Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" лютого 2018 р. Справа № 906/923/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

при секретарі : Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Трачук Ю.М.- дов. від 02.04.2017 (в режимі відеоконференції)

Калініченко Н.А,- дов. від 02.04.2017 (в режимі відеоконференції)

від відповідача: ОСОБА_3 - договір про надання правової допомоги від 01.09.2017

третя особа: ОСОБА_4, витяг з ЄДР № НОМЕР_1 від 08.11.2016

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Анімаккорд Лтд

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

за участю у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_6;

2) ОСОБА_4

про стягнення 32000,00 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача компенсації в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, визначених станом на дату прийняття рішення у справі, що станом на дату подачі позову складає 32000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 24.10.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 09.11.2017.

Ухвалою господарського суду від 09.11.2017 відкладено розгляд справи на 28.11.2017.

Ухвалою від 28.11.2017 суд відклав розгляд справи на 14.12.2018.

Ухвалою від 14.12.2017 суд, в порядку ст. 69 ГПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017), продовжив строк вирішення спору по 10.01.2018 та відклав розгляд справи на 09.01.2018.

В судовому засіданні від 09.01.2018 оголошувалась перерва до 10.01.2018.

Ухвалою від 10.01.2018 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Розгляд справи відкладено на 06.02.2017.

В судовому засіданні від 06.02.2018 оголошувалась перерва до 17:00 год. 06.02.2018.

05.02.2018 на адресу господарського суду від ПАТ "КБ"Приватбанк" надійшла інформація про те, що ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_2 - власник термінала НОМЕР_3, та надано інформацію щодо розрахункової операції за чеком № 001075, виданого 18.05.2016 (а.с. 90 т.2).

06.02.2018 від третьої особи ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 94-95).

Представники позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача заявила клопотання про застосування при винесенні рішення та стягнення з відповідача компенсації за порушення авторських і суміжних прав, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, який згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року становить 3723,00 гривні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та в додатковому відзиві (а.с. 141-412 т.1, 25-30 т.2).

Щодо клопотання про застосування при винесенні рішення та стягнення з відповідача компенсації за порушення авторських і суміжних прав, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 - 3723 гривні заперечив та просив залишити без розгляду, оскільки вважає, що з даного приводу позивачем має бути подана окрема заява про збільшення розміру позовних вимог.

Оскільки приписами п "г" ч.2 ст. 52 ЗУ Закону України "Про авторські та суміжні права" розмір виплати компенсації визначається саме судом, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час ухвалення рішення у справі, тому твердження відповідача не відповідають приписам вищевказаного закону.

Водночас, в судовому засіданні представником відповідача заявлялось клопотання про виклик свідка ОСОБА_7 з метою отримання пояснень щодо обставин справи.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволені вказаного клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ГПК україни, свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Враховуючи приписи ст. 89 ГПК України, суд не вбачає підстав для виклику свідка, оскільки заява свідка ОСОБА_7 посвідчена нотаріально, свідка попереджено про кримінальну відповідальність, тому у суду не виникає сумніву щодо її змісту, достовірності чи повноти.

Третя особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог з підстав, зазначених у письмовому відзиві (а.с. 94-95 т.2).

Третя особа - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився. 25.01.2018 на адресу суду повернулась ухвала господарського суду Житомирської області від 10.01.2018 , яка направлялась на адресу третьої особи, з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення у зв'язку "з закінченням терміну зберігання" (а.с. 77-80 т.2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маша та Ведмідь" (правовласник) та компанією "АНІМАККОРД ЛТД" (набувач), яка заснована відповідно до законодавства Республіки Кіпр за реєстраційним номером НЕ 244451, укладено договір № ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали "Маша та Ведмідь" та "Машині казки") з додатками № 1 від 10.12.2014, № 2 від 01.01.2015 та № 3 від 01.01.2015 та додатковою угодою № 1 від 30.04.2015 (а.с. 32-).

Відповідно до п.1.1 даного договору, правовласник у порядку, передбаченому цим договором, передає та відчужує набувачеві виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Пунктом 3 розділу 1 договору визначено, що "аудіовізуальні твори" - означає спільно кольорові анімаційні серіали "Маша та Ведмідь" та "Машині казки" російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами Серій, Керівництво по стилю, робочі матеріали, назва(и) анімаційних серіалів "Маша та Ведмідь" та "Машині казки", елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною Серій, в тому числі графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у Додатках до цього Договору.

Пунктами 1.1.1, 1.2., 1.4. договору визначено, що згідно цього договору правовласник передає та відчужує набувачеві виключне право на серії у повному обсязі у дати підписання відповідних актів передачі прав. Основні ідентифікуючі характеристики серій аудіовізуальних творів, виключне право на котрі підлягає передачі відповідно до цього договору, вказані у відповідних додатках до договору, що є невід'ємною частиною цього договору. Виключне право на аудіовізуальні твори передається та відчужується правовласником набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та будь-якій формі згідно умов цього договору.

За умовами п.1.5. договору, виключне право на аудіовізуальні твори переходить від правовласника до набувача у день підписання актів прийомки прав.

Відповідно до п. 4.1. договору, одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачеві у повному обсязі виключне право на всі юридично значимі елементи та об'єкти аудіовізуальних творів, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали Серій, Керівництво по стилю, робочі матеріали, назва(и) анімаційних серіалів "Маша та Ведмідь" та "Машині казки", графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до цього договору.

Згідно п. 1.7.1 договору, до набувача переходять права правовласника, що є ліцензіаром за усіма діючими ліцензійними договорами (перерахованими у відповідному додатку до цього договору), укладеними правовласником стосовно аудіовізуальних творів, право на котре підлягає передачі за цим договором. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити усім компаніям - ліцензіатам у письмовій формі про передачу своїх прав за діючими ліцензійними договорами.

Згідно п. 7.1 Договору, даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом.

Додатком №1 до Договору №ММ-2 від 10.12.2014 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів "Маша та Ведмідь" та "Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно договору (а.с 61-63 т.1).

01.01.2015 сторони склали та підписали акт передачі прав № 1, у відповідності до якого правовласник згідно даного акту та на дату підписання цього акту, передав набувачу виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори (серії з 14 по 26, з 30 по 47 аудіовізуального твору "Маша та Ведмідь", серії з 1 по 26 аудіовізуального твору "Машині казки"), а набувач прийняв це виключне право у повному обсязі .

Відповідно до п. 4 даного акту, одночасно з передачею права на аудіовізуальні твори "Маша та Ведмідь" та "Машині казки", вказані у п. 2 та п. 3 вище, правовласник передав Набувачеві у повному обсязі виключні права на всі юридично значимі елементи та об'єкти Аудіовізуального твору, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, Керівництво по стилю, робочі матеріали, назва(и) анімаційних серіалів Аудіовізуальних творів та їх окремих Серій, перерахованих у п.2 та п.3 вище графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи названі вказані елементи та об'єкти безпосередньо у Додатках до Договору(а.с. 72 зворотна сторона - 74 т.1).

05.10.2013 на виконання умов договору сторонами підписано акт прийомки-передачі № 2 до Договору про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір, відповідно до п.1 якого право власник передав набувачеві, а набувач прийняв екземпляр кожної із серій Аудіовізуального твору у вигляді файлу на матеріальному носії DVD - всього 13 дисків DVD, усі робочі та вихідні матеріали, керівництво по стилю та малюнки персонажів на жорсткому диску та паперових носіях, а також усі перераховані матеріали надані набувачеві у вигляді електронних файлів через ФТП сервер (а.с. 74 зворотна сторона - 75 т.1).

Крім того, 30.04.2015 та 01.07.2015 між сторонами договору складено та підписано акти прийомки-передачі до Договору № 3 та 4 (а.с. 75 зворотна сторона -78 т.1).

Отже, зібрані у справі докази свідчать про набуття позивачем прав інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша і Ведмідь" та "Машині казки" та частини вказаних аудіовізуальних творів, які можуть використовуватися самостійно, зокрема на персонаж "Маша" та "Ведміь", тобто права на захист таких прав у разі їх порушення, в тому числі шляхом звернення до господарського суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що 18.05.2017 у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, де фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (відповідач) здійснює свою господарську діяльність, було здійснено продаж (реалізацію, розповсюдження) контрафактного товару, а саме: цукерки Тік-так "ІНФОРМАЦІЯ_2" (2 шт.) та цукерки драже шоколадні "ІНФОРМАЦІЯ_2", на яких протиправно відтворено зображення персонажів "ІНФОРМАЦІЯ_3 " та ІНФОРМАЦІЯ_4" з аудіовізуальних творів - мультиплікаційних серіалів "Маша і Ведмідь" та "Машині казки". Вартість придбаного товару склала 16,00 грн.

Факт розповсюдження контрафактної продукції позивач підтверджує чеком від 18.05.2017, виданим банківським платіжним терміналом , на якому зазначена адреса та назва магазину, де відповідач здійснює свою господарську діяльність (а.с. 82 т.1).

Крім того, факт розповсюдження відповідачем контрафактної продукції у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" позивач підтверджує відеофіксацією, при перегляді якої вбачається, який саме товар було придбано у відповідача (а.с. 89 т.1).

Позивач зазначає, що ним не надавався відповідачу будь-який дозвіл на використання ні самого аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Маша і Ведмідь", ні його частин.

26.05.2017 позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про порушення авторського права, відповідно до якого позивач просив відповідача надати копії документів про походження, придбаної у нього, контрафактної продукції , а також пропонував обговорити можливість мирного врегулювання спору та добровільної виплати компенсації, у погодженому з правовласником розмірі та попереджено відповідача, що в разі відсутності звернення до правовласника у строк до 06 червня 2017 року, він буде вимушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду (а.с.86-88 т.1).

Проте, відповідач відповіді на вищевказану претензію у встановлений строк не надав, що стало підставою звернення до суду з даним позовом про стягнення з відповідача компенсації за порушення авторських та суміжних прав позивача.

В ході судового розгляду представником позивача, як доказ розповсюдження відповідачем контрафактної продукції, подано заяву свідка, в якій викладені показання ОСОБА_7

Так, відповідно до вказаної заяви, ОСОБА_7 зазначає, що 18.05.2017 у магазині під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ним було придбано цукерки Тік-так (2 шт.) та цукерки драже шоколадні (1 шт). На придбаному товарі були зображені герої ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 із відомого йому мультсеріалу "Маша і Ведмідь".

Вказав, що за придбаний товар заплатив 16,00 грн. При цьому вказав, що розрахунок ним було проведено банківською картою через термінал. На виданому чеку банківського терміналу було вказано назву магазину та його адресу. Будь-яких інших розрахункових документів в магазині не видано (а.с.10 т.2).

03.01.2018 позивачем долучено до матеріалів речові докази , а саме: цукерки Тік-так "ІНФОРМАЦІЯ_2" та цукерки драже шоколадні "ІНФОРМАЦІЯ_2" (а.с. 15т. 2).

Представник відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що відповідач займається торгівельною діяльністю у приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1, але при цьому використовує лише його незначну частину - відділ з продажу тютюнових виробів та алкогольних напоїв, як підакцизних товарів. Жодних інших, на відміну від тютюнових виробів та алкогольних напоїв, товарів він не реалізовує, на підтвердження чого подав дані бухалтерського обліку та податкової звітності.

Оскільки відповідач, як підприємець, займається реалізацією виключно підакцизних товарів, він перебуває на загальній системі оподаткування, при якій використовує касовий апарат та термінал Приватбанку, для безготівкового розрахунку зі сторони покупців (за їх вибором) за придбаний товар. На підтвердження факту перебування на загальній системі оподаткуваннявідповідач подав довідку Новоград-Волинської ОДПІ (а.с. 31 т.2).

Зазначає, що відповідно до підсумкового Z-звіту РРО за травень 2017 року було реалізовано продукції на загальну суму 47116,56 грн., з них акцизний податок складає 2243,65 грн., що вказує на те, що вся продукція, що підлягала продажу за травень 2017 року в торгівельній точці відповідача є підакцизним товаром, тобто відноситься до групи алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Вказане також вбачається з Декларації акцизного податку з Додатком 6 за травень 2017 року (а.с. 37, 38-40,41 т.2)

Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач реалізовував 18.05.2017 року контрафактні продукти на суму 16 грн. є безпідставними.

Крім того, вказує, що згідно чеку № 1075 терміналу ПАТ "КБ Приватбанк" від 18.05.2017 року на суму 16,00 грн., на який позивач посилається як на доказ придбання у відповідача контрактного товару, було оплачено придбання пачки цигарок «Київ Блакитний» вартістю 16,00 грн., що було зафіксовано касовим апаратом, який видав відповідну квитанцію № від 18.05.2017року о 19 год.20хв.40 сек.

Водночас, вважає неналежним доказом відеофіксацію придбаного позивачем товару, яка долучена до матеріалів справи, оскільки така відеозйомка здійснювалась прихованою камерою, що суперечить ст. 62 Конституції України є незаконним з огляду на Рішення Конституційного суду України по справі № 1-31/20112 від 20.10.2011 № 12-рп/2011 (у справі за Конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої ст. 62 Конституції України).

Враховуючи викладені обставини представник відповідача позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити у задоволені позову.

Третя особа - ОСОБА_4 позов пред'явлений до ФОП ОСОБА_5 вважає безпідставним та не підтвердженим належними доказами. Зокрема зазначає, що у частині магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" , що знаходиться в АДРЕСА_1 та який належить третій особі (ОСОБА_4) здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_5 (відповідач). Вказує, що представлена позивачем сліп-квитанція платіжного терміналу Приватбанку на суму 16,00 грн. є тільки свідченням сплати коштів. За даними бухгалтерських документів та податкових звітів та відповідно до контрольної стрічки Z-звіту денного, 18.05.2017 в цей час відповідачем було продано 1 пачку цигарок "Київ Блакитний" за ціною 16,00 грн., у т.ч. акцизний податок 0,76 грн.

Відносно представленого відео третя особа ОСОБА_4 пояснила, що жінка, яку видно на кадрі, ніколи не працювала у ФОП ОСОБА_5 , а продавця ОСОБА_8, яка в той час працювала у відповідача в кадрі знятого відео вона не впізнає, оскільки обличчя не видно.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Згідно ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення компенсації за порушення авторського права та/або суміжних прав, тобто позивач звернувся до суду за захистом свого права інтелектуальної власності.

Відповідно до ст.418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 433 ЦК України унормовано, що об'єктами авторського права є твори,зокрема, аудіовізуальні твори.

Стаття 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права", встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

За змістом ст. 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.441 ЦК України використанням твору є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно із ст.440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач на підставі договору № ММ-2 від 10.12.2014 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали "Маша і Ведмідь" і "Машині казки") набув прав інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша і Ведмідь" і "Машині казки" та частини вказаних аудіовізуальних творів, які можуть використовуватись самостійно, зокрема на персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_3" та "ІНФОРМАЦІЯ_4".

Частиною другою статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст. 431 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Наведена норма права говорить про те, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Вона не містить будь-яких приписів щодо малозначимості правопорушення чи інших чинників, які б давали правові підстави для звільнення від відповідальності за порушення авторських прав чи зменшення її розміру нижче, ніж встановлено законом.

Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації необхідно довести факт вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує, що відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_5 здійснив продаж контрафактної продукції.

Факт розповсюдження контрафактної продукції позивач підтверджує чеком, виданим банківським платіжним терміналом НОМЕР_3 18.05.2017, на якому, як вказує позивач, зазначена адреса та назва магазину, де здійснюється підприємницька діяльність відповідачем; відеозаписом, яким позивач підтверджує придбання у відповідача контрафактного товару, а також заявою свідка ОСОБА_7

У процесі провадження у справі судом здійснено дослідження наданих доказів.

Так, інформацією, отриманою судом з ПАТ "КБ "Приватбанк", підтверджено, що власником терміналу НОМЕР_3, який зареєстровано за адресоюв АДРЕСА_1, магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1", являється ОСОБА_5. Вказаний факт відповідачем не заперечується.

З чеку № 1075, який виданий банківським платіжним терміналом НОМЕР_3 18.05.2017 о 19:20:09 год., вбачається, що через даний термінал, була здійснена оплата в сумі 16,00 грн. карткою Visa НОМЕР_4.

Відповідно до п. 1.32-1 статті 1 Закону України від 05.04.2001 р. N 2346 "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжний термінал - електронний пристрій, призначений для ініціювання переказу з рахунка, у тому числі видачі готівки, отримання довідкової інформації і друкування документа за операцією із застосуванням спеціального платіжного засобу.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону N 2346 документ за операцією із застосуванням спеціальних платіжних засобів - документ, що підтверджує виконання операції із використанням спеціального платіжного засобу, на підставі якого формуються відповідні документи на переказ чи зараховуються кошти на рахунки.

Відповідно до п. 7 розділу VII Постанови Правління НБУ від 05 листопада 2014 року N 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів" документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів повинні містити такі обов'язкові реквізити:

1) ідентифікатор еквайра та торговця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати;

2) ідентифікатор платіжного пристрою;

3) дату та час здійснення операції;

4) суму та валюту операції;

5) суму комісійної винагороди;

6) реквізити електронного платіжного засобу, які дозволені правилами безпеки платіжної системи;

7) вид операції;

8) код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі.

Отже, чек № 1075 від 18.05.2017 є саме тим документом, який засвідчує факт переказу коштів з рахунка із використанням платіжної картки Visa НОМЕР_4 через платіжний термінал.

Проте, даний чек не являється доказом, який підтверджує факт купівлі-продажу цукерок Тік-так (2 шт.) та драже шоколадне (1 шт.), оскільки не містить інформації щодо придбаного товару.

Доказом, який має підтвердити факт придбання того чи іншого товару являється касовий чек, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари.

Згідно ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років; надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

Статтею 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів.

Так, у Розділі ІІ «Фіскальний касовий чек на товари (послуги)» цього Положення містяться вимоги до змісту розрахункових документів.

Фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - касовий чек) - розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Форма N ФКЧ-1 касового чека наведена в додатку 1 до цього Положення.

Касовий чек повинен містити такі обов'язкові реквізити: найменування господарської одиниці; адресу господарської одиниці; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери "ПН"; для СГ, що не є платниками ПДВ, - податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери "ІД" (ідентифікаційні дані);якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру, - кількість, вартість придбаного товару (отриманої послуги); вартість одиниці виміру товару (послуги); назва товару (послуги); літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (плуги) (для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ); позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо) та суму коштів за цією формою оплати; загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово "СУМА" або "УСЬОГО"; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкуються великі літери "ПДВ"; для СГ роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів та зареєстровані платниками акцизного податку (СГ, що зареєстровані платниками іншого податку, крім ПДВ), - окремим рядком розмір ставки такого податку, загальну суму такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкується назва такого податку. У реквізиті "Акцизний податок" його назва наводиться згідно з Кодексом. За потреби дозволяється використовувати скорочення; порядковий номер касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції; фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери "ФН";напис "ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК" та найменування або логотип виробника.

Всупереч вищевказаним нормам, позивачем не надано розрахункового документа, який би засвідчував факт реалізації та передання йому контрафактного товару.

Аналіз вищевказаних норм вказує на те , що при здійсненні розрахункових операцій з використанням платіжних карток паралельно з видачею покупцю документа, який підтверджує переказ коштів з рахунка, на вимогу покупця, в тому числі, мав бути виданий документ, який підтверджує факт продажу товару.

З огляду на викладене, заява свідка ОСОБА_7 (а.с. 10 т.2), долучена до справи, в порядку ст. 88 ГПК України, не також розцінюється судом як належний та допустимий доказ, оскільки в порядку ч. 2 ст. 87 ГПК України, на підставі показань свідків не можуть встановлюватись обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Щодо відеозапису, переглянутого судом в ході розгляду справи, який подано позивачем, як доказ реалізації відповідачем контрафактного товару, то з останнього дійсно вбачається, що особа, ймовірно, виходчи з даних вказаних у заяві свідка - ОСОБА_7, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" придбав цукерки тік-так (2 шт.) та драже шоколадні (1 шт.). На даних кондитерських виробах дійсно зображено персонажі ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4. З відео вбачається, що покупцем сплачено кошти з використанням платіжної картки через платіжний термінал.

Суд зауважує, що долучений до матерілів справи електронний носій з відеозаписом є електронним доказом та підлягає оцінці судом відповідно до ст. 86 ГПК України.

Відповідно до ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, тотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі.

Оцінюю чи будь-який доказ, слід дотримуватись принципу допустимості, за яким обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначалось вище, в даному випадку факт розповсюдження відповідем контрафактного товару має підтверджуєватись первинним документом, а саме касовим чеком, надрукованим реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари.

Відеозапис не являється первинним документом в підтвердження здійснення відповідачем господарської діяльності з порушенням норм ЗУ "Про авторське право і суміжні права", а лише, за підвердження факту розповсюдження відіповідачем контрафактної продукції належним доказами, може слугувати додатковим доказом на підтвердження такого факту.

За вказазних обставин, долучену позивачем до матеріалів відеозйомку, яка міститься на електронноу носії (а.с. 89 т.1), суд не розцінює як допустимий та достатній доказ, з якого можна встановити факт здійснення ФОП ОСОБА_5 розповсюдження контрафактного товару.

Крім того, суд зазначає, що факт реєстрації банківського платіжного терміналу НОМЕР_3 за ФОП ОСОБА_5 та проведення через нього сплати коштів в сумі 16,00 грн. не може бути доказом реалізації контрафактного товару саме ФОП ОСОБА_5.

Більше того, як вбачається, з представленої представником відповідача, бухгалтерської звітної документації, о 19:20:40 год. (час, який є близьким до часу сплати коштів) відповідачем був здійснений продаж товару, який обкладається акцизним податком, а саме цигарок "Київ Блакитний", вартістю 16,00 грн. (а.с. 143 т.1).

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

(ст. 78,79 ГПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини суд, оцінивши надані учасниками справи докази, дійшов висновку, що позивачем належними, достовірними та достатніми доказами не доведено факту розповсюдження відповідачем продукції, яка є контрафактною, а відтак не доведено порушення авторських прав позивача саме ФОП ОСОБА_5

Щодо заперечень відповідача з приводу неправомірності проведення відеозйомки, посилаючись на порушення норм ст. 62 Конституції України, то суд не погоджується з такими запереченням з огляду на наступне.

Статтею 62 Конституції визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З змісту даної статті Конституції України вбачається, що в даною статтею унормаовано презумпцію невинуватості саме в аспекті кримінального правопорушення, в той час й як предмет спору пов'язаний із захистом а права інтелектуальної власності.

Водночас, суд зазначає, що долучена до матеріалів справи відеозйомка проводилася у магазині, що є публічним місцем, тому не посягає на права, визначені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частини перша, друга статті 21 Закону України «Про інформацію»).

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону № 2657). Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.

Зображення осіб на відеозйомці, наданої позивачем, не містить конфіденційної інформації.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Анімаккорд Лтд до ФОП ОСОБА_5 щодо стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав є непідтвердженими та недоведеними належними доказами , від так суд відмовляє у позові.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.02.18

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід)

4,5- третім особам (рек. з повід.)