ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

01.02.2018р.                      Справа № 905/3068/17

Позивач: Управління поліції охорони в Донецькій області, м. Маріуполь

до відповідача: Покровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, м. Покровськ Донецької області

про стягнення 2 694,00грн.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Каращук Є.В.

Представники:

позивача: не з’явився;

відповідача: не з’явився.

Управління поліції охорони в Донецькій області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Покровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області 2 694,00грн. заборгованості за надані послуги з охорони приміщень за період: жовтень – листопад 2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором №346/Кр від 15.03.2017р. про надання поліцейських послуг з охорони приміщень за допомогою систем охорони сигналізації, а саме - не здійснення оплати наданих у жовтні – листопаді 2017р. послуг.

Відповідач відзивом на позов вимоги управління поліції не визнав з посиланням на те, що до прийняття судом позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі заборгованість за надані послуги ним була погашена у добровільному порядку. До відзиву відповідачем надані копії платіжних доручень:

- №486 від 19.12.2017 про перерахування на рахунок позивача 1 347,00грн. за послуги охорони за жовтень 2017р. і

- №491 від 19.12.2017 про перерахування на рахунок позивача 1 347,00грн. за послуги охорони за листопад 2017р.

На думку відповідача між сторонами відсутній предмет спору, у зв’язку з чим він просить закрити провадження у справі.

12.01.2018 на адресу суду надійшло клопотання позивача про закриття провадження у справі у зв’язку з погашенням відповідачем заборгованості. До заяви позивачем додана виписка зі свого особового рахунку, з якої вбачається, що відповідачем оплата за послуги охорони була здійснена 20.12.2017. Також в заяві позивач просить повернути з бюджету судовий збір у розмірі 1 600,00грн.

З огляду на фактичне визнання Управлінням поліції факту оплати відповідачем отриманих у спірний період послуг і не надання ним на вимогу суду роз’яснень щодо поданої ним заяви, суд розцінює вказану заяву як заяву про відмову від позову в розумінні п.1 ч.2 ст.46, ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні, яке відбулось 15.01.2018 позивач пояснив, що кошти від податкової інспекції були отримані управлінням поліції тільки 21.12.2017, а позов до господарського суду був направлений до того, як управління дізналось про здійснення податковою інспекцією оплати за надані послуги з охорони. Як на доказ свого твердження представник позивача послалась на експрес-накладну “Нової пошти” від 20.12.2017, за якою позовна заява була надіслана до суду.

Таким чином, сплата відповідачем коштів і передача позивачем позовних матеріалів на пошту для направлення їх до суду відбулось в один день - 20.12.2017, але з наданих сторонами документів і пояснень не можливо встановити хто раніше здійснив дію – чи позивач направив до суду позов, чи відповідач перерахував кошти позивачеві, так само як не можливо встановити чи мав позивач можливість до подачі позову дізнатись про те, що на його рахунок від відповідача надійшли спірні кошти.

Одночасно суд констатує, що:

- п.2.3 укладеного між сторонами договору №346/Кр про надання поліцейських послуг з термінового виклику наряду поліції охорони передбачено, що оплата замовлених послуг здійснюється замовником шляхом оплати згідно актів виконаних робіт;

- відповідно до п.2.4 договору платежі замовник зобов’язаний здійснювати впродовж 20 банківських днів після закінчення місяця, в якому були надані послуги, тобто за надані позивачем у жовтні 2017р. послуги оплату відповідач мав здійснити не пізніше 28 листопада 2017р., а за надані у листопаді 2017р. послуги оплата мала бути здійснена не пізніше 28 грудня 2017р.;

- платіжним дорученням №486 від 19.12.2017 відповідач перерахував на рахунок позивача 1 347,00грн. за послуги охорони за жовтень 2017р.;

- платіжним дорученням №491 від 19.12.2017 відповідач перерахував на рахунок позивача 1 347,00грн. за послуги охорони за листопад 2017р.;

- оплата послуг охорони за жовтень 2017р. відповідачем здійснена більш ніж з 20-ти денним запізненням, тобто у цьому випадку мало місце погашення заборгованості, а за отримані послуги охорони за листопад 2017р. відповідач оплату здійснив в обумовлені договором строки і подання позивачем позову у цій частині було передчасним.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

·          згідно п.4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

·          відповідно до ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету;

·          як зазначено в ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв’язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях;

·          згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову;

·          згідно ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору,

господарський суд приймає відмову позивача від позову і вважає, що безспірний позов у частині щодо оплата послуг охорони за жовтень 2017р. до суду доведено з вини відповідача (спір виник внаслідок його неправильних дій, так як податкова інспекція своїми діями щодо несплати суми боргу за спірним договором (бездіяльністю) спонукала позивача до подання цієї позовної заяви), позов у частині щодо оплата послуг охорони за листопад 2017р. до суду позивачем подано передчасно, ще до настання кінцевого терміну оплати (оплата мала бути здійснена не пізніше 28 грудня 2017р., у дійсності кошти були перераховані 20.12.2017 і в цей же день 20.12.2017 позивач звернувся до суду з позовом), у зв’язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, а судові витрати (сплачений позивачем судовий збір у розмірі 800,00грн.) мають бути віднесені на обидві сторони у рівній мірі.

Твердження відповідача про те, що до прийняття судом позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі заборгованість за надані послуги ним була погашена (відповідач наполягає на тому, що кошти були перераховані саме 19.12.2017) є безпідставним, оскільки на платіжних дорученнях, копії яких були надані податковою інспекцією, зазначена дата їх отримання банком – 20.12.2017 і казначейською службою проставлено штамп про те, що оплата здійснена 20.12.2017.

Той факт, що відповідач сплатив суму позову в день подання позову (судом достовірно не вдалось встановити час, коли саме грошові кошти були зараховані на рахунок управління охорони), не звільняє податкову інспекцію від відповідальності, оскільки останньою заборгованість за послуги за жовтень 2017р. сплачена із запізненням (сума боргу мала бути сплачена відповідачем ще наприкінці листопада 2017).

Щодо надісланого на електронну адресу суду клопотання Покровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 30.01.2018, суд констатує наступне:

· відповідно до ст.7 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”, оригіналом електронного документа вважається електронний

примірник документа з обов’язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”;

· ч.2 ст.1 Закону України “Про електронний цифровий підпис” передбачено, що електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних;

· ч.3 ст.1 Закону України “Про електронний цифровий підпис” передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа;

· ч.2 ст.4 Закону України “Про електронний цифровий підпис” передбачено, що електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі;

· усі процесуальні документи, які надаються до суду електронною поштою повинні бути скріпленні електронним цифровим підписом, відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”,

· електронний документ, надісланий не відомо ким на електронну адресу суду не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”, Закону України “Про електронний цифровий підпис”, постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004р. № 680 «Про затвердження Порядку засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу», а тому не підлягає оцінюванню судом в порядку Господарського процесуального законодавства України.

Зважаючи на викладене і керуючись ч.9 ст.129, ст.ст.231, 234 Господарського процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову позивача від позову.

Закрити провадження у справі, порушеній за позовом Управління поліції охорони в Донецькій області до Покровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про стягнення 2 694,00грн.

Повернути Управлінню поліції охорони в Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 84, код ЄДРЮФОП 40109189) з Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 800,00грн., сплачену згідно платіжного доручення №8105 від 01.12.2017р. (платник Управління поліції охорони в Донецькій області).

Стягнути з Покровської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Європейська, 1, код ЄДРЮФОП 39882614) на користь Управління поліції охорони в Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 84, код ЄДРЮФОП 40109189) 400,00грн. на часткове відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення (складення повного тексту ухвали).

Суддя В.І. Матюхін