїх зобовязань перед заставодержателем за біржовим договором поставки зерна врожаю 2017 року №2571 Ф від 27.12.2016р (надалі основний договір), передає в заставу заставодержателю зерно, яке буде у власності заставодавця на момент виконання зобовязання за основним договором, яке буде вирощено (зібрано) заставодавцем на загальній площі посіву 450га, на полях №№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10, розташованих за адресою: Житомирська область, Хорошівський район, Хорошівська селищна рада, смт.Хорошів (надалі за текстом цього договору предмет застави).

Сторони оцінюють предмет застави у 2934100,00 (два мільйони девятсот тридцять чотири тисячі сто гривень 00 копійок) (пункт 1.2. договору застави).

На виконання умов п.2.5 біржового договору поставки зерна врожаю 2017 року №2571Ф, 28.12.2016р між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" (страхувальник) укладено договір №УА150605 добровільного комплексного страхування посівів сільськогосподарських культур на період перезимівлі (а.с.52-59) та договір №УА150606 від 28.12.2016р комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур (а.с.65-73).

Вигодонабувачем за цими договорами є: ПАТ "Аграрний фонд" () (надалі - вигодонабувач) (п.1.4 договору №УА150605 та п.1.5 договору №УА150606).

Пунктом 6.4 договору №УА150605, страховий платіж (страхова премія) 73710,00гривень (сімдесят три тисячі сімсот десять грн 00 коп).

Порядок оплати страхового платежу страхова премія підлягає сплаті на розрахунковий рахунок страховика в повному обсязі до 30.01.2017р (пп.6.4.1. договору №УА150605).

Цей договір набирає чинності з 00 годин 00 хвилин "28" грудня 2016, але не раніше 00 годин 00 хвилин дня, що настає за днем сплати страхового платежу, та діє до "30" квітня 2017р. Днем сплати страхового платежу вважається дата надходження суми страхового платежу на поточний рахунок страховика (п.7.1 договору №УА150605).

Пунктом 5.4 договору №УА150606 комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, загальна страхова сума за цим договором дорівнює: 2935395,00грн. (два мільйони девятсот тридцять пять тисяч триста девяносто пять грн., 00 коп).

Страховий платіж (страхова премія) за цим договором становить 90703,71 гривень (девяносто тисяч сімсот три грн. 71 коп.) (п.6.3 договору №УА150606).

Відповідно до пп.6.3.1 договору №УА150606, порядок сплати страхового платежу страхова премія підлягає сплаті на розрахунковий рахунок страховика в повному обсязі впродовж 10 (десяти) робочих днів з моменту укладення страхувальником біржового договору поставки зерна врожаю 2017 року.

Цей договір набирає чинності з дня оплати страхового платежу в розмірах та в строки, визначені п.6.3 цього договору, на поточний рахунок страховика в повному обсязі та діє до 30.08.2017р (п.7.1 договору №УА150606).

У даній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу у сумі 1907165,00грн, який виник внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами біржовим договором поставки зерна врожаю 2017 року №2571Ф від 27.12.2016р щодо поставки ПАТ "Аграрний фонд" товару на суму здійсненої останнім 29.12.2016р попередньої оплати, а також 421920,46грн відсотків за користування грошовими коштами та 953582,50грн штрафу, що загалом складає 3282667,96грн.

Розглядаючи питання щодо правомірності та обґрунтованості позовних вимог у даній справі, господарський суд приймає до уваги вищевикладене, а також, наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 3 частини 3 статті 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, інших вимог, що звичайно ставляться; невиконання або неналежне виконання зобов'язання спричиняє настання правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом з поданих до справи доказів, на виконання умов пп.5.3-5.3.1 біржового договору поставки зерна врожаю 2017 року №2571Ф від 27.12.2016р, Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" грошові кошти на суму 1742751,29грн та на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" - 164413,71грн, що підтверджується банківською випискою від 29.12.2016р (а.с.18).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач не виконав умови договору та не здійснив поставку товару у термін, визначений договором, суму попередньої оплати на вимогу від 24.10.2017р, позивачу не повернув.

Згідно ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 663 Цивільного кодексу України визначає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, зокрема передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у даному випадку, згідно з умовами п.2.1.2 договору №2571Ф, поставку товару відповідач мав здійснити в строк до 01 жовтня 2017 року. Проте, відповідно до поданих до матеріалів справи доказів, поставку товару на суму здійсненої позивачем попередньої оплати відповідач не здійснив. У матеріалах справи відсутні докази протилежного.

З доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що позивач направляв відповідачу вимогу №02-08/4/2082 від 24.10.2017р про повернення попередньої оплати в сумі 1907165,00грн та сплати на підставі п.7.5 договору штрафу у розмірі 953582,50грн і 25% процентів річних у розмірі 421920,46грн за весь час користування грошовими коштами (а.с.19-20, докази направлення листа позивачем та отримання відповідачем а.с.21-22).

Однак, зазначену вимогу відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Таким чином, відповідач свої договірні зобов'язання щодо поставки оплаченого позивачем товару на суму 1907165,00грн не виконав, суму попередньої оплати позивачу не повернув.

Умовами п.7.5 договору №2571Ф передбачено, що якщо постачальник, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, він зобов'язаний протягом 10 календарних днів після настання строку, встановленого пп.2.1.2 договору, повернути на поточний рахунок покупця попередню оплату у сумі, визначеній п.5.3 цього договору.

В силу частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А уразі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Виходячи з положень вказаної норми права, до предмета доказування у даній справі входить встановлення наявності чи відсутності певних юридичних фактів, а саме: підстав виникнення у сторін зобов'язань з купівлі-продажу, зокрема, у відповідача обов'язку поставити певний товар у встановлений строк; здійснення позивачем попередньої оплати; порушення відповідачем відповідного зобов'язання передати товар.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 №3-127гс11.

Тобто, у даному випадку, позивачем було обрано такий варіант правової поведінки боржника, як повернення суми попередньої оплати у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо передачі товару у строк, визначений пп.2.1.2 біржового договору поставки зерна врожаю 2017 року №2571Ф від 27.12.2016р, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України та умовами п.7.5 договору №2571Ф.

Проте, станом на час розгляду справи сума попередньої оплати відповідачем позивачу не повернута. Тоді як, в силу приписів ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" заборгованості в сумі 1907165,00грн, яка фактично є поверненням попередньої оплати, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем на підставі п.7.5 договору №2571Ф заявлено вимогу про стягнення з відповідача 25% річних за час користування грошовими коштами у розмірі 421920,46грн за період з 30.12.2016р по 17.11.2016р та штрафу у розмірі 953582,50грн (розрахунок а.с.23).

Частиною 1 ст.216 та частиною 2 ст.217 ГК України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі передбаченому договором згідно з частиною 4 ст.231 ГК України.

Згідно із ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог ст.199 ГК України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

За змістом ч.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Підставами для застосування до правовідносин сторін ст.536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге, встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення процентів в порядку ст.536 ЦК України, слід дослідити, чи передбачено умовами договору розмір відсотків за користування грошовими коштами і тільки після цього, за наявності відповідних обставин, застосовувати положення ст.536 ЦК України.

Тобто, нарахування відсотків на суму попередньої оплати повинно відбуватися в порядку ст. 536 ЦК України у розмірі, визначеному сторонами за договором.

Згідно з п.7.5 договору №2571Ф, якщо постачальник, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, він зобов'язаний протягом 10 календарних днів після настання строку, встановленого пп.2.1.2 договору, повернути на поточний рахунок покупця попередню оплату у сумі, визначеній п.5.3 цього договору, та додатково сплатити па користь покупця:

- проценти у розмірі 25 відсотка річних на суму попередньої оплати за кожен день користування коштами, обраховуючи від дня одержання цих коштів від покупця;

- штраф у розмірі 50 відсотків від суми попередньої оплати.

У підпункті 5.12 біржового договору поставки зерна врожаю 2017 року №2571 Ф від 27.12.2016р сторони погодили, що покупець нараховує, а постачальник зобов'язується сплатити проценти за користування грошовими коштами покупця у вигляді попередньої оплати у розмірі 25% річних від суми попередньої оплати, що складає 65% від загальної базової ціни договору, передбаченої у п.5.2 цього договору за кожен день користування такими коштами (від дня їх оплати до дня фактичної поставки товару (партії товару) чи повернення покупцю суми попередньої оплати).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Пунктом 3 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, суд констатує, що сторони підписали біржовий договір поставки зерна врожаю 2017р. №2571Ф від 27.12.2016р, чим погодили всі умови та ризики, які можуть статися під час його виконання.

Згідно встановлених обставин справи підтверджується порушення відповідачем своїх зобов'язань за біржовим договором поставки зерна врожаю 2017 року №2571 Ф від 27.12.2016р.

Перевіривши проведені позивачем нарахування штрафу у сумі 953582,50грн та 421920,46грн процентів у розмірі 25% річних за час користування грошовими коштами у період з 30.12.2016р по 17.11.2017р, господарський суд прийшов до висновку про правомірність нарахування суми штрафу у розмірі 953582,50грн (1907165,00грнх50%) та 421920,46грн - 25% річних за час користування грошовими коштами відповідно, обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1907165,00грн основного боргу, 421920,46грн - 25% річних за час користування грошовими коштами та 953582,50грн штрафу є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернова комора" (12140, Житомирська область, Хорошівський район, с.Дворище, вул.Лесі Українки, буд.10, ідентифікаційний код 39504897)

на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м.Київ, вул.Б.Грінченка, буд. 1; ідентифікаційний код 38926880):

- 1 907 165,00грн основної заборгованості,

- 421 920,46грн 25% річних за час користування грошовими коштами,

- 953 582,50грн штрафу,

- 49 240,02грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.02.18

Суддя Кравець С.Г.

Друк. :

1 - в справу,

2 - позивачу на адресу: 03151, м.Київ, вул. Очаківська, пров.Очаківський 5/6 (рек.),

3,4 - відповідачу за двома адресами:

- (12140, Житомирська область, Хорошівський район, село Дворище, вулиця Лесі Українки, 10) (рек. з пов.),

- (21021, м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд.15 оф. 3)(рек. з пов.).