Суд
УХВАЛА

07 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/4172/15-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Суховий В.Г. - головуючий, Пільков К.М., Булгакова І.В.,

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор"

про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі № 910/4172/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор"

до Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот"

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 у справі № 910/4172/15-г позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 № 639-р "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу" та стягнуто з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у даній справі зазначене рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі №910/4172-15-г рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 скасовано в частині задоволення позовних вимог стосовно визнання недійсними пунктів 1, 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 № 639-р "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу", а також у частині стягнення судового збору.

Статтею 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ, чинній до 15.12.2017) передбачено, що рішення господарських судів переглядалися Верховним Судом України виключно з підстав, передбачених цією статтею.

14.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі № 910/4172/15-г з підстав, передбачених пунктом 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (ст.ст. 1, 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", ст.ст. 5, 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг").

На обґрунтування зазначених підстав для перегляду судового рішення заявником до заяви додано копію постанови Вищого господарського суду України від 16.10.2012 у справі № 5015/561/12.

Зазначена заява Верховним Судом України передана за належністю до Касаційного господарського суду на підставі підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), та підлягає розгляду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2018 справа 910/4172/15-г передана на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Суховий В.Г. - головуючий, Пільков К.М., Булгакова І.В.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява є необґрунтованою та її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами з таких підстав.

Статтею 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ, чинній до 15.12.2017) передбачено, що рішення господарських судів переглядалися Верховним Судом України виключно з підстав, передбачених цією статтею.

За положенням пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підставою для подання заяви про перегляд рішень господарських судів є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового та процесуально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У справі № 910/4172/15-г, у якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України скасував рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 в частині задоволених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибоконсервний завод "Екватор" стосовно визнання недійсними пунктів 1, 2 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 № 639-р "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу", а саме:

- дії Заводу у вигляді використання без дозволу (згоди) Товариства оформлення етикетки рибних консервів "Сардина атлантична натуральна з добавленням олії", яке є схожим з оформленням етикетки рибних консервів "Сардини натуральні з добавленням олії", використовувати яке в господарській діяльності раніше почало Товариство, визнано такими, що можуть призвести до змішування діяльності Заводу з діяльністю Товариства, тобто порушенням, передбаченим статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" (пункт 1);

- за вчинення зазначеного порушення на Завод накладено штраф у розмірі 400 000,00 грн. (пункт 2) та в задоволенні позову в цій частині відмовив. В решті рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 у справі №910/4172/15-г суд касаційної інстанції залишив без змін.

Постанова Вищого господарського суду України мотивована тим, що в силу приписів ст.ст. 5, 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" попередні судові інстанції у вирішенні даного судового спору мали виходити не лише з виключних прав власника зареєстрованої торговельної марки щодо її використання, але й із загальних прав особи на користування результатами власної діяльності (якщо законом не встановлено іншого) та виключної компетенції органів антимонопольного комітету в сфері захисту від недобросовісної конкуренції, а також з фактичних обставин використання двома виробниками на одному ринку стосовно одного товару двох етикеток, зовнішнє оформлення яких (за загальною композицією, кольоровою гамою, розміщенням основних елементів та написів, а також окремих елементів, назви продукту, технічних написів і шрифтів) є схожим до ступеню сплутування та може призвести до змішування діяльності Заводу з діяльністю Товариства. Суд касаційної інстанції зазначив, що встановивши наявність між Товариством і Заводом відносин конкуренції, попередні судові інстанції помилково не врахували того, що чинне законодавство не пов'язує можливість захисту від недобросовісної конкуренції виключно з наявністю у постраждалої особи права на відповідний об'єкт інтелектуальної власності.

Також, обгрунтовуючи підстави для часткового скасування рішень місцевого та апеляційного судів, суд касаційної інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, вказав, що як місцевому, так і апеляційному господарським судам належало не перебирати на себе не притаманні судам функції органів антимонопольного комітету, а лише перевірити наявність чи відсутність передбачених законом підстав для визнання Рішення АМК недійсним; врахувати встановлену ними ж відсутність тотожності зареєстрованої позивачем торговельної марки з фактичним зовнішнім оформленням спірної етикетки (через наявні відмінності у використанні окремих елементів, технічних написів, шрифтів тощо), а також те, що зміна окремих елементів дозволяє з дотриманням приписів пункту 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" без відтворення зображення схожого до ступеню сплутування з етикеткою Товариства використання зареєстрованого Заводом знака в іншій формі, яка при цьому не змінює в цілому відмітності знака (зокрема, шляхом зміни незафіксованих кольорів, шрифтів, розташування окремих елементів, технічних написів тощо).

У іншій справі №5015/561/12 за позовом Приватного підприємства "Едель" до відділення АМК про визнання недійсним рішення, судове рішення у якій надано для порівняння, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним рішення адміністративної колегії відділення АМК №161 від 16.12.2011 про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Мотивуючи вказане рішення, суд касаційної інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, вказав, що з огляду на положення ст. 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" та ст. 10bis Паризької конвенції про охорону промислової власності, для кваліфікації дій суб'єкта як недобросовісної конкуренції, у рішенні №161 слід було зазначити не лише пріоритет у використанні позначень, але і які саме позначення (чи торговельні марки/знаки для товарів та послуг) та у якому вигляді було використано кожним із конкурентів з моменту їх застосування на території України, а також відповідності щодо здійснення ними господарської діяльності саме на території України, тобто конкуренції на відповідному ринку. Оскільки правова охорона торговельної марки та іншого позначення, що використане у господарській діяльності, має різну природу та обсяг, у рішенні АМК слід було визначити, яке саме позначення (чи торговельну марку/знак для товарів та послуг) було використано кожним із суб'єктів господарювання та у якому вигляді (словесне позначення, зображення, комбіноване позначення, тощо).

Посилаючись на приписи ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", суд вказав, що наявність у ПП "Едель" на час прийняття оскаржуваного рішення №161 чинного свідоцтва України виключала можливість заборони йому використовувати власну торговельну марку "Сантавик".

Колегія суддів відзначає, що порівняння змісту зазначеної вище постанови Вищого господарського суду України від 16.10.2012 у справі №5015/561/12 зі змістом постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі №910/4172/15-г, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки у справі, судове рішення у якій переглядається, та у справі, за результатами розгляду якої ухвалено надане для порівняння судове рішення, хоча й подібне матеріально-правове регулювання спірних правовідносин, однак висновки судів зроблені виходячи з встановлених різних фактичних обставин справи.

Наведеним також спростовуються доводи заяви стосовно того, що наявність свідоцтва у ПП "Едель" стала підставою для скасування рішення АМК у повному обсязі, оскільки судами було встановлено інші обставини, що стали підставою для прийняття відповідного рішення.

Колегія суддів зазначає, що доводи заявника, з посиланням на вказану постанову зводяться по суті до вимог до Верховного Суду самостійно здійснити переоцінку доказів по цих справах з встановленням по новому обставин справи, а не усунути неоднакове застосування Вищим господарським судом України норм матеріального права, що не входить до компетенції Верховного Суду, визначеної ст.ст. 11114, 11116 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017.

Таким чином, відсутні передбачені статтею 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підстави для відкриття провадження у справі № 910/4172/15-г.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), статтями 11116, 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ),

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у допуску справи № 910/4172/15-г до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Суховий В.Г.

Судді Пільков К.В.

Булгакова І.В.