ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12 лютого 2018 р. Справа № 13/7/2011/5003

Суддя господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за позовом: прокурора Ленінського району м. Вінниці (вул. Космонавтів, 26, м.Вінниця, 21021) в інтересах Держави - в особі відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (вул. Мечникова, 16а, м. Київ, 01601) в особі Вінницької філії Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" (вул. Соборна, 15а, м.Вінниця, 21050)

до: селянського (фермерського) господарства "Луч" (23620, с. Юрківка, вул.Шевченка, буд. 38, Тульчинський район, Вінницька область)

про стягнення 150 468,67 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Вінницької області від 16.02.2011 року задоволено позов у справі № 13/7/2011/5003 та вирішено стягнути з селянського (фермерського) господарства "Луч" на користь відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" в особі Вінницької філії Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" 92 685,59 грн. - відшкодування вартості техніки, 38 194,66 грн. - розмір щорічної винагороди, 9 932,76 грн. - пені, 6 732,39 грн. - інфляційних нарахувань, 2923,27 грн. - 3% річних. Також вирішено стягнути з селянського (фермерського) господарства "Луч" в доход Державного бюджету 1 504,69 грн. - витрат на державне мито та 236,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання зазначеного судового рішення, судом було видано відповідні накази від 04.03.2011 року.

В подальшому, ухвалою суду від 11.07.2017 року у даній справі, затверджено мирову угоду від 15.06.2017 року, укладену між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" та селянським (фермерським) господарством "Луч".

11.10.2017 року до суду від селянського (фермерського) господарства "Луч" надійшла скарга б/н від 06.10.2017 року (вх. № 06-57/54/17 від 11.10.2017 року) на постанову про відкриття виконавчого провадження.

Предметом поданої скарги б/н від 06.10.2017 року є визнання неправомірними дії Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 54472311 та визнання незаконною постанови Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54472311.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року в задоволенні скарги селянського (фермерського) господарства "Луч" б/н від 06.10.2017 року (вх. № 06-57/54/17 від 11.10.2017 року) на постанову про відкриття виконавчого провадження у справі №13/7/2011/5003 відмовлено у повному обсязі.

09.02.2018 року до суду від селянського (фермерського) господарства "Луч" надійшла скарга б/н від 02.02.2018 року (вх. № 06-57/7/18 від 09.02.2018 року) на дії державного виконавця, в якій скаржник просить: визнати неправомірними дії Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при винесенні постанови від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54472311 з метою стягнення з СФГ "Луч" 4 896,86 грн. судового збору та скасувати вказану постанову; визнати такою, що не підлягає виконанню постанову державного виконавця за №50087212 від 16.02.2016 року про стягнення виконавчого збору.

Також, у прохальній частині скарги міститься клопотання про поновлення строку оскарження постанови державного виконавця від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54472311, який пропущено з поважних причин.

Суд, оглянувши матеріали скарги селянського (фермерського) господарства "Луч" б/н від 02.02.2018 року, дійшов наступних висновків з огляду на таке.

Так, селянське (фермерське) господарство "Луч" у скарзі б/н від 02.02.2018 року оскаржує постанови Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 16.02.2016 року ВП № 50087212 по стягнення з боржника виконавчого збору та постанову від 10.08.2017 року ВП № 54472311 про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, скаржник однією з підстав звернення з даною скаргою до суду зазначає, що під час розгляду судом скарги селянського (фермерського) господарства "Луч" б/н від 06.10.2017 року щодо оскарження постанови Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54472311, зазначає, що скаржнику стало відомо про те, що під час перебування справи на розгляді в господарському суді державним виконавцем 04.12.2017 року винесено постанову про виправлення помилки у постанові від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54472311, де зазначено, що підставою для стягнення з СФГ "Луч" виконавчого збору є не постанова про закінчення виконавчого провадження, а постанова про стягнення виконавчого збору, яку винесено державним виконавцем 16.02.2016 року.

Скаржник зазначає, що в зв'язку з виправлення помилки державним виконавцем, змінились предмет та підстави скарги та виникли додаткові правові підстави обґрунтування незаконності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 54472311.

Тому, СФГ "Луч" 17.01.2017 року подало до господарського суду клопотання про розгляд скарги з урахуванням зміни виконавцем підстав відкриття виконавчого провадження від 10.08.2017 року.

В судовому засіданні 17.01.2018 року господарський судом відмовлено в прийнятті вказаного клопотання.

В зв'язку з цим, відповідно до ст.ст. 2-5, 339, 340 ГПК України, у СФГ "Луч" виникло право оскаржити до господарського суду постанову про відкриття виконавчого провадження № 54472311 від 10.08.2017 року, яку винесено державним виконавцем Тульчинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у зв'язку з тим, що господарський суд 17.01.2018 року відмовив у розгляді клопотання скаржника від 17.01.2018 року з тих підстав, що у клопотанні змінюється предмет та підстави скарги від 06.10.2017 року.

При цьому, скаржник просить поновити строк оскарження постанови державного виконавця від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54472311, який пропущено з поважних причин.

Клопотання про поновлення строку оскарження постанови органу ДВС мотивовано тим, що копію ухвали суду від 17.01.2018 року, якою відмовлено в розгляді клопотання від 17.01.2018 року скаржником отримано 24.01.2018 року, що відповідно до ст.ст. 242, 341 ГПК України є підставою для клопотання про поновлення строку оскарження постанови органу ДВС від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54472311.

Також, в якості доводів щодо поважності причин пропуску оскарження постанови органу ДВС скаржник зазначає, що він вважав, що у випадку прийняття до уваги судом постанови державного виконавця про виправлення помилки в постанові, то судом також буде враховано і клопотання скаржника від 17.01.2018 року.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 341, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 116 ГПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перебіг строку, закінчення якого пов'язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Суд, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку, що скаржником пропущено десятиденний строк для оскарження постанов Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 16.02.2016 року ВП №50087212 по стягнення з боржника виконавчого збору та постанову від 10.08.2017 року ВП № 54472311 про відкриття виконавчого провадження, з огляду на наступне.

Як зазначено вище, скаржник посилається на те, що йому під час розгляду справи у суді (в результаті чого, скаржником 17.01.2018 року подано до суду відповідне клопотання) стало відомо, що державним виконавцем 04.12.2017 року винесено постанову про виправлення помилки у постанові від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54472311, де зазначено, що підставою для стягнення з СФГ "Луч" виконавчого збору є не постанова про закінчення виконавчого провадження, а постанова про стягнення виконавчого збору, яку винесено державним виконавцем 16.02.2016 року.

В зв'язку з виправлення помилки державним виконавцем, змінилися предмет та підстави скарги та виникли додаткові правові підстави обґрунтування незаконності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 54472311.

Відтак, про зазначені обставини скаржник щонайменше дізнався 17.01.2018 року (про що свідчить клопотання від 17.01.2018 року), а тому передбачений ч. 1 ст.341 ГПК України десятиденний строк для оскарження постанови органу ДВС, з урахуванням положень ст. 116 ГПК, припадає на 29.01.2018 року (27.01.2018 року - вихідний день).

Разом з тим, як вбачається з відтисків штемпеля на поштовому конверті, скаргу на дії державного виконавця б/н від 02.02.2018 року здано на відправку до органу поштового зв'язку - 02.02.2018 року, тобто з пропуском встановлено строку для звернення зі скаргою до суду.

При цьому, суд наголошує на тому, що наведені скаржником обставини щодо поважності пропуску строку для звернення зі скаргою, не є поважними та не обгрунтовані, оскільки скаржник не був позбавлений права та можливості звернутись до суду зі скаргою вчасно, у передбачений законом десятиденний строк; та у скаржника було достатньо часу для звернення до суду з відповідною скаргою на дії органу ДВС.

Відтак, клопотання скаржника про поновлення строку оскарження постанови державного виконавця від 10.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54472311, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 7, 8 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначені положення закону та встановлені обставини, зокрема те, що скарга б/н від 02.02.2018 року подана після закінчення десятиденного строку на оскарження, суд дійшов висновку про залишення без розгляду скарги селянського (фермерського) господарства "Луч" б/н від 02.02.2018 року (вх. № 06-57/7/18 від 09.02.2018 року) на дії державного виконавця та повернення її скаржнику.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 18, 116, 118, 119, 234, 235, 340, 341 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній з 15.12.2017 року) суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні клопотання селянського (фермерського) господарства "Луч" про поновлення строку оскарження постанови державного виконавця відмовити.

2. Скаргу селянського (фермерського) господарства "Луч" б/н від 02.02.2018 року (вх. № 06-57/7/18 від 09.02.2018 року) на дії державного виконавця, залишити без розгляду та повернути скаржнику разом з доданими до неї доказами та актом канцелярії суду від 09.02.2018 року.

3. Копію скарги б/н від 02.02.2018 року (вх. № 06-57/7/18 від 09.02.2018 року), клопотання від 17.01.2018 року, поштового конверту та акту канцелярії суду від 09.02.2018 року долучити до примірника ухвали, що залишається в суді.

4. Копію ухвали направити згідно переліку рекомендованим листом.

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 13.02.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 7 прим.:

1 - до справи;

2, 3 - позивачу - вул. Мечнікова,16-а, м. Київ, 01601; вул. Соборна, 15а, м. Вінниця, 21050;

4 - відповідачу - вул. Шевченка, 38, с. Юрківка, Тульчинський р-н, Вінницька обл., 23620;

5 - Вінницькій місцевій прокуратурі - пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020;

6 - Прокуратурі Вінницької області - вул. Монастирська, 33, м. Вінниця;

7 - Тульчинському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області - вул. Леонтовича, 47, м.Тульчин, Вінницька область, 23600.