ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2018 р.Справа № 922/4103/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м.Київ,
до Національного аерокосмічного університету ім. Н.Є.Жуковського "Харківський авіаційний інститут", м.Харків,
про стягнення 19967,72 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 14-85 від 14.04.2017);

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 14.04.2017);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України", м.Київ, звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Національного аерокосмічного університету ім. Н.Є.Жуковського "Харківський авіаційний інститут", м.Харків, заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу № 1804/14-ТЕ-32 від 30.12.2013 в розмірі 19967,72 грн., у тому числі: 16684,73 грн. пені, 3282,99 грн. - 3% річних. Позивач також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору за подання даного позову. Позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням з боку відповідача договірних зобов'язань в частині своєчасної оплати за переданий газ, зокрема п. 6.1. Договору.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ХАІ своєчасно виконував усі вимоги Договору, проте прострочення оплати за газ сталося унаслідок затримки позивачем в оформленні і передачі актів приймання-передачі газу. Відтак, на думку відповідача, у зв'язку відсутності прострочення оплати, позивач не має правових підстав для нарахування неустойки та процентів річних. Посилаючись на приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України, а також ст. 223 ГК України, відповідач зазначив про можливість зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач у відповіді на відзив відповідача на позовну заяву зазначив, що жодне положення договору не пов'язує строк оплати з моментом надіслання актів чи їх отримання. Позивач також заперечує проти зменшення пені, у зв'язку з відсутністю жодних поважних причин для цього.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд у разі задоволення позовних вимог зменшити суму пені, у зв'язку з тим, що Національний аерокосмічний університет ім. Н.Є.Жуковського "Харківський авіаційний інститут" є бюджетною та неприбутковою установою, яка не має додаткових асигнувань для погашення штрафних санкцій за господарськими договорами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

30.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є.Жуковського "Харківський авіаційний інститут" (відповідачем) було укладено Договір 1804/14-ТЕ-32 купівлі - продажу природного газу, згідно п. 1.1. якого позивач, як продавець, зобов'язався передати у власність відповідачу, як покупцю, у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України позивачем за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2346031,43 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

Проте, відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги п. 6.1. Договору.

При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача щодо прострочення платежів через несвоєчасне отримання від позивача актів приймання-передачі природного газу.

Позивач фактично передав газ в повному обсязі та вчасно, тому відповідно у відповідача виник обов'язок щодо його повної оплати у відповідності до п. 6.1. Договору, тобто до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 13.11.2014 по справі № 924/943/14, де чітко зазначено, що п. 6.1. Договору не пов'язує обов'язок щодо сплати помісячного відповідачем за отриманий природний газ до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу з датою надіслання відповідного акту.

Крім того, показники спожитого газу відповідно до умов договору вносяться відповідачем, оскільки він складає акт та надсилає його позивачу.

Таким чином, неможливість оплати в зв'язку з тим, що відповідачу не було відомо обсяги спожитого газу та (або) суму не можуть бути враховані оскільки в розпорядженні відповідача знаходилися всі данні для визначення вартості спожитого газу. До того ж, відповідно до п. 3.4. Договору, відповідач першочергово повинен надати підготовленні акти позивачу для їх підписання. Тобто без здійснення першочергових дій з боку відповідача позивач не міг самостійно скласти акти приймання-передачі.

При цьому, п. 6.1. Договору вказує, що оплата здійснюється на підставі акту, тобто фактично на підставі складання акту, і жодне положення договору не пов'язує строк оплати з моментами надіслання актів чи їх отримання. Крім того, в актах міститься дата їх складання, яка погоджена сторонами шляхом підписання вказаних актів та проставляння печаток підприємств.

Таким чином, наявні в матеріалах справи акти приймання - передачі є достатніми доказами для підтвердження складання вказаних актів у відповідні дати. При цьому, строк оплати не пов'язаний з надісланням актів, а пов'язаний з їх складанням.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Пунктом 7.2. Договору визначено, що у разі невиконання покупцем п. 6.1. Договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 16684,73 грн. пені та 3282,99 грн. - 3% річних законними та обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зокрема, суд вважає однією з таких обставин, що має суттєве значення та заслуговує на увагу - ступень вини боржника у невиконанні ним договірних зобов'язань.

Відповідач у справі є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України.

Згідно Бюджетного кодексу України, бюджетна установа - орган, установа або організація, визначена Конституцією України, а також установа або організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету або місцевого бюджетів, бюджетні установи є неприбутковими (абзац шостий частини 1 статті 2 БК України).

Відповідно до Переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов'язань та бюджетних фінансових зобов'язань проведення платежів, що затверджений Наказом Дерожавної казначейської служби України № 68 від 29.04.2013, при оплаті природного газу (оплата по факту постачання) бюджетна установа повинна надати до органу Казначейства: договір, рахунок-фактуру, акт наданих послуг/виконаних робіт.

Матеріали справи свідчать, що відповідач несвоєчасно отримував від позивача акти приймання-передачі газу, у звязку з чим не міг своєчасно провести відповідні платежі через орган казначейської служби.

Приймаючи до уваги у сукупності обєктивні обставини, зокрема: складну ситуацію у державі та її економічне становище, те, що відповідач є державною, бюджетною та неприбутковою установою, вищим навчальним закладом, що повністю фінансується з Державного бюджету України, а також відсутність вини в діях відповідача та відсутність основного боргу за вказаний період, суд визнав за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 50%.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 8342,37 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" в частині стягнення з відповідача 8342,37 грн. пені та 3282,99 грн. - 3% річних обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 8342,36 грн. пені суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у зв'язку зі зменшенням розміру неустойки.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 551, 610, 611, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Національного аерокосмічного університету ім. Н.Є.Жуковського "Харківський авіаційний інститут" (61070, м.Харків, вул.Чкалова, 17; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; ) заборгованість за Договором купівлі-продажу природного газу № 1804/14-ТЕ-32 від 30.12.2013 в розмірі 11625,36 грн. (у тому числі: 8342,37 грн. пені, 3282,99 грн. - 3% річних), а також 1600,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 8342,36 грн. пені у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.02.2018 р.

Суддя ОСОБА_3