КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Справа№ 910/16638/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання Шмиговська А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж»

на рішення господарського суду міста Києва від 29.11.2017 р.

у справі №910/16638/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» про стягнення 119135,13 грн. пені та 52499,36 грн. штрафу за прострочення строків виконання зобов'язань за договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору №088 на виконання робіт на об'єкті «Реконструкція системи теплопостачання Будівельно-монтажного управління № 6 Будівельно-монтажної фірми «Укргазпромбуд» від 11.08.2016 р. не виконав свої зобов'язання щодо дотримання графіку виконання робіт та поставки обладнання, внаслідок чого відбулось прострочення строку виконання робіт за яке позивачем нараховано штрафні санкції у розмірі 171634,49 грн., з яких: 119135,13 грн. - пеня та 52499,36 грн. - штраф.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.11.2017 р. позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «Газпромбудмонтаж» на користь ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» пеню у розмірі 119135,13 грн., штраф у розмірі 52499,36 грн. та судовий збір у розмірі 2574,52 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що уклавши договір на встановлених умовах, відповідач зобов'язався за ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України виконувати встановлені договором зобов'язання належним чином та у повному обсязі, тобто підписуючи договір на запропонованих у ньому умовах відповідач повинен був оцінювати, як можливість його виконання у встановлений строк, так і невиконання умов договору у встановлений ним строк, що є ризиками господарської діяльності відповідача. Отже, з огляду на встановлення факту невиконання відповідачем свого обов'язку щодо вчасного виконання робіт та поставки обладнання, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 119135,13 грн. та штрафу у розмірі 52499,36 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Газпромбудмонтаж» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення залишити без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, що прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права. Також позивачем було долучено до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити. Вважає, що суд першої інстанції допустив застосування штрафних санкцій при відсутності порушення з боку відповідача, а також за відсутності порушеного права позивача на момент звернення до суду. Також відповідачем долучено до матеріалів справи додаткові пояснення по справі.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», вводяться в дію зміни до відповідних процесуальних законів. Зокрема, відповідно до п. 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, який набрав чинності з 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням викладеного, розгляд апеляційної скарги ТОВ «Газпромбудмонтаж» здійснено за приписами ГПК України в новій редакції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

11.08.2016 р. між ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» (замовник) та ТОВ «Газпромбудмонтаж» (підрядник) було укладено договір №088 на виконання робіт на об'єкті «Реконструкція системи теплопостачання Будівельно-монтажного управління № 6 Будівельно-монтажної фірми «Укргазпромбуд» (будівельні роботи) (ДК 021:200-7), відповідно до умов якого підрядник зобов'язується виконати роботи на об'єкті згідно договірної ціни та кошторису до договору, яка є невід'ємною його частиною, а замовник зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити їх вартість (п.1.1. договору).

Згідно п. 1.2. договору, підрядник здає роботи в строки, обумовлені графіком, і при достатньому фінансуванні підрядника.

Кількість робіт визначається кошторисом і договірною ціною (п.1.6. договору).

Сума договору, відповідно до його п. 3.1., становить 13737647,20 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 2289607,87 грн.

Замовник забезпечує фінансування робіт за рахунок коштів ПАТ «Укртрансгаз» відповідно до графіка проведення робіт при умові отримання відповідних коштів. Оплата здійснюється замовником протягом 30-ти банківських днів з дня підписання актів приймання робіт (п.п. 4.1, 4.2 договору).

Пунктом 4.3. договору встановлено, що акт виконаних робіт (форма №КБ-2в) готує підрядник і передає для підписання уповноваженому представнику замовника у строк не пізніше 22 числа звітного місяця. Уповноважений представник замовника на протязі трьох робочих днів перевіряє реальність акту і підписує його в частині фактично виконаних обсягів робіт.

За умовами п. 5.1. договору, строк (термін) виконання робіт встановлено до 31.12.2016 р. Місце виконання робіт: м. Кривий ріг, Дніпропетровської області (п. 5.2. договору).

Згідно п. 6.3.1. договору, підрядник зобов'язаний виконати роботи на умовах і в порядку, передбаченому укладеним договором та чинним законодавством України.

У разі порушення підрядником обов'язків за цим договором, замовник має право вимагати відшкодування збитків та сплати неустойки.

Пунктом 7.1. договору сторони передбачили, що у разі порушення підрядником зобов'язань щодо виконання робіт, він зобов'язаний сплатити на користь замовника штрафні санкції передбачені ч. 2 ст. 231 ГК України.

Відповідно до п. 3.4. договору, якщо за час виконання останнього виникнуть обставини, що призведуть до зміни вартості робіт, строків виконання робіт, в тому числі форс-мажор чи затримки з фінансування робіт замовником, його умови можуть бути переглянуті за згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Додатковими угодами № 1 від 21.12.2016 р. та № 2 від 31.05.2017 р. до договору сторонами було внесено зміни щодо продовження строків виконання робіт за договором, а саме до 31.05.2017 р. та до 15.10.2017 р. відповідно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, незважаючи на неодноразове продовження строків виконання робіт, не здійснив належним чином виконання своїх договірних зобов'язань, чим порушив встановлений графік виконання робіт, що стало наслідком прострочення виконання робіт за договором та нарахування відповідачу штрафних санкцій у вигляді пені - 119135,13 грн. та штрафу - 52499,36 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензіями № 3101ВИХ-17-495 від 03.08.2017 р., №3101ВИХ-17-538 від 16.08.2017 р. та листами №31101ВИХ-17-515 від 08.08.2017 р. та №31101ВИХ-17-538 від 16.08.2017 р., проте, останні були залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно ст.ст. 11, 629 ЦК України, договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як вбачається з підписаного між сторонами Акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року та акта №1/1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, відповідачем на виконання умов договору №088 від 11.06.2016 р. було виконано, а позивачем прийнято роботи на загальну суму 962,06 грн. та поставлено обладнання на загальну суму 9117000,00 грн., при встановленій вартості робіт за договором у розмірі 13195884,64 грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 1.2. договору, підрядник здає роботи у строки, обумовлені графіком.

При підписанні договору №088 від 11.06.2016 р. та додаткових угод до нього сторонами було затверджено відповідні Графіки виконання робіт (Календарний план), в яких погоджено види робіт та строки їх виконання, із зазначенням відповідного року, місяця та числа.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було порушено встановлені графіком строки, що стало наслідком прострочення останнім поставки товару (теплотехнічного) на суму 399712,00 грн. з граничним строком виконання - 31.12.2016 р., поставки іншого обладнання на суму 350278,84 грн. з граничним строком виконання - 31.07.2017 р. та виконання демонтажних робіт та зовнішніх мереж водопостачання, каналізації, газопостачання на суму 178916,01 грн. з граничним строком виконання - 31.08.2017 р. (а.с. 31-32).

В підтвердження порушення строків виконання робіт за договором та додаткових угод до нього, до матеріалів справи було долучено листи ТОВ «Газпромбудмонтаж» вих.№1-13/12 від 13.12.2016 р. та вих. №01/05 від 15.05.2017 р., в яких відповідач зазначає, що у зв'язку з рядом причин на об'єкті «Реконструкція системи теплопостачання Будівельно-монтажного управління № 6 Будівельно-монтажної фірми «Укргазпромбуд» відбувались затримки ведення будівельно-монтажних робіт, а тому для продовження будівельних робіт та придбання необхідного обладнання відповідач просить продовжити терміни виконання робіт та внести зміни до календарного плану.

З огляду на зазначене, доводи відповідача щодо неможливості визначення конкретних строків виконання робіт оцінюються колегією суддів критично, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. А саме календарним планом на будівництво «Реконструкція системи теплопостачання Будівельно-монтажного управління №6 Будівельно-монтажної фірми «Укргазпромбуд», який є додатком №1 до договору №088.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.2.7 договору, у разі порушення підрядником обов'язків за цим договором, замовник має право вимагати відшкодування збитків та сплати неустойки.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.1. договору сторони передбачили, що у разі порушення підрядником зобов'язань щодо виконання робіт по даному договору він зобов'язаний сплатити на користь замовника штрафні санкції передбачені ч. 2 ст. 231 ГК України.

Таким чином, уклавши договір на встановлених умовах, відповідач зобов'язався відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України виконувати встановлені договором зобов'язання належним чином та у повному обсязі, тобто підписуючи договір на запропонованих у ньому умовах відповідач повинен був оцінювати, як можливість його виконання у встановлений строк, так і невиконання умов договору у встановлений ним строк, що є ризиками господарської діяльності відповідача.

Для з'ясування суми невиконаного зобов'язання, на яку було нараховано штрафні санкції, колегією суддів було зобов'язано позивача подати додаткові пояснення.

Частиною 5 ст. 161 ГПК України встановлено, що суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Тому колегією суддів, на підставі ст. 269 ГПК України, приймаються до уваги надані позивачем: перелік робіт, які не виконано ТОВ «Газпромбудмонтаж» згідно договору №088 станом на 01.09.2017 р., локальний кошторис на придбання устаткування, меблів та інвентарю №2-1-1 придбання устаткування тепломеханічного (котельня), локальний кошторис на придбання устаткування, меблів та інвентарю №2-1-7 устаткування з автоматизації, локальний кошторис на придбання устаткування, меблів та інвентарю №2-1-9 придбання електротехнічного обладнання, локальний кошторис на придбання устаткування, меблів та інвентарю №2-1-11 устаткування з електрохімічного захисту, локальний кошторис на придбання устаткування, меблів та інвентарю №4-1-1 придбання електротехнічного обладнання зовнішні мережі електропостачання, локальний кошторис на придбання устаткування, меблів та інвентарю №5-1-2 устаткування з автоматизації мережі зв'язку, локальний кошторис на придбання устаткування, меблів та інвентарю №6-1-3 зовнішні мережі водопостачання і каналізації, газопостачання, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-3 на демонтаж холодильних камер, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-5 на загальнобудівельні роботи, локальний кошторис на будівельні роботи №6-1-1 на водопостачання, локальний кошторис на будівельні роботи №6-1-2 на каналізацію, локальний кошторис на будівельні роботи №6-1-4 на зовнішнє газопостачання.

Вказані документи підтверджують суму заборгованості невиконаного зобов'язання, а також обґрунтованість розміру нарахованих штрафних санкцій за прострочення поставки обладнання (255 днів прострочення), за поставку іншого обладнання (43 дні прострочення), за демонтажні роботи (12 днів прострочення).

З огляду на те, що відповідачем не виконано свого обов'язку щодо своєчасного виконання робіт та поставки обладнання (відсутній передбачений п. 6.1.2 договору акт), колегія суддів, з урахуванням ст. 549 ЦК України, ч. 2 ст. 230 ГК України та перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 119135,13 грн. та штрафу у розмірі 52499,36 грн. визнаються судом обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача про невиконання позивачем зобов'язань перед відповідачем по складенню та погодженню плану фінансування колегія суддів зазначає, що зі змісту умов договору вбачається, що сторонами було визначено порядок фінансування робіт. Так, відповідно до п.п. 4.1, 4.2. договору замовник забезпечує фінансування робіт за рахунок коштів ПАТ «Укртрансгаз» відповідно до графіка проведення робіт, при отриманні відповідних коштів. Оплата здійснюється замовником протягом 30-ти банківських днів з дня підписання актів приймання робіт.

Будь-якого звернення з цього приводу до позивача від відповідача не надходило, а будь-яка заборгованість позивача перед відповідачем за договором відсутня.

Таким чином, фінансування робіт, сторонами було узгоджено в тексті договору. Інших умов, які б вказували на необхідність узгодження плану фінансування будівництва договором не передбачено, жодного звернення з цього приводу від відповідача також не надходило, а відтак, посилання відповідача на п.85 Загальних умов, як на підставу відсутності обов'язку щодо виконання робіт, а на перехідних будовах - припинити їх виконання, є неправомірним.

Також слід зазначити, що всі три графіки виконання робіт (календарні плани) були підписані відповідачем і значаться невід'ємною частиною договору. Всі умови договору та додаткових угод (в т.ч. і додаткової угоди № 2 від 31.05.2017 р.) були погоджені сторонами. Сторони розуміли та однаково тлумачили всі умови укладеного правочину. Будь-яких звернень від відповідача щодо уточнення конкретних строків виконання окремих робіт до позивача впродовж дії договору не надходило.

Відтермінування виконання робіт за договором ініціювалось самим відповідачем, що підтверджується його листами від 13.12.2016 р. № 1-13/12 та від 15.05.2017 р. №01/05. При цьому, в листі від 13.12.2016 р. № 1-13/12 відповідач прямо вказує на необхідність внесення змін до календарного плану виконання робіт, що підтверджує те, що до пред'явлення даного позову ним по-іншому не тлумачились умови договору.

Заперечення відповідача щодо неоформлення з відповідачем акта передачі будівельного майданчика (фронту робіт) та непередачі відповідачу чотирьох примірників проектної документації спростовується наступним.

Згідно п. 69 Загальних умов, будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником в порядку, визначеному договором підряду, і оформлюється відповідним актом.

Пунктом 8.1. Організації будівельного виробництва (БДН А.3.1.-5-2009) встановлено, що відповідно до вимог ДБН В.1.2.-12 перед початком виконання будівельно-монтажних робіт із реконструкції об'єкта або технічного переоснащення діючого підприємства замовник (генеральний підрядник) і діюче підприємство в рамках загальної організаційно-технічної підготовки будівництва оформляють акт-допуск на виконання будівельно-монтажних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначений акт-допуск про проведення ремонтних будівельних та монтажних робіт на території підприємства був оформлений та підписаний сторонами 15.12.2016 р., яким підтверджується факт надання відповідачу земельної ділянки для проведення будівельно-монтажних робіт з реконструкції системи теплопостачання.

Крім того, матеріалами справи підтверджується також факт наявності у відповідача проектної документації, оскільки у заяві ТОВ «Газпромбудмонтаж» № 130 від 14.12.2016 р. на оформлення допуску на виконання робіт за Договором (додається), останнім здійснюється посилання на проект виконання робіт (ПВР), що додається ним до вказаної заяви.

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що в оскаржуваному рішенні не було надано оцінки тому, що п. 5.1 договору не конкретизує який саме вид робіт повинен завершитись 15.10.2017 р. Також відповідач вважає, що календарний план, на який посилається суд в оскаржуваному рішенні, складений з використання графічних зображень, порядок застосування яких не вказано і тому відповідач не вбачає за можливе визначити конкретні строки і дати виконання робіт за договором. Тому відповідач вважає, що граничним строком завершення робіт є 15.10.2017 р., відповідно до умов додаткової угоди №2. А відтак на момент звернення з даним позовом до суду (26.09.2017 р.) право позивача не було порушене.

Колегія суддів, оцінює вказані посилання критично з огляду на те, що в матеріалах справи наявний календарний план на будівництво «Реконструкція системи теплопостачання Будівельно-монтажного управління №6 Будівельно-монтажної фірми «Укргазпромбуд» є додатком №1 до договору №088, який підписано та скріплено печатками сторін. З вказаного календарного плану вбачається, що строк виконання робіт на момент звернення з даним позовом до суду, на які нараховані позивачем штрафні санкції, вже настав. У вказаному календарному плані сторонами погоджено види робіт та строки їх виконання із зазначення відповідного року, місяця та числа.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 29.11.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпромбудмонтаж» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 29.11.2017 р. у справі №910/16638/17 залишити без змін.

Справу №910/16638/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у до Верховного Суду України у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк