ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10344/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф.

за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в сумі 1 785 242, 34 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 15/2017 від 15.05.2017 р., юрисконсульт 1-ї категорії;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 00.01.0237 від 18.10.2017 р., представник.

CУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 820 462, 21 грн., що складають суму основного боргу за договором про надання послуг з оброблення та розподілення води трубопроводами (послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води) № 00.08.0008 від 27.01.2016 р., 51 053, 25 грн. річних, 168 942, 56 грн. - штрафу, 530 831, 37 грн. - пені, 213 952, 95 грн. - інфляції.

Відповідачем поданий до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить застосувати позовну давність в частині заявлених вимог про стягнення пені за період з 16.02.2016 р. по 28.11.2016 р. та 7% штрафу за період з січня по листопад 2016 р. Крім того, відповідач посилаючись на тяжке фінансове становище, просить зменшити суму пені та штрафу до 10% та відстрочити виконання рішення у даній справі до травня 2018 р., тобто до кінця опалювального сезону.

Позивачем подана до суду відповідь на відзив відповідача, в якому позивач не погоджується із вимогами відповідача про зменшення штрафу та пені до 10%, оскільки, ступінь виконання відповідачем своїх зобов'язань за даним договором є вкрай незадовільною, оскільки, на час розгляду справи відповідачем не погашена сума основного боргу, а тому зменшення штрафних санкцій призведе до порушення прав позивача, який зазнав реальних збитків та як наслідок погіршення фінансового стану підприємства. Заперечує позивач і проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення, оскільки, наявність збитків не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Крім того, позивач посилається на п. 4.1.1. спірного Договору та вважає, що сторонами узгоджено нарахування пені та штрафу за весь час прострочення, а тому вимоги в цій частині є правомірними.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

З огляду на те, що під час підготовчого засідання у даній справі вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою учасників справи господарський суд розпочав в судовому засіданні 05.02.2018 р. розгляд спору по суті.

В судовому засіданні 15.01.2018 р. оголошувалась перерва до 05.092.2018 р.

05.02.18р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2016 р. Публічним акціонерним товариством «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» (Позивач, виконавець за договором) та Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради «Дніпродзержинськтепломережа», правонаступником якого є Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Тепломережі» (Відповідач; замовник) укладено Договір надання послуг з оброблення та розподіляння води трубопроводами (послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води) № 00.08.0008 (далі Договір) та Технічна угода на здійснення контролю обліку і надання послуг з обробляння та розподіляння води трубопроводами (послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води).

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, виконавець зобовязується надати замовнику послуги з обробляння та розподіляння води трубопроводами (послуги з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води), а Замовник зобовязується прийняти послугу та сплатити їх вартість. Код ДКПП 016:2010-36.00.2.

Згідно п. 2.1. Договору, в період з 01 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р., виконавець передає замовнику підживлювальну воду в обсязі 263 760 т., в тому числі по місяцях: січень 100440 т., лютий 93 960 т., березень 100 440 т., квітень 29 160 т., жовтень 42 120 т., листопад 97 200 т., грудень 100 440 т.

Надання послуг з обробляння та розподіляння води трубопроводами (послуги з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної технічної води) здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Технічною угодою, яка є невідємною частиною даного договору (п. 2.2.).

Відповідно до п. 2.5. Договору, передача послуг щомісячно оформляється актом приймання-передачі (надання послуг), який складається на підставі акту встановлення загальної кількості підживлювальної та технічної води.

Зазначений акт є підставою для здійснення розрахунків за надані послуги.

На виконання умов Договору, позивач у період з січня по березень 2016 р. та з жовтня по грудень 2016 р. надав відповідачу послуги з обробляння та розподіляння води трубопроводами на загальну суму 2 413 465, 09 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та актами про встановлення кількості переданої підживлювальної води (а.с. 28-45).

Ціна послуг з обробляння та розподіляння води трубопроводами (послуги з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води) визначається на підставі калькуляцій Виконавця, які є невідємними частинами даного Договору, і встановлюється в гривнях за 1 тону (п. 3.1.).

Згідно п. 3.4. Договору, оплата послуг з обробляння та розподіляння води трубопроводами (послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води) здійснюється виключно грошовими коштами наступним шляхом:

- 10% вартості місячного обсягу підживлювальної води в якості попередньої оплати до 5-го числа кожного розрахункового місяця;

- залишок вартості місячного обсягу підживлювальної води рівномірними частинами протягом місяця, але в будь-якому не пізніше 15 числа місяця. Наступного за розрахунковим.

Остаточний розрахунок за надану послугу з обробляння та розподіляння води трубопроводами (послуг з підготовки та передачі в теплову мережу підживлювальної та технічної води) здійснюється після підписання сторонами акту приймання-передачі (надання послуг) підживлювальної води. Акт приймання-передачі складається в порядку, передбаченому Технічною угодою (п. 3.5.).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобовязання щодо оплати наданих послуг, здійснивши розрахунки частково в сумі 1 593 002, 88 грн.

Доказів погашення заборгованості в сумі 820 462, 21 грн. відповідач, на момент розгляду спору не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу на зазначену вище суму слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за загальний період з 16.02.2016 р. по 20.11.2017 р. складає 51 053, 25 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Вимоги позивача щодо стягнення суми інфляції за загальний період з лютого 2016 р. по жовтень 2017 р. в сумі 213 952, 95 грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки при здійснені розрахунку суми інфляції позивачем не враховано приписи п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", яким встановлено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, позивачем при здійснення розрахунку необґрунтовано здійснено розрахунок суми інфляції на суму боргу (після часткової оплати) з врахування вже нарахованої інфляції.

Таким чином, після перерахунку до стягнення підлягає інфляція за загальний період з березня 2016 р. по жовтень 2017 р. в сумі 163 170, 92 грн.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В п. 5.1. Договору сторони встановили відповідальність за порушення строків оплати у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за загальний період з 16.02.2016 р. по 20.11.2017 р. складає 530 831, 37 грн.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, відповідачем у запереченнях на позов було заявлено про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем пропущено строк позовної давності у період прострочення з 16.02.2016 р. по 13.12.2016 р., у зв'язку з чим до стягнення підлягає пеня за період прострочення з 14.12.2016р. по 20.11.2017р., яка складає 193 675, 08 грн.

Заперечення позивача, викладені у відповіді на відзив, відносно того, що сторонами в спірному договорі фактично збільшено строк нарахування штрафних санкцій, а саме, встановлено в п. 4.1.1. Договору, що неустойка (пеня, штраф), 3% річних та інфляційні втрати нараховуються за весь час прострочення, а тому розрахунок пені є обґрунтованим, судом до уваги не приймається, виходячи з наступного.

Так, шестимісячний строк, встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України, яка також передбачає можливість сторонам в договорі встановити іншу тривалість вказаного строку, не є позовною давністю, оскільки, в розумінні статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вимоги щодо стягнення штрафу в сумі 168 942, 56 грн. за несвоєчасну оплату наданих послуг, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Застосування такого виду неустойки як штраф до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі.

Як вбачається із матеріалів справи, в спірному договорі сторонами не було встановлено відповідальність за несвоєчасну оплату наданих послуг у вигляді штрафу.

Посилання позивача на ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України не заслуговують на увагу, оскільки, штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої вказаної позивачем статті, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Зазначене вище узгоджується із роз'ясненнями викладеними в п 2.1., 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення штрафу.

Як вже зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву просить зменшити до 10 % суму пені, присуджену до стягнення та відстрочити виконання рішення суду до травня 2018 р., тобто до кінця опалювального сезону.

В обґрунтування вказаних клопотань, їх заявник посилається, зокрема, на тяжке фінансове становище підприємства останнього, яке виникло внаслідок відсутності державної підтримки житлово-комунальної галузі та значної заборгованості споживачів за послуги теплопостачання.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення суми пені, що підлягає до стягнення та відстрочення виконання рішення суду, господарський суд вважає можливим задовольнити його частково, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як вбачається із матеріалів справи, боржником частково, проте, здійснювалось виконання своїх зобовязань за спірним договором, оскільки, останнім сплачено за надані послуги в сумі 1 593 002, 88 грн., а не виконання зобовязання в частині повної оплати наданих послуг повязано безпосередньо з тяжким фінансовим становищем підприємства останнього.

Зважаючи на ту обставину, що підприємство позивача також знаходиться у скрутному становищі, а також беручи до уваги, що заявлена до стягнення пеня є співрозмірною з простроченою сумою боргу, господарський суд вважає можливим зменшити її розмір на 10%, у звязку з чим до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 174 307, 57 грн.

Крім того, відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Виходячи з аналізу обставин справи у їх сукупності, враховуючи доводи відповідача, наведені в обґрунтування поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду, щодо підстав для її задоволення, матеріальні інтереси сторін у справі, часткове погашення суми основного зобов'язання, а також те, що негайне виконання рішення господарського суду може призвести до блокування роботи підприємства відповідача, оскільки у разі одночасного примусового стягнення заборгованості підприємство відповідача буде позбавлене можливості належним чином забезпечити опалювальну систему міста до кінця опалювального сезону, а саме, до травня 2018 р., господарський суд вважає можливим задовольнити подану заяву, відстрочивши виконання рішення до 01.05.2018 р.

Керуючись ст. 526, 551, 610, 611, 625, 901 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-238, 240, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Тепломережі» (51914, м. Кам`янське, Дніпропетролвська обл., вул. Тритузна, буд. 168, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» (51925, м. Кам`янське, вул. Заводська, 2, ) 820 462, 21 грн. (вісімсот двадцять тисяч чотириста шістдесят дві гривні 21 коп.) основного боргу, 51 053, 25 грн. (пятдесят одна тисяча пятдесят три гривні 25 коп.) річних, 163 170, 92 (сто шістдесят три тисячі сто сімдесят гривень 92 коп.) інфляції, 174 307, 57 грн. (сто сімдесят чотири тисячі триста сім гривень 57 коп.) пені, 18 425, 43 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста двадцять пять гривень 43 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Відстрочити виконання рішення господарського суду у справі № 904/10344/17 від 05.02.2018 р. до 01.05.2018 р.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.02.18 р.

Суддя ОСОБА_3