РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2018Справа № 914/2020/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю.,

За участю секретаря судового засідання Ваховської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

до Дочірнього підприємства "А.Е.Т.Джоін Ап!", м. Київ

про стягнення 16 980, 21 грн.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з»явився

Від відповідача : не з"явився

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Дочірнього підприємства "А.Е.Т.Джоін Ап!" про стягнення 16 980, 21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було помилково перераховано на рахунок відповідача грошові кошти за туристичні послуги в розмірі 16 980, 21 грн. згідно рахунку № 406649 від 23.03.2017, що підтверджується платіжним дорученням № 356 від 02.06.2017 на суму 16 980, 21 грн., проте Дочірнім підприємством "А.Е.Т.Джоін Ап!" дана сума повернута не була.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.10.2017 було порушено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.11.2017 справу № 914/2020/17 було направлено до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 914/2020/17 було передано судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 справу № 914/2020/17 прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд на 13.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 відкладено розгляд справи на 22.01.2018.

Через відділ діловодства суду 14.12.2017 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Розглянувши матеріали справи № 914/2020/17, господарський суд дійшов висновку, що справу № 914/2020/17 слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

На виконання наведених приписів Господарського процесуального Закону, суд визнав за необхідне призначити підготовче засідання у справі на 22.01.2018р. та встановив сторонам строки для подання ними документів на підтвердження своєї правової позиції в даному спорі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/2020/17 до судового розгляду по суті 12.02.18 о 12:40 год. Викликано у судове засідання представників учасників справи, яким необхідно при собі мати документи, що підтверджують їх повноваження відповідно до статті 60 Господарського процесуального кодексу України. Попереджено позивача про наслідки передбачені ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання 12 лютого2018 року представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих листів із відміткою пошти: у зв»язку із закінченням строку зберігання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка в судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

З урахуванням викладеного , суд приходить до висновку, що відповідач проявив протиправну процесуальну бездіяльність, тому судове засідання проводиться за його відсутності і причини неявки представника відповідача у засідання судом не визнаються поважними.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представника відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2017 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач) перерахувала на рахунок Дочірнього підприємства "А.Е.Т.Джоін Ап!" кошти в сумі 16 980,21 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №356 від 02 червня 2017 року. Призначення платежу - оплата за тур послуги згідно рахунку №406649 від 23.01.2017р.

За твердженням позивача:

- зазначені кошти були перераховані позивачем помилково, оскільки позивач не отримував від відповідача рахунку №406649 від 23.01.2017р., отже підстав для перерахунку грошових коштів у позивача не було.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

02 червня 2017 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі позивач) перерахувала на рахунок Дочірнього підприємства "А.Е.Т.Джоін Ап!" кошти в сумі 16 980,21 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №356 від 02 червня 2017 року. Призначення платежу - оплата за туристичні послуги згідно рахунку №406649 від 23.01.2017р.

Суду не надано доказів укладання між сторонами договору туристичних та отримання від відповідача рахунку №406649 від 23.01.2017р.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст.11 вказаного нормативно-правового акту підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Юридичними фактами є такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Аналогічну позицію наведено у постановах від 14.07.2014р. та від 26.06.2014р. Вищого господарського суду по справах №904/1378/14 та №911/4611/13.

Статтею 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За змістом ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, за приписами ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України зазначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що зазначений в платіжному дорученні №356 від 02.06.2107р. договір про надання послуг, в розумінні ст. 181 Господарського кодексу України, сторонами неукладений , тобто договір є таким, що не відбувся.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Матеріалами справи доведено, що позивач направляв на адресу відповідача претензію про повернення помилково перерахованих коштів (докази направлення претензії долучені до матеріалі справи).

Суду надано докази звернення до відповідача з вимогою про повернення коштів у сумі 16 980,21 грн. як помилково перерахованих, що підтверджується копією поштової квитанцією від 11.07.2017р. та описом вкладення в цінний листю

Суд в даному випадку застосовує ч.2 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання зобов'язання не встановлений, кредитор вправі вимагати виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час. При цьому боржник повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором. Вимога позивача направлена відповідачу 11.07.2017р. (поштова квитанція від 11.07.2017р.), отже враховуючи поштовий пробіг, строк оплати наступив 01.08.2017р.

На підтвердження поштового відправлення позивачем вищевказаних актів наданих послуг та їх отримання відповідачем свідчать відповідні чек поштового відділення, опис вкладення у цінний лист (копії чеку, опису додаються).

Наказом Міністерства транспорту та зв"язку України №1149 від 12.12.2007р. затверджено нормативи і нормативні строки пересилання

поштових відправлень та поштових переказів, що додаються.

В п. 4 визначені нормативні строки пересилання поштових відправлень та поштових переказів

4.1. Нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку):

4.1.1. Місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

4.1.2. У межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+1;

4.1.3. Між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної -

Д+2;

4.1.4. Між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

4.2. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 4.1 нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Відповідач не здійснив повернення коштів у сумі 16 980,21 грн., а тому основний борг в сумі 16 980,21 грн., має бути стягнутий з відповідача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін Ап!" (04080, м. Київ, вул. В.Хвойки, 21,; ідентифікаційний код 31408096) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (79015, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 16 980 грн. 21 коп.. основного боргу та 1 600 грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Трофименко Т.Ю.