ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

05 лютого 2018 року                                                   Справа №913/837/17

Провадження №33/913/837/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Аеро-Транс”, м.Краматорськ Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Ровенькиантрацит”, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 490573 грн 25 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання – Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення основної заборгованості у сумі 416063 грн 73 коп. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017, пені у сумі 51952 грн 42 коп. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017, 3% річних у сумі 6119 грн 59 коп. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017 та інфляційних втрат у сумі 16437 грн 51 коп. за період з квітня 2017 по серпень 2017 року на підставі договору від 04.12.2016 №9-РА-АБ.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.10.2017 порушено провадження у справі та справу призначено до розгляду на 14.11.2017.

Позивач через канцелярію суду 15.11.2017 подав письмові пояснення від 09.11.2017 №22/11-17 щодо формування сальдо заборгованості, зазначивши за якими саме актами та в яких сумах обліковується заборгованість в сумі 416063 грн 73 коп., надав акт звірки взаєморозрахунків від 06.11.2017 з доказами направлення відповідачу, податкові накладні, виписані відповідачу та копії банківських виписок по рахунку позивача.

Відзивом від 30.11.2017 відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів, викладених у відзиві, відповідач зазначає, що строк дії договору встановлено з 01.01.2016 по 30.06.2016, а роботи були виконані в грудні 2016 року (поза межами строку дії договору) тому, як вважає відповідач, на вказані правовідносини умови договору в частині порядку проведення розрахунків не застосовуються.

Відповідач також зазначив, що ним 13.03.2017 було отримано повідомлення про необхідність перереєстрації підприємства в так званій “ЛНР”, з цієї дати відповідач не контролює роботу свого підприємства. Також, відповідач у відзиві вказав, що майно підприємства знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області та що всі ці обставини мають ознаки форс-мажору, про що йому видано Сертифікат ТПП України №7600, тому наявні підстави для звільнення його від відповідальності (пені) за невиконання зобов'язань.

Позивач надав заяву від 24.11.2017 №58/11-17 про уточнення позовних вимог та надав уточнений розрахунок, з якого вбачається, що загальна сума позовних вимог є більшою, ніж заявлено у позові та складає 493248 грн 83 коп.

Проте, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 490572 грн 52 коп., яка заявлена у позові, у зв’язку з неможливістю доплатити судовий збір за збільшення розміру позовних вимог.

На підставі вказаного, у суду відсутні підстави заяву від 24.11.2017 №58/11-17 вважати заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Позивач через канцелярію суду надав пояснення від 09.12.2017 №24/12-17, в яких зазначив, що 30.06.2016 між сторонами було укладено додаткову угоду до спірного договору, згідно якої строк дії договору було продовжено до 31.12.2016 та надав копію вказаної додаткової угоди до матеріалів справи.

В поясненнях від 09.12.2017 №24/12-17 позивач доповів суду про обмін сторонами договору заявками стосовно замовлення об'єму робіт. Позивач стверджує, що заявки відповідач направляв в телефонному режимі, в результаті чого всі обумовлені роботи були виконані якісно і в строк, що підтверджено актами виконаних робіт, підписаними повноважними представниками сторін без доповнень та зауважень.

Між сторонами у справі укладено договір від 04.01.2016 №9-РА-АБ (далі - Договір), на підставі якого підрядник (позивач) зобов’язується виконати на користь замовника (відповідача) роботи з навантаження-відвантаження вугілля марки АМ і АС, АРШ, породи, щебеню, піску та інших видів вантажу, переміщення та складування по вугільним складам вугілля марки АМ і АС, по майданчикам АРШ навантажувачами на колісному ходу (2 та більше, згідно наданих заявок) з об’ємом ковшу 3-3,5 м3, а замовник (відповідач) зобов’язується прийняти та оплатити вартість виконаних робіт на умовах та в порядку, визначених даним Договором.

Відповідно до умов п.2.4. Договору, сторони дійшли згоди, що оплата робіт за даним Договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з моменту підписання акту виконаних робіт.

Пунктом 5.1. Договору, сторони передбачили, що приймання наданих транспортних послуг за цим Договором підтверджується три рази в місяць актами приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно п.8.1. Договір вступає в силу з 01.01.2016 та діє по 30.06.2016, проте в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов’язань.

Додатковою угодою сторони продовжили строк дії Договору до 31.12.2016 (а.с.38, т.3).

За своєю правовою природою вказаний договір є змішаним договором про надання послуг та виконання підрядних робіт, а саме: надання послуг – це надання механізмів для виконання робіт, підряду – це виконані роботи по переміщенню, складуванню, навантаженню-відвантаженню вугілля. Виконання договору здійснюється на підставі норм правових інститутів «Підряду» і «Послуг».

На виконання умов Договору позивач виконав на користь відповідача роботи передбачені договором, а відповідач прийняв виконані роботи на суму 4541747 грн 24 коп., та частково розрахувався на суму 4125683 грн 51 коп., що підтверджено матеріалами справи: актами виконаних робіт, наданих послуг (робіт), підписаними сторонами по договору без доповнень та зауважень (а.с.22-134, т.1) та банківськими виписками по рахунку позивача (а.с. 183-248, т.2).

Відповідач не оплатив у повному обсязі вартість робіт, а саме: виконаних у грудні 2016 року, у зв’язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду, вказуючи про порушення відповідачем вимог закону і умов укладеного договору, і просить стягнути з відповідача борг в сумі 416063 грн 73 коп.

Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем обов’язків по договору, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 16437 грн 51 коп. за період з квітня 2017 року по серпень 2017 року, 3% річних у сумі 6119 грн 59 коп. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017 та пеню у сумі 51952 грн 42 коп. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017.

Відповідач, як було вказано вище за текстом рішення, проти позову заперечує, посилаючись на те, що строк дії договору встановлено з 01.01.2016 по 30.06.2016, а роботи були виконані в грудні 2016 року (поза межами строку дії договору) тому, як вважає відповідач, на вказані правовідносини умови договору в частині порядку проведення розрахунків не застосовуються.

Також, на думку відповідача, наявні підставі для звільнення його від відповідальності у вигляді пені а саме: наявність форм-мажорних обставин, в підтвердження яких відповідач посилається на сертифікат торгово-промислової палати.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.173, ст.193 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, повинно бути виконано належним чином відповідно до вимог закону, умов договору.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Договором від 04.12.2016 №9-РА-АБ, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобов’язань по сплаті вартості фактично виконаних робіт, наданих послуг. Договором встановлений строк протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня з моменту підписання акту виконаних робіт.

Позивач виконав на користь відповідача роботи, передбачені договором, що належним чином – в порядку ст.ст.73-79 ГПК України – підтверджено матеріалами справи. Так, згідно актам приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) відповідач прийняв виконані позивачем роботи за вказаним договором і підписав двосторонні документи, які передбачені договором, на суму 4541747 грн 51 коп.

Відповідач виконані позивачем роботи оплатив частково, на суму 4125683 грн 51 коп., що підтверджується виписками по рахунку підприємства позивача за період з 21.04.2016 по 06.03.2017.

Не оплаченими залишились акти виконаних робіт:

-          від 12.12.2016 №АТ-768 на суму 51303,25 грн;

-          від 12.12.2016 №АТ-769 на суму 26497,28 грн;

-          від 12.12.2016 №АТ-770 на суму 56377,20 грн;

-          від 21.12.2016 №АТ-794 на суму 31571,23 грн;

-          від 21.12.2016 №АТ-795 на суму 46793,08 грн;

-          від 21.12.2016 №АТ-796 на суму 56377,20 грн;

-          від 04.01.2017 №АТ-001 на суму 28752,37 грн;

-          від 04.01.2017 №АТ-002 на суму 5073,95 грн;

-          від 04.01.2017 №АТ-003 на суму 51303,25 грн;

-          від 04.01.2017 №АТ-004 на суму 62014,92 грн.

Всього заборгованість складає 416063 грн 73 коп.

На підставі вказаного у позивача виникло право на стягнення боргу з відповідача в заявленій сумі 416063 грн 73 коп. у відповідності до умов договору та вимог закону (ст.ст.854, 901, 902, 903 ЦК України).

За таких підстав позов в частині стягнення боргу в сумі 416063 грн 73 коп. за договором від 04.12.2016 №9-РА-АБ, укладеним сторонами по справі, підлягає до задоволення.

Доводи відповідача щодо того, що строк дії договору закінчився 30.06.2016, а роботи виконано в грудні 2016 року, і тому прийняті роботи за цим актом не підлягають оплаті, суд не приймає до уваги, у зв’язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Пунктом 8.1. договору, з урахуванням додаткової угоди до нього від 30.06.2016, строк дії договору встановлено – до 31.12.2016.

Актами виконаних робіт, наданих послуг (робіт) від 04.01.2017 №001, від 04.01.2017 №002, від 04.01.2017 №003, від 04.01.2017 №004 (а.с. 135-144, т.1) сторони визначили, що позивачем у грудні 2016 року (з розбивкою по дням; останній день виконання робіт – 30.12.2016) були виконані роботи вартістю 147144 грн 49 коп., акти підписано і затверджено повноважними представниками сторін за договором.

Таким чином, роботи були виконані позивачем до закінчення строку дії договору і їх вартість підлягає оплаті за умовами, визначеними у договорі.

Також слід вказати, що сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов’язальних правовідносин цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов’язку.

Вимоги про стягнення інфляційних нарахувань за договором слід задовольнити повністю за період з квітня 2017 по серпень 2017 року на суму 16437 грн 51 коп. на підставі ст.625 ЦК України, оскільки відповідач, як боржник, який прострочив виконання грошового обов’язку, зобов’язаний сплатити борг позивачу з врахуванням інфляційних втрат.

Розрахунок інфляційних втрат виконано помилково, якщо розрахувати вірно, то сума була б більшою.

Позов в частині 3% річних за вказаним договором слід задовольнити на підставі ст.625 ЦК України – на суму 6119 грн 59 коп. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017.

Позов в частині заявленої до стягнення пені слід задовольнити частково з огляду на таке.

Розрахунок пені виконано позивачем не вірно – не враховано вимоги п.6 ст.232 Господарського кодексу України, яким встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач нарахував відповідачу пеню за 190 днів прострочення, що є більшим ніж 6 місяців.

З урахуванням вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, умов договору та неоплачених актів виконаних робіт, до стягнення підлягає пеня:

за актами від 12.12.2016 №АТ-768, №АТ-769, №АТ-770 на загальну суму 134177,73 до стягнення підлягає 17362,23 грн. за період з 20.03.2017 по 16.09.2017;

за актами від 21.12.2016 №АТ-794, №АТ-795, №АТ-796 на загальну суму 134741,51 грн до стягнення підлягає пеня у сумі 17036,50 грн за період з 29.03.2017 по 25.09.2017;

за актами від 04.01.2017 №АТ-001, №АТ-002, №АТ-003, №АТ-004 на загальну суму 147144,49 грн до стягнення підлягає пеня у сумі 17137,29 грн за період з 11.04.2017 по 25.09.2017.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 51536,02 грн.

В решті вимог про стягнення пені у сумі 562,35 грн слід відмовити в зв’язку з їх необґрунтованістю і невідповідністю приписам закону.

Суд відхиляє доводи відповідача про наявність форс-мажору та звільнення його від стягнення пені за наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Пунктом 6.2. регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5) встановлено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням/обов'язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Таким чином, відповідно до вимог закону, єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) у спірних відносинах, є сертифікат Торгово-промислової палати України, виданий відносно договору від 04.12.2016 №9-РА-АБ, який укладено між сторонами за позовом.

Відповідач подав суду сертифікат ТПП України №7600 про форс-мажорні обставини за концесійним договором від 01.12.2011, який укладено між ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» та Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, поданий відповідачем сертифікат ТПП України №7600 є неналежним доказом обставин непереборної сили, і за цих підстав не є належним доказом у спірних правовідносинах.

Таким чином, до стягнення підлягає борг в сумі 416063 грн 73 коп., 3% річних в сумі 6119 грн 59 коп. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017, інфляційні нарахування в сумі 16437 грн 51 коп. за період з квітня 2017 року по серпень 2017 року, пеня в сумі 51536 грн 02 коп.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.173, 193, 232 ГК України, ст.ст. 625, 629, 837,854, 901, 902, 903 ЦК України, керуючись ст.ст.46, 73-79, 129, 233, 236-238, 240-242 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК Ровенькиантрацит”, 93400, м.Сєвєродонецьк Луганської області, пр.Гвардійський, б.30/1, ід. код 37713861 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аеро-Транс”, 84333, м. Краматорськ Донецької області, вул. Орджонікідзе, б.10, ід. код 39704948 борг в сумі 416063 грн 73 коп., 3% річних в сумі 6119 грн 59 коп. за період з 20.03.2017 по 25.09.2017, інфляційні нарахування в сумі 16437 грн 51 коп. за період з квітня 2017 року по серпень 2017 року, пеню в сумі 51536 грн 02 коп., витрати на судовий збір в сумі 7352,35 грн. Видати наказ.

3.В решті вимог відмовити.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено та підписано 15.02.2018.

Суддя                                                                                           Р. Шеліхіна