ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018р. Справа №914/53/18 місто Львів

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м. Київ,

до відповідача: Тролейбусного депо №3 Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», м. Львів,

про: стягнення заборгованості в сумі 3 036,04 грн

Суддя Синчук М.М.

Секретар судового засідання Карась Х.Л.

Представники учасників справи:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позовну заяву Приватного акціонернного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Тролейбусного депо №3 Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про стягнення заборгованості в сумі 3 036,04 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.01.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №914/53/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Проведення судового засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.02.18 р.

В судове засідання 12.02.2018 р. представник позивача не зявився. Через канцелярію суду, 01.02.2018 р., представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

1.Описова частина рішення.

1.1.Позиція позивача:

Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості в сумі 3 036,04 грн. в порядку регресу.

З довідки № 82604553 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 16.12.2015 р., в м. Львові на перехресті вул. Гнатюка просп. Свободи, сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) з вини працівника відповідача ОСОБА_1 за участю транспортного засобу відповідача тролейбуса №538 марки «Шкода», та автомобіля «Лексус» LX 570, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3 036,04 грн. в порядку регресу.

1.2. Позиція відповідача:

Відповідач належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Свою позицію відносно позовних вимог до суду не довів, представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав .

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

2.Мотивуальна частина рішення:

2.1.Фактичні обставини встановлені судом:

18.05.2015 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - позивач, страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування №1757а5аа, за яким позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Лексус» LX 570, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З довідки № 82604553 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 16.12.2015 р., в м. Львові на перехресті вул. Гнатюка просп. Свободи, сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю транспортних засобів: тролейбуса №538 марки «Шкода», під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Лексус» LX 570, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

ДТП сталася в результаті порушення водієм тролейбуса №538 марки «Шкода» вимог Правил дорожнього руху України, водія тролейбуса визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 30.12.2015 р. у справі № 466/10544/15-п.

17 грудня 2015 року страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про настання подіє, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно Рахунку-фактури №ПП00007392 від 22.12.2015 та ремонтної калькуляції №1.003.15.1 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Лексус» LX 570, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, склала 3 036,04 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась 16.12.2015 р. за участю застрахованого автомобіля «Лексус» LX 570, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно складеного страхового акту № 1.03.15.18213 / VESKO26813 від 24.12.2015 р. позивачем було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 3 036,04 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 214 527 від 25.12.2015 р.

3.Норми права застосовані судом:

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія тролейбуса №538 марки «Шкода» підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 30.12.2015 р. у справі № 466/10544/15-п.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього рухуУкраїни). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).

Аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено судом, водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Відповідачем і під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов'язки.

Отже, саме на відповідача Тролейбусне депо №3 Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», враховуючи вимоги ч. 1 ст. 1172 ЦК України, покладено обов'язок щодо відшкодування страхових виплат в порядку регресу позивачу, оскільки його працівником під час виконання трудових обов'язків завдано шкоду, а тому позов пред'явлено правомірно.

4.Висновок суду:

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача 3 036,04 грн. виплаченого відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Тролейбусного депо №3 Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (адреса: 79053, м. Львів, вул. Тролейбусна, 1, ідентифікаційний код 23955983) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний код 20474912) 3 036,04 грн заборгованості, 1600,00 судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлено 16.02.2018 р.

Суддя Синчук М.М.