КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2018 р. Справа№ 910/21591/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

від третьої особи не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2017

по справі №910/21591/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ПАТ "Старокиївський банк" Пантіної Л. О.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання виконати дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку та зобов'язання вчинити дії з включення вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подання додаткової інформації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 по справі №910/21591/17 відмовлено ОСОБА_2 в прийнятті позовної заяви.

Зазначена ухвала обґрунтована тим, що даний позов не підлягає розгляду в господарських судах України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що даний спір підвідомчий господарським судам України, оскільки відповідач перебуває в процедурі ліквідації. Зокрема зазначає, що звертався до місцевого суду з відповідним цивільним позовом, проте суд відмовив в задоволенні позову.

Ухвалою від 15.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 по справі №910/21591/17 та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 розгляд справи призначено 12.02.2018.

В судове засідання 12.02.2018 представники сторін не з'явились.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_2, як фізична особа, є вкладником Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк", яке згідно з Постановою НБУ від 17.06.2014 № 365 віднесено до категорії неплатоспроможних.

Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014 р. №563 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийнято рішення №92 від 17.09.2014 щодо запровадження процедури ліквідації ПАТ "Старокиївський банк" та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Старокиївський банк" Пантіну Л.О.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 21 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 12 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз'яснено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. Відповідно до статей 1, 41, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Предметом даного спору є вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку та зобов'язання вчинити дії з включення вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подання додаткової інформації.

Таким чином, суб'єктний склад даного спору, в якому позивач виступає як фізична особа, а не як суб`єкт підприємницької діяльності, не відповідає приписам статті 1 ГПК України.

Посилання, в обґрунтування підвідомчості даної справи господарським судам, на практику Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 16.02.2016, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у вказаній постанові висловлено позицію про те, що, враховуючи положення ст. 12 ГПК України, на спори, які виникають на стадії ліквідації банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, оскільки спір не є публічно-правовим. При цьому, позов у вказаній справі був поданий Пенсійним фондом України у Васильківському районі Дніпропетровської області до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про зобов'язання Фонду визнати та включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги управління ПФУ на суму боргу. Отже, спір у даній справі виник між двома юридичними особами, тобто суб'єктний склад учасників спору відповідав приписам ст. 1 ГПК України. Таким чином у вказаній справі та у даній справі № 922/4405/16 різний суб'єктний склад учасників спору.

При цьому, посилання апелянта на рішення Голосіївського районного суду міста Києва по справі № 752/11776/15-ц, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» про стягнення суми вкладу. Судом відмовлено в позові в зв'язку з тим, що на момент звернення ОСОБА_2 до банку з вимогою про повернення суми вкладу діяли обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів, передбачені ч. 6 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Колегія суддів зазначає, що всупереч тверджень апелянта зазначене рішення не містить посилання на те, що зазначені правовідносини не відносяться до цивільного судочинства.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне врахувати правову позицію, викладену Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2309цс16 за позовом фізичної особи до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу, в якій зазначено, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Враховуючи зазначене, звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин.

Таким чином, спір, в якому Позивач звернувся за захистом своїх порушених прав, що виникли з цивільних відносин, а саме з цивільно-правової угоди, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки, згідно з частинами першою та другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС або ГПК віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 02.11.2017 по справі №916/2216/16.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, ухвала винесена відповідно до вимог матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 по справі №910/21591/17 без змін.

2.Матеріали справи №910/21591/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14.02.2018

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай