РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.02.2018Справа № 910/21450/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Рижонкова С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Тас"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз"

про стягнення 4863,01 грн.,

за участі представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Тас" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" про стягнення заборгованості в розмірі 4863,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 30.03.2017, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого вказані автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

У подальшому, позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_3 (страхувальник, вигодонабувач) договору добровільного комплексного страхування №AZ6371853 від 01.12.2016, виплатив власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 4863,01 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП, цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_1, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві "Європейський страховий союз", позивач, на підставі положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України звернувся до відповідача з претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу №1409/11.10.2017 від 11.10.2017, однак відповідач залишив претензію без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 4863,01 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи буд повідомлений належним чином.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, відзиву на позов протягом усього часу розгляду справи не направив, хоча про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов та неявка його уповноваженого представника не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.12.2016 між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "Тас" (страховик) та власником автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_3 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного комплексного страхування №AZ6371853, за умовами якого застраховано автомобіль НОМЕР_2, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

По факту вказаної ДТП водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 30.03.2017.

Як встановлено ст.33.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

З відомостей, які містяться в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 30.03.2017, вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю НОМЕР_2, заподіяно пошкодження заднього бамперу, заднього лівого крила та задньої лівої фари.

Судом встановлено, що європротокол складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, враховуючи вищенаведене, з урахуванням приписів чинного законодавства, суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 30.03.2017 як належний доказ вчинення ДТП за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_2, та автомобіля НОМЕР_1.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного комплексного страхування №AZ6371853 від 01.12.2016, на підставі страхових актів №7951Р/33/17 від 05.04.2017 та №9331Р/33/2017 від 21.04.2017, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу марки "Opel", д.н.з.НОМЕР_3 в розмірі 3917,31 грн., та 945,70 грн., всього на загальну суму 4863,01 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №13636 від 07.04.2017, та №16339 від 25.04.2017 відповідно.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі ремонтної калькуляції №03415-33 від 21.04.2017, складеної на основі комп'ютерної програми Audatex, вартість відновлювального ремонту становить 5379,54 грн.

Дані, ремонтної калькуляції №03415-33 від 21.04.2017, складеної на основі комп'ютерної програми "Audatex", відповідають встановленим в п.4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року.

Визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеній на основі комп'ютерної програми "Audatex", не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність, оскільки калькуляція складалась на основі комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована п.59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Виходячи зі змісту ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3947463, чинного на момент ДТП (30.03.2017), у Приватному акціонерному товаристві "Європейський страховий союз". Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн., розмір франшизи - нуль гривень.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного комплексного страхування №AZ6371853 від 01.12.2016, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підлягає стягненню 4863,01 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (01030, м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 6; ідентифікаційний код 33552636) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Тас" (03062, м. Київ, пр-т Перемоги, 65; ідентифікаційний код 30115243) 4863 (чотири тисячі вісімсот шістдесят три) грн. 01 коп. заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 12.02.2018

Суддя Я.В. Маринченко