ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"14" лютого 2018 р. Справа № 917/1906/17
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.,
за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
представників сторін:
позивача - не з'явився,
відповідача - ОСОБА_1 на підставі довіреності від 08.12.2017, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №561 від 22.11.2007,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (вх.№163 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 14.12.2017, ухвалене у приміщенні господарського суду Полтавської області суддею Киричук О.А., час ухвалення рішення суду - не зазначено, дата складання повного тексту рішення - 19.12.2017, у справі №917/1906/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Полтава
до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-виробничий комплекс "Полтава-Цемент", м. Полтава
про стягнення грошових коштів
Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-виробничий комплекс "Полтава-Цемент" про стягнення 239 723, 57грн плати за фактичний час користування об'єктом лізингу після розірвання договору фінансового лізингу №00003916 від 01.12.2011 за період з лютого 2014 по грудень 2015 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно надісланої відповідачу вимоги, датою припинення договору є 20.01.2014, 23.01.2014 - останній день сплати заборгованості за договором, останнім днем повернення об'єкту лізингу є 03.02.2014, проте, відповідач не повернув об'єкт лізингу у зазначений у вимозі строк; об'єкт лізингу було вилучено державною виконавчою службою 29.12.2015. Умовами укладеного між сторонами у справі договору передбачено, що у разі розірвання договору за ініціативою лізингодавця лізинговий платіж вважається платою за користування об'єктом лізингу. За таких обставин, вважає, що має право на відшкодування відповідачем плати за фактичний час користування за період з лютого 2014 по грудень 2015 року.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Як зазначено у рішенні суду, факт припинення договору фінансового лізингу робить неможливим нарахування на його підставі періодичних платежів за використання об'єкту лізингу, тим більше, що їх розмір включає в себе компенсацію вартості предмету об'єкта лізингу, викуп/передача якого у власність в межах даних правовідносин здійснена бути не може; плата за фактичне використання (на підставі припиненого договору) не передбачена ні структурою лізингових платежів відповідно до положень Закону України "Про фінансовий лізинг", ні визначеними наслідками припинення дії договору фінансового лізингу, автоматичне перетворення припиненого договору фінансового лізингу на договір оренди також не передбачено діючим законодавством.

Судом також зазначено, що правовідносини між сторонами щодо надання об'єкту лізингу за договором фінансового лізингу №00003916 від 01.12.2011 були предметом розгляду у справі №917/2486/14. Рішенням суду від 17.02.2015 стягнуто з відповідача 175 031, 25грн збитків у вигляді упущеної вигоди, що становить різницю між ринковою вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились неоплаченими.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про стягнення плати за фактичний час користування об'єктом лізингу в сумі 239 723, 57грн є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що предмети розгляду по справам №917/2486/14 та №917/1906/17 є різними, а тому необґрунтованим є посилання місцевого господарського на рішення суду у справі №917/2486/14; відповідач неправомірно користувався об'єктом лізингу з моменту настання строку його повернення до моменту його вилучення, отже, відповідач повинен компенсувати апелянту плату за фактичний час користування об'єктом лізингу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" на рішення господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 у справі № 917/1906/17; встановлено відповідачу строк до 26.01.2018 для подання до Харківського апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; встановлено апелянту строк до 02.02.2018 для подання до Харківського апеляційного господарського суду відповіді на відзив відповідача, а також копії позовної заяви та розрахунку 73 205, 58грн збитків, поданих до суду у справі №917/2486/14; призначено справу до розгляду на 14.02.2018 о 12:00год.

У встановлений судом строк апелянтом не надано копії позовної заяви та розрахунку 73 205, 58грн збитків, поданих до суду у справі №917/2486/14.

13.02.2018 від апелянта засобами електронного зв'язку надійшла заява (вх.№232) про проведення судового засідання, призначене на 14.02.2018, без участі представника апелянта; зазначає, що апеляційну скаргу підтримує повністю.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 14.02.2018 представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечує, зазначає, що відзив на апеляційну скаргу поданий не був, оскільки відповідач повністю підтримує відзив на позовну заяву, поданий суду першої інстанції.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, витребуваних судом апеляційної інстанції копії позовної заяви та розрахунку 73 205, 58грн збитків, поданих до суду у справі №917/2486/14, до суду не надав.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача як лізингоодержувача на користь позивача як лізингодавця за договором фінансового лізингу плати за фактичний час користування об'єктом лізингу за період з лютого 2014 по грудень 2015 року після розірвання договору.

Разом з тим, відповідач посилається на те, що у справі №917/2486/14 рішенням суду від 17.02.2015 стягнуто з відповідача 175 031, 25грн збитків у вигляді упущеної вигоди, що становить різницю між ринковою вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились неоплаченими.

Про таке зазначено і в оскаржуваному рішенні суду у даній справі.

У матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо справи №917/2486/14, у тому числі, позовна заява, розрахунок, судові рішення.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що предмети розгляду по справам №917/2486/14 та №917/1906/17 є різними, проте, в обґрунтування своїх доводів жодних доказів не надає.

З метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, апеляційним господарським судом ухвалою від 16.01.2018 встановлено апелянту строк до 02.02.2018 для подання до Харківського апеляційного господарського суду копії позовної заяви та розрахунку 73 205, 58грн збитків, поданих до суду у справі №917/2486/14.

В силу статті 129-1 Конституції України, судове рішення, в тому числі, ухвали суду, є обов'язковими до виконання.

Також відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Проте, апелянтом вимоги ухвали апеляційного господарського суду від 16.01.2018 ані у встановлений судом строк, ані до судового засідання, призначеного на 14.02.2018, виконані не були, хоча апелянт завчасно отримав ухвалу суду - 20.01.2018 (а.с.185), отже, був обізнаний щодо необхідності подання до суду витребуваних судом документів.

Апелянтом також не надано суду письмових пояснень неможливості подати витребувані судом документи.

Зазначене свідчить про наявність недоліків в роботі відповідальних посадових осіб за юридичне супроводження позивача, що має наслідком невиконання позивачем вимог ухвали суду та затягування розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, згідно зі статтею 246 Господарського процесуального кодексу України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, що надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

Враховуючи, що апелянтом вимоги ухвали суду не виконані, хоча в силу закону судові рішення є обов'язковими до виконання, та не повідомлено суд про неможливість виконання ухвали суду, зазначене свідчить про наявність недоліків в роботі відповідальних посадових осіб позивача за юридичне супроводження, що є підставою для винесення окремої ухвали, якою має бути повідомлено керівника Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про вказані недоліки з метою вжиття відповідних організаційно-правових заходів, а саме апелянт у строк до 28.02.2018 має виконати вимоги ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та надати суду копії позовної заяви та розрахунку 73 205, 58грн збитків, поданих до суду у справі №917/2486/14, з метою недопущення затягування розгляду справи та в подальшому забезпечення беззаперечного додержання вимог, винесених судом процесуальних документів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 18, 234, 246 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Окрему ухвалу надіслати керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна".

Повідомити керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" про наявність недоліків в роботі відповідальних посадових осіб за юридичне супроводження позивача, що має наслідком невиконання позивачем вимог ухвали суду.

Апелянту у строк до 28.02.2018 виконати вимоги ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та надати суду копії позовної заяви та розрахунку 73 205, 58грн збитків, поданих до суду у справі №917/2486/14.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом десяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Шутенко І.А.