ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р.Справа № 922/4047/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовомКомунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
доХарківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка в особі Навчального центру Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов. № 38-2071/471 від 10.05.2012 р.)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. №б/н від 31.10.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача, Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка в особі Навчального центру Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка заборгованості за неналежне виконання договірних зобов'язань в сумі 24 219,86 грн.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 статті 182 ГПК України, зясувавши, що сторони надали всі наявні докази, на які вони посилаються, за письмовою згодою учасників справи (вхідні №№ 3353, 3355 від 06.02.2018 р.), керуючись ч. 6 статті 183, п. 3 ч. 2 статті 185 ГПК України суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та початок розгляду справи по суті відразу після закриття підготовчого провадження.

Судом відкрито судове засідання по розгляду справи по суті 06.02.2018.

Повноважний представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з Відповідача заборгованості за неналежне виконання договірних зобов'язань в сумі 24 219,86 грн.

Повноважний представник Відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Між позивачем, Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі", та Відповідачем, Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П.Василенка Навчального центру в особі директора на підставі положення та доручення №38 від 02.02.2015 р. були укладені наступні договори: Договір № 14226/15/1 від 05.10.2015 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді та Договір № 14226/68 від 01.12.2016 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді.

На підставі укладених між сторонами договорів позивач здійснив відпустку теплової енергії у приміщення відповідача, які розташовані за адресами, вказаними в Додатках № 4 до Договорів, у повному обсязі.

Факт постачання теплової енергії споживачу підтверджується Розпорядженнями Міського голови "Про початок опалювального сезону у м. Харкові" та "Про припинення опалювального сезону у місті Харкові" за опалювальні періоди 2014-2015, 2015-2016, 2016-2017 роки. А також відповідними актами включення та відключення споживача до джерела теплової енергії: №174/3447 від 19.11.2014 р.; №174/4721 від 14.04.2015 р.; №174/8674 від 21.01.2016 р.; № 174/9718 від 11.03.2016р.

Нарахування вартості спожитої теплової енергії по приміщеннях, які оснащені приладами обліку, здійснювалось на підставі показників приладів обліку пропорційної площі приміщень. По приміщеннях, які не обладнанні приладами обліку теплової енергії, розрахунок вартості спожитої теплової енергії здійснювався згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також господарсько-побутові потреби в Україні КТМ 204 України 244-94.

Відповідачу були направлені рахунки за спожиту теплову енергію. Відповідач сплачував вартість спожитої теплової енергії, але не в повному обсязі, що спричинило утворення значної заборгованості.

Відповідно до Положення про Навчальний центр Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_3 (відокремлений структурний підрозділ ХНТУСГ), навчальний центр ХНТУСГ є неприбутковим відокремленим структурним підрозділом Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_3 з окремими правами юридичної особи, що має майно передане йому Університетом в оперативне управління, має самостійний баланс, рахунки в установах банків та Державного казначейства, штамп, печатку із зображенням Державного ОСОБА_1 України і своїм найменуванням, має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права за довіреністю ректора ХНТУСГ.

У зв'язку з викладеним та на підставі того, що приміщення, означені у додатку № 4 до договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти № 14226/15/1 від 05.10.2012 р., № 14226/68 від 01.12.2016 р., в які постачається теплова енергія КП «Харківські теплові мережі», займає саме Навчальний центр Харківського національного технічного університету сільського господарства імені ОСОБА_3 (відокремлений структурний підрозділ ХНТУСГ), станом на 30.11.2017 року заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію, що утворилася за період січень 2015 року - січень 2016 року складає 24 119 грн. 86 коп.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", згідно п.1.1 Статуту, засновано відповідно до Законів України "Про підприємства в України", "Про підприємництво", "Про власність" та інших законодавчих актів України, розпорядженням Голови Харківської обласної державної адміністрації від 27.06.2001 № 429 "Про створення КП "Харківські теплові мережі", та належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова відповідно до рішення № 191/03 від 24.09.2003 XVI сесії Харківської міської ради XXIV скликання "Про комунальну власність м. Харкова".

Метою діяльності підприємства позивача є задоволення потреб населення міста Харкова, державних, кооперативних, суспільних, приватних підприємств і організацій у якісній тепловій енергії при найменших витратах, одержання прибутку для розвитку підприємства, забезпечення інтересів його працівників та задоволення їх економічних і соціальних потреб.

Систематичні неплатежі з боку споживачів за надану теплову енергію, у тому числі з боку відповідача, призводять до неефективного використання паливно-енергетичних ресурсів.

При цьому, суд погоджується з позицією викладеною позивачем щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання через відсутність бюджетних коштів, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 та рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД", Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на черговий рік, не виправдовує бездіяльність установи, яка фінансується з державного бюджету, і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

А також суд зазначає, що підчас проведення судового засідання уповноваженим представником відповідача було визнано заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі викладеного, з огляду на те, що енергетика є головною галуззю народного господарства країни, від фінансово-економічного стану якої залежить національна безпека держави, а невиконання зобов'язань по погашенню заборгованості за спожиту теплову енергію призводить до ненадходження коштів у бюджет, що порушує загальнодержавні інтереси, суд визнав позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" обґрунтованими, такими, що підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 238 ГПК України також зазначає, що права Позивача за відповідним позовом були порушені безпосередньо Відповідачем внаслідок невиконання умов укладених договорів: Договір № 14226/15/1 від 05.10.2015 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді та Договір № 14226/68 від 01.12.2016 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, що призвело до утворення заборгованості та понесених позивачем витрат в розмірі 24 219,86 грн.

Відносно застосування норм права та відповідних мотивів, суд зазначає, що на підставі останніх здійснено врегулювання правовідносин, які є предметом спору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 612 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 4, 20, 74, 86, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 44, ) в особі Навчального центру Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка (610242, м. Харків, вул. Чайковського, 19, , р/р 9460 МФО 821072 в Державній казначейській службі України) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11; ):

- заборгованості за неналежне виконання договірних зобов'язань в сумі згідно договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти № 14226/15/1 від 05.10.2012 р., № 14226/68 від 01.12.2016 р.;

- витрати з оплати судового збору в розмірі 1 600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 16.02.2018 р.

Суддя ОСОБА_4