Суд
УХВАЛА

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 924/372/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали заяви товариства з додатковою відповідальністю "АДАМС" (далі - ТДВ "АДАМС")

про перегляд постанови Вищого господарського суду України у складі колегії суддів: Корсака В.А. (головуючий), суддів Алєєвої І.В. і Данилової М.В. від 06.12.2017

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛТС" (далі - ТОВ "ВЕЛТС")

до ТДВ "АДАМС"

про витребування майна зі зберігання,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер.Оіл",

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.07.2017 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Субботіна Л.О., суддів Гладій С.В., Мухи М.Є.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддів Василишин А.Р., Філіпова Т.Л.): позов задоволено; витребувано зі зберігання ТДВ "АДАМС" на користь ТОВ "ВЕЛТС" сік яблучний концентрований неосвітлений 65 Вх. у кількості 310 365 кг, переданий ТОВ "ВЕЛТС" на зберігання ТДВ "АДАМС".

Постановою Вищого господарського суду України від 06.12.2017 у справі № 924/372/17 у складі колегії суддів: Корсака В.А. (головуючий), суддів Алєєвої І.В. і Данилової М.В. касаційну скаргу ТДВ "АДАМС" залишено без задоволення, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 у справі № 924/372/17 залишено без змін.

14.12.2017 до Верховного Суду України надійшла заява ТДВ "АДАМС" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 06.12.2017 у справі № 924/372/17 з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс; у редакції, чинній до 15.12.2017) - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

09.01.2018 на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017), заява про перегляд постанови у справі № 924/372/17 була передана до Касаційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2018 для розгляду справи визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Селіваненко В.П. (головуючий), Булгакова І.В. і Львов Б.Ю.

За приписами підпункту 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

На підтвердження невідповідності прийнятої постанови Вищого господарського суду України від 06.12.2017 у справі № 924/372/17 викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права до заяви додано копії постанов судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 29.04.2015 у справі № 903/679/14 (3-77гс15), судової палати у адміністративних справах Верховного Суду України від 19.04.2016 у справі № 21-4985а15, судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 07.11.2012 у справі № 6-107цс12, судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17.02.2016 у справі № 6-2407цс15.

ТДВ "АДАМС" вважає, що суд касаційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо непідтвердження відвантаження відповідачем позивачу продукції у зв'язку з відсутністю довіреності, в зв'язку з чим відступив від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові зі справи № 3-77гс15.

ТДВ "АДАМС" стверджує, що суд відступив від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19.04.2016у справі № 2-4985а15, оскільки суд визнав неналежними доказами передачі продукції товарно-транспортні та видаткові накладні.

ТДВ "АДАМС" вказує на те, що постанова господарського суду касаційної інстанції не відповідає постановам Верховного Суду України у справах № 6-107цс12 та № 6-2407цс15 з огляду на те, що в оскаржуваній постанові не враховано неналежного вибору позивачем способу захисту.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відмови в допуску справи до провадження.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 11116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) заява про перегляд судових рішень господарських судів могла бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції зазначає, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Як вбачається з доданих до заяви матеріалів, ТОВ "ВЕЛТС" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом про витребування у ТДВ "АДАМС" зі зберігання соку яблучного концентрованого неосвітленого 65 Вх. у кількості 310 365 кг.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.09.2016 між сторонами було укладено договір № про надання послуг з виготовлення продукції з давальницької сировини (яблук), за умовами якого ТДВ "АДАМС" зобов'язалося зберігати у власних спеціалізованих складських приміщеннях надану на переробку необхідну сировину для виготовлення готової продукції та готову продукцію до моменту вимоги. В період з 29.11.2016 по 31.01.2016 ТОВ "ВЕЛТС" передано, а ТДВ "АДАМС" прийнято на зберігання сік яблучний в кількості 610 650 кг. З моменту приймання продукції на зберігання ТДВ "АДАМС" останнім було повернуто ТОВ "ВЕЛТС" зі зберігання сік яблучний у загальній кількості 300 285 кг. Станом на 30.03.2017 на території складського приміщення ТДВ "АДАМС" на умовах відповідального зберігання знаходиться сік яблучний у загальній кількості 310 365 кг, який на праві власності належить ТОВ "ВЕЛТС". ТОВ "ВЕЛТС" звернулося з вимогою про повернення переданого на зберігання товару ТДВ "АДАМС", проте відповідач відмовився виконувати вимогу, що й стало підставою звернення з позовом до суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що: ТДВ "АДАМС" та ТОВ "ВЕЛТС" було укладено договір про надання послуг з виготовлення продукції з давальницької сировини, що за своєю правовою природою містить елементи договору підряду та договору зберігання; ТДВ "АДАМС" залишок належної ТОВ "ВЕЛТС" готової продукції не повернуто; ТДВ "АДАМС" не доведено передачі ТОВ "ВЕЛТС" зі зберігання соку яблучного концентрованого неосвітленого, що є предметом спору відповідно до умов договору.

Водночас у справі № 903/679/14 (3-77гс15), копію постанови в якій від 29.04.2015 додано до заяви в обґрунтування підстави для перегляду рішення суду касаційної інстанції, Верховний Суд України виходив з того, що предметом спору є стягнення заборгованості за товар, відпущений за накладною на підставі договору купівлі-продажу будівельних матеріалів.

Також у справі № 21-4985а15, копію постанови в якій від 19.04.2016 додано до заяви в обґрунтування підстави для перегляду рішення суду касаційної інстанції, Верховний Суд України виходив з того, що предметом спору є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, факт подібності правовідносин у постановах судової палати у господарських справах Верховного Суду України та судової палати у адміністративних справах Верховного Суду України, на які здійснено посилання заявником на підтвердження підстави для перегляду, та в судовому рішенні, щодо якого подано заяву, не підтвердився.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає про те, що прийнятими Верховним Судом України постановами від 29.04.2015 у справі № 903/679/14 (3-77гс15) та від 19.04.2016 у справі № 21-4985а15 постанови судів касаційних інстанцій скасовано з передачею справ на новий розгляд, правових позицій/висновків щодо застосування норм матеріального права не викладено, а тому на відповідні постанови не може здійснюватися посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 11116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Також до заяви про перегляд ТДВ "АДАМС" додало копії постанов судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 07.11.2012 у справі № 6-107цс12 та від 17.02.2016 у справі № 6-2407цс15, в яких Верховний Суд України дійшов висновку про те, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Крім того, зроблено висновок, що при встановленні наявності речово-правових відносин до таких відносин не застосовуються зобов'язальний спосіб захисту.

Спір у справі № 6-107цс12 виник у зв'язку з визнанням частково недійсним договору купівлі-продажу в частині продажу земельної ділянки, а у справі № 6-2407цс15 спір був пов'язаний з визнанням незаконним та скасуванням рішення міської ради, визнанням недійсним договору купівлі-продажу, визнанням державного акта про право власності на земельну ділянку недійсним і скасуванням його державної реєстрації та поверненням земельної ділянки у комунальну власність.

За таких обставин подібність правовідносин у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, на які здійснено посилання заявником на підтвердження підстави для перегляду, та в судовому рішенні, щодо якого подано заяву, не підтверджено.

Крім того, як вбачається з постанови Вищого господарського суду України від 06.12.2017 у справі №924/372/17, судами встановлено існування між сторонами договірних відносин та застосовано відповідні норми зобов'язального права, а саме норми статей 936, 353, 610, 629, 936, 938 Цивільного кодексу України, а тому з висновку суду касаційної інстанції не вбачається його невідповідності викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування норм матеріального права.

Таким чином, зазначені судові рішення Верховного Суду України не підтверджують доводів заявника щодо невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги, що подібність правовідносин у постановах Верховного Суду України, на які заявником здійснено посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 11116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), та в судовому рішенні, щодо якого подано заяву про перегляд, не підтвердилася, підстави для допуску даної справи до провадження Верховного Суду відсутні.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017), статтями 11116, 11117, 11121 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017), Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити товариству з додатковою відповідальністю "АДАМС" у допуску справи № 924/372/17 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов