КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2018 р. Справа№ 910/17346/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання від 08.02.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017, повний текст якого підписаний 27.11.2017,

у справі № 910/17346/17 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ"

до Управління освіти Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації

про стягнення 68 176,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2017, повний текст якого підписаний 27.11.2017, у справі № 910/17346/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "КИЇВХЛІБ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/17346/17 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Управління освіти Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ" заборгованість в розмірі 68 176,48 грн.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Підстави апеляційної скарги обгрунтовуються наступними доводами.

Скаржник посилається на ч. 3 ст. 670 та те, що товар, поставлений відповідачу на суму 68 176,48 грн., позивачу не повернутий.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2017, постановленою колегією суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Тищенко А.І., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/17346/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018 справу № 910/17346/17 призначено до розгляду на 08.02.2018.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2018 р., справу № 910/17346/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 прийнято матеріали справи № 910/17346/17 з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 до свого провадження.

Представник позивача у судовому засіданні 08.02.2018 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Управління освіти Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ" заборгованість в розмірі 68 176,48 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.02.2018 заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

14.07.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір № 46 на закупівлю товарів за державні кошти, відповідно до п.1.1 якого позивач, за договором постачальник, зобов'язується протягом дії договору поставляти відповідачу, за договором замовнику, продукцію харчової промисловості - вироби хлібобулочні, кондитерські та кулінарні, борошняні, нетривалого зберігання (згідно п'ятого знаку ДК 016:2010), зазначений у специфікації (додаток №1 до договору), що є невід'ємною частиною договору, а відповідач - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно із п. 1.2 договору № 46 найменування та загальна кількість товару, що підлягає поставці, визначається по видаткових накладних на кожну партію товару: вироби хлібобулочні, кондитерські та кулінарні, борошняні, нетривалого зберігання: хліб пшеничний «Батон» - 80 000 кг, хліб житній «Український» - 40 000 кг.

Відповідно до п. 1.3 договору № 46 обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Пунктом 2.1 договору № 46 погоджено строки поставки, а саме визначено, що початком поставки є липень 2015р., а закінченням поставки - грудень 2015р.

За умовами п. 4.1 договору № 46 ціна договору визначена в межах бюджетного призначення та складає 1 080 000 грн., в тому числі, податок на додану вартість 20% - 180 000,00 грн.

Згідно із п. 4.2 договору № 46 ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін та в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.1.1 договору № 46 відповідач проводить оплату вартості кожної поставленої партії товару протягом 30 банківських днів з моменту поставки товару за кінцевим місцем призначення.

Пунктами п.п. 6.1, 6.5, 6.6 договору № 46 сторонами погоджено, що позивач здійснює поставку товарів за адресою, вказаною відповідачем в замовленні на поставку товару відповідно до дислокації дошкільних навчальних закладів (ясел-садків) та навчально-виховних комплексів Деснянського району м. Києва (додаток № 2 до договору), що є невід'ємною частиною договору. Датою поставки товару є дата, коли товар був переданий у власність відповідача на місці поставки, що підтверджується відповідними документами (товарно-транспортними накладними, актами приймання-передачі). Зобов'язання позивача щодо поставки товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару у власність відповідача на місці поставки та підписання відповідних документів (товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі, тощо).

Згідно із п. 7.3.6 договору № 46 позивач зобов'язаний надати відповідачу належним чином оформлені та підписанні первинні фінансові документи, що мають відношення до договору (акти звірки, видаткові накладні тощо) за три банківських дні до кінця фінансового місяця (з обов'язковим врахуванням додаткового часу, необхідного на поштовий обіг або особисте вручення), в якому такі фінансові документи складені, з метою дотримання поряду реєстрації взятих на себе замовником бюджетних зобов'язань за цим договором в обслуговуючій фінансовій установі.

Відповідно до п. 8.8 договору № 46 невиконання належним чином та в повному обсязі обов'язку передбаченого п.7.3.6 договору з боку позивача тягне за собою відсутність платіжних зобов'язань відповідача за поданими несвоєчасно або неналежним чином оформленими первинними фінансовими документами (акти звірки, видаткові накладні, тощо), а також відсутність будь-якої відповідальності відповідача перед позивачем за вказаними платіжними зобов'язаннями.

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення їх печатками і діє до 31.12.2015р., а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

У додатку № 1 до договору № 46 затверджено специфікацію та визначено, що загальна вартість товару, який поставляється в межах вказаного правочину складає 1 080 000 грн.

У додатку № 2 до договору № 46 контрагентами визначено дислокацію дошкільних навчальних закладів (ясел-садків) та навчально-виховних комплексів Деснянського району міста Києва, в які здійснюється доставка товару.

Позивач вказує на те, що за період з 10.02.2016 по 18.02.2016 ним було поставлено відповідачу товар на загальна суму 68 176,48 грн., однак, за поясненнями останнього, відповідач товар, що було поставлено у вказаний вище період оплачено не було, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 68 176,48 грн., що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

В свою чергу, відповідач зазначає, що свої обов'язки за договором № 46 виконано в повному обсязі, оплачено товар, поставлений у період дії договору та в межах ціни договору.

Згідно із статтею 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що посилання позивача на договір № 46 як на підставу виникнення у сторін правовідносин з поставки продукції харчової промисловості за період з 10.02.2016 по 18.02.2016 на суму 68 176,48 грн., не приймаються судом до уваги, враховуючи викладене та наступне.

Правове регулювання відносин за договором № 46 за період з 10.02.2015 по 18.02.2016 здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Відповідно до ст.1 вказаного нормативно-правового акту державна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об'єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі за наявності однієї з таких ознак: органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Цей Закон застосовується до всіх замовників та закупівель товарів, робіт та послуг за умови, що вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1 мільйон 500 тисяч гривень (ч.1 ст.2 Закону України «Про здійснення державних закупівель»).

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про здійснення державних закупівель» передбачено, що закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; двоступеневі торги; запит цінових пропозицій; попередня кваліфікація учасників; переговорна процедура закупівлі.

Договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; 5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); 6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти або показників Platts у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу або таких показників, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю; 8) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті. Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (ст.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель»).

06.01.2016 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 4 до договору № 46, відповідно до п.1 якої збільшено ціну договору на період його продовження в обсязі, що не перевищує 20% і становить 200 340,00 грн., в тому числі, податок на додану вартість в сумі - 33 390,00 грн.

Тобто, з наведеного вбачається, що загальна вартість договору № 46 з урахуванням додаткової угоди № 4, становила 1 220 340 грн.

Із наявних у матеріалах справи видаткових накладних, складених та підписаних позивачем та відповідачем, у період з 27.08.2015 по 30.12.2014, за 05.02.2016 та за 17.03.2016, вбачається, що сторонами умови договору № 46 виконано в повному обсязі, позивачем товар на суму, визначену договором, поставлено, а відповідачем прийнято та оплачено, що не заперечується ані позивачем, ані відповідачем.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо неприйняття до уваги представлених позивачем товарно-транспортних накладних, в якості доказів поставки відповідачу товару за договором № 46 на суму у розмірі 68 176,48 грн. за період з 10.02.2016 по 18.02.2016, оскільки посилання у товарно-транспортних накладних на договір № 46 не є переконливим свідченням того, що товар поставлений на підставі вказаних документів було замовлено відповідачем, а отже підлягає оплаті відповідно до вказаного договору, крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази погодження сторонами договору № 46 збільшення договірної ціни згідно із вимогами Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Також, у ч.ч. 3, 4 ст.48 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказано, що розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Як вбачається із матеріалів справи, надані позивачем товарно-транспортні накладні ані підписів уповноважених осіб, ані печатки відповідача не містять, інших видаткових накладних та актів приймання-передачі, складення яких передбачено договором № 46, позивачем на підтвердження поставки та прийняття відповідачем товару за період з 10.02.2016 по 18.02.2016 на суму 68 176,48 грн. не надано.

Крім того, загальна сума товарно-транспортних накладних які надані позивачем, є меншою ніж 68 176,48 грн.

Враховуючи викладене, підстави приймати надані позивачем до матеріалів справи товарно-транспортні накладні за період з 10.02.2016 по 18.02.2016, в якості належних та допустимих у розумінні ст. 34 ГПК України доказів поставки позивачем відповідачу товару на суму 68 176,48 грн. на підставі договору № 46, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи № 910/17346/17, дійшла висновку про відсутність порушення відповідачем умов договору № 46, вказаних позивачем у позовній заяві, щодо оплати товару, поставленого за період з 10.02.2016 по 18.02.2016 на суму у розмірі 68 176,48 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 68 176,48 грн. за поставлений товар за період з 10.02.2016 по 18.02.2016 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Посилання скаржника на ч. 3 ст. 670 ЦК України є безпідставним, оскільки як вже зазначалось, правове регулювання відносин за договором № 46 здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель".

В матеріалах справи відсутні докази внесення змін до договору № 46 щодо збільшення ціни договору.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що позивач, як сторона за договором, зобов'язаний був контролювати вартість поставленого товару відповідачу, для уникнення можливості постачання товару на більшу вартість.

З огляду на викладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/17346/17 та для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ", відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/17346/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "КИЇВХЛІБ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/17346/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/17346/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2018.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень, викладених у ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

А.І. Тищенко