РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Справа № 906/595/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Коломис В.В. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 "Фактор-Граніт" на рішення господарського суду Житомирської області від 19.10.17 р. у справі № 906/595/17

за позовом Товариство з обмежною відповідальністю "ЕТС"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор-Граніт"

про стягнення 22 054,45 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "ЕТС" звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Фактор-Граніт" про стягнення коштів в сумі 22054,45 грн., з яких : основний борг 17766,90 грн., пеня 1071,37 грн., 25% річних в сумі 1046,54 грн., інфляційні збитки в сумі 392,95 грн., 10% штрафу в сумі 1776,69 грн.

В обгрунтування позову зазначає, що відповідно до умов договору про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SE 314 від 13.12.2016 р. позивач виконав для відповідача роботи з технічного обслуговування навантажувача фронтального VOLVO L220E № шасі V4992. Вартість робіт склала 17766,90 грн. За наслідками виконаних робіт позивачем складено відповідний ОСОБА_2 виконаних робіт, списання з/ч та експлуатації матеріалів № Е-0458 від 17.02.2017 р. та рахунок-фактуру № Е-000510 від 16.02.2017 р., які направлені відповідачу поштовим зв'язком. В порушення договірних зобов'язань відповідач ОСОБА_3 виконаних робіт не підписав, мотивованої відмови від прийняття виконаних робіт позивачу не направив та у визначений договором строк оплату робіт не здійснив. В зв'язку з порушенням відповідачем договірних зобов'язань, позивач відповідно до умов договору та чинного законодавства нарахував пеню в сумі 1071,37 грн., 25% річних в сумі 1046,54 грн., інфляційні збитки в сумі 392,95 грн., 10% штрафу в сумі 1776,69 грн., які просить стягнути разом з основним боргом.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 19.10.2017 року у справі №906/595/17 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач ОСОБА_1 "Фактор-Граніт" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи. Зокрема вказує, що визначені ОСОБА_2 виконаних робіт послуги не отримував, а рахунок-фактуру вважав надісланим позивачем помилково, внаслідок чого не надавав жодної відповіді на отримані від позивача документи.

В судові засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегією суддів відмічається, що направлені на юридичну адресу ТОВ "Фактор-Граніт" (11501, Житомирська обл. м. Коростень, вул. Жовтнева, 50) ухвали суду апеляційної інстанції були повернуті поштовим відділенням з помітками "За закінченням встановленого строку зберігання" та "Інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення". Вказане свідчить про відсутність адресата за його місцезнаходженням або відмову отримувати власну кореспонденцію. При цьому слід відзначити, що вищевказана адреса відповідача міститься у відкритих інтернет-джерелах стосовно даних ЄДРПОУ та будь-яких інших адрес місцеперебування відповідача, апелянтом не зазначалось в суді першої інстанції, а також при поданні апеляційної скарги.

З огляду на вказане, з метою належного повідомлення апелянта про розгляд скарги судом було надіслано копію ухвалу на адресу засновника та директора ТОВ "Фактор-Граніт" ОСОБА_2, яка згідно повідомлення пошти отримана ОСОБА_4 За наведених обставин суд вважає, що процесуальний обов'язок з належного повідомлення сторони про розгляд справи виконано, а негативні процесуальні наслідки через неотримання власної кореспонденції покладаються на відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Слід зазначити, що 15 грудня 2017 року набрав чинності новий Господарський процесуальний кодекс України. Згідно підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (редакція від 15.12.2017р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 "Фактор-Граніт" на рішення господарського суду Житомирської області від 19.10.2017 року у справі №906/595/17 здійснюється за правилами ГПК України в редакції від 15.12.2017 року/

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до умов договору про надання послуг, виконання робіт та/або купівлю-продаж товарів № SE 314 від 13.12.2016 (а.с. 9-15) Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕТС" було виконано для Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР-ГРАНІТ" роботи з технічного обслуговування навантажувача фронтального VOLVO L220E № шасі V4992.

Згідно пункту 4.7. договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється за ОСОБА_2 приймання-передачі.

Позивач виконав свої зобов'язання з виконання робіт належним чином, після чого склав відповідний ОСОБА_2 виконання робіт, списання з/ч та експлуатації матеріалів № Е-0458 від 17.02.2017 на суму 17 766,90 грн(а.с.16) та рахунок-фактуру № Е-000510 від 16.02.2017 (а.с.17), які направив поштою на адресу відповідача із супровідним листом № 176 від 17.03.2017. Вказаний лист із актом і рахунком-фактурою був отриманий відповідачем 29.03.2017 (а.с. 23-25).

Згідно із умовами пункту 4.9. договору відповідач був зобов'язаний протягом трьох календарних днів з моменту отримання від позивача ОСОБА_3 виконаних робіт підписати його та повернути позивачу або у цей же строк направити йому письмову мотивовану відмову від прийняття виконаних робіт та/або товару.

Пунктом 4.10. договору передбачено, що у випадку немотивованої відмови від підписання або неповернення ОСОБА_2 виконаних робіт, або неповідомлення про результати розгляду ОСОБА_2 у зазначений в договорі строк, роботи по Договору вважаються наданими позивачем належним чином та прийнятими відповідачем у повному обсязі.

Відповідач у встановлений договором термін не повернув на адресу позивача підписаного акту виконаних робіт. Також відповідач не направив позивачу письмової мотивованої відмови від його підписання.

Таким чином, роботи виконані позивачем за ОСОБА_2 виконання робіт, списання з/ч та експлуатації матеріалів № Е-0458 від 17.02.2017 вважаються прийнятими відповідачем без зауважень та в повному обсязі зі спливом встановленого 3-денного терміну.

Згідно із пунктом 5.2. договору строк оплати (у разі відстрочення платежу; відсутності попередньої оплати), складає 5 (п'ять) календарних днів з моменту оформлення акту виконаних робіт.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем не змінилася та становить 17766,90 грн.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених ГК України та іншими законами України.

Обставини, які звільняють відповідача від обов'язку виконати свої зобов'язання за договором, та обставини, які звільняють відповідача від відповідальності за його невиконання, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, матеріалами справи стверджується, що відповідач вчиняв дії, які за своїм змістом спрямовані на визнання боргу, оскільки отримав акт і не повідомив про результати розгляду акту тощо. Відтак, погодився з наданими позивачем послугами.

Дані висновки спростовують заперечення апелянта про неотримання послуг.

З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що заборгованість в сумі 17766,90 грн підтверджена доказами та підлягає задоволенню.

За порушення умов договору, позивачем нараховано пеню в сумі 1071,37 грн та штраф в сумі 1776,69 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно пункту 5.3. договору позивач має право стягнути з відповідача пеню за прострочення оплати робіт у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 5.4. договору передбачено нарахування відповідачу 10% штрафу від суми заборгованості у разі прострочення оплати робіт більш ніж на 30 календарних днів.

Положеннями чинного законодавства не передбачено заборони стосовно одночасного стягнення пені та штрафу за порушення господарських зобов'язань.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 25% річних в сумі 1046,54 грн. та інфляційних втрат в сумі 392,95 грн.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно п. 5.3 договору, прострочення оплати дає право виконавцеві стягнути з замовника 25% річних та інфляційні втрати (ст. 625 Цивільного кодексу України)

Перевіривши розрахунки позивача та враховуючи, що заявлений розмір пені, штрафу, 25% річних та інфляційних не перевищує перерахований судом, господарський суд прийшов до висновку про їх задоволення в заявленій сумі.

Відповідач доказів сплати боргу суду не надав.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача 17 766,90 грн боргу; 1 071,37 грн пені; 1 046,54 грн 25% річних; 392,95 грн інфляційних; 1 776,69 грн штрафу.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 19.10.2017 р. ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-Граніт" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 19.10.2017 року у справі №906/595/17 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи №906/595/17 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.