Суд
УХВАЛА

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 32/5009/7843/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за заявою приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт"

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України у складі Бондар С.В. - головуючий, Грек Б.М., Палій В.В. від 22 березня 2017 року, постанови Донецького апеляційного господарського суду у складі Склярук О.І. - головуючий, Дучал Н.М., Ушенко Л.В. від 03 листопада 2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області у складі Колодій Н.А. - головуючий, Зінченко Н.Г., Кагітіна Л.П. від 27 лютого 2012 року

за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до: 1. Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, 2. приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: комунального підприємства "Бердянське бюро технічної інвентаризації"

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 2: приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

про визнання недійсними пунктів 7, 8.1 рішення Виконавчого комітету Бердянської міської ради № 24 від 19 січня 2006 року, визнання за державою права власності на нерухоме майно та витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Приазовкурорт" 14 грудня 2017 року звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд судових рішень у даній справі.

Вказану заяву на підставі підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Суду від 12 січня 2018 року, що винесена за наслідками перевірки матеріалів поданої заяви, здійсненої на виконання положень частини 2 статті 11120 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), приватному акціонерному товариству "Приазовкурорт" надано строк на усунення недоліків, що були встановлені за результатами такої перевірки.

У визначений Судом строк, заявник усунув виявлені недоліки, а саме доплатив судовий збір до належного розміру, що був розрахований і вказаний у зазначеній вище ухвалі Суду та на підтвердження цього надав відповідні докази.

За результатами розгляду матеріалів заяви приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" Суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 11115 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) сторони, треті особи, прокурор мають право подати заяву про перегляд судових рішень господарських судів після їх перегляду в касаційному порядку.

При цьому, відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) підставами для подання такої заяви є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі № 32/5009/7843/11, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення у справі за позовом про визнання недійсними пунктів 7, 8.1 рішення Виконавчого комітету Бердянської міської ради № 21 від 19 січня 2006 року, погодився з висновком судів попередніх інстанцій про задоволення заявлених позовних вимог у зв'язку з тим, що таке рішення прийнято без дотримання вимог чинного на той час законодавства, та виходячи з положень пункту 4 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що на заявлені позовні вимоги не поширюється строк позовної давності.

У справі № 922/2428/16, копію судового рішення в якій надано для порівняння, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди та додаткових угод до нього з підстав невідповідності їх положенням частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту". При цьому зазначив, що прокурор звернувся до суду із зазначеним позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України з пропуском строку позовної давності, а Фонд державного майна України, набувши статус позивача, питання про поновлення строку позовної давності не порушував і не надав доказів поважності причин пропуску звернення до суду (постанова від 02 листопада 2017 року).

У справі № 17/108-11/24, копію судового рішення в якій також надано для порівняння, Верховний Суд України, скасувавши постанову суду касаційної інстанції і залишивши в силі постанову суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Фонду державного майна України про визнання недійсним рішення виконавчого комітету, про визнання права власності держави в особі Фонду державного майна України на цілісний майновий комплекс та витребування цього комплексу у власність держави в особі Фонду державного майна України, висловив позицію, що положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду з позовом про захист інтересів держави в особі будь-якого органу, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення такого строку за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої він звертається до суду (постанова від 18 жовтня 2017 року).

Порівняння змісту та висновків зазначеної постанови Вищого господарського суду України та постанови Верховного Суду України зі змістом та висновками постанови Вищого господарського суду України від 22 березня 2017 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Отже, передбачених статтею 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) підстав для відкриття провадження у справі № 32/5009/7843/11 немає.

За таких обставин, керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), статтею 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити приватному акціонерному товариству "Приазовкурорт" у допуску справи № 32/5009/7843/11 до провадження Суду за заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 22 березня 2017 року, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 03 листопада 2016 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 27 лютого 2012 року.

2. Копію даної ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.