ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1024/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Кучма І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Тайфун-Плюс", вул.Шашкевича,41, с.Ожидів, Буський район, Львівська область, 80530

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі 336 430 грн 48 к.

за участю:

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: Святненко С.В. (ордер 016154) - адвокат

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство "Тайфун-Плюс" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 336430,48 грн. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.11.17року порушено провадження у справі № 909/1024/17 та призначено її до розгляду 21.11.2017року. У зв"язку з відсутністю представників сторін, розгляд справи в порядку ст.77 ГПК України було відкладено на 07.12.2017року, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2017року розгляд справи було відкладено на 12.12.2017. У судовому засіданні представникам сторін 12.12.2017року було оголошено перерву до 28.12.2017року. Ухвалою суду від 21.11.2017року за клопотанням позивача, судові засідання по справі № 909/1024/17 проводяться в режимі відеоконференції та відкладено розгляд справи на 07.12.2017. Ухвалою суду від 07.12.2017року розгляд справи відкладено на 12.12.2017 та повторно на 28.12.2017. З огляду на вступ у дію Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, суд в судовому засіданні 28.12.2017 ухвалив продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, закрив підготовче судове засідання та призначив розгляд справи по суті на 23.01.2018року. У судовому засіданні 23.01.2018року присутнім представникам сторін оголошено перерву до 01.02.2018року.

Представник позивача у судовому засіданні 23.01.2018 позовні вимоги підтримав, просить суд стягнути з відповідача 269922,18грн. основного боргу, 39586,09грн. пені та 26922,21грн. штрафу, що нараховані відповідно до ст. 6.3 Договору № 22/06 від 22.06.2016.

Представник відповідача подав суду 22.01.2018 клопотання про витребування оригіналів документів ( вх. 998/18 від 22.01.2018) .

Представник позивача подав суду 23.01.2018 клопотання з процесуальних питань № 12/ПЗ від 22.01.2018 ( вх. 1160/18 від 23.01.2018) та клопотання з процесуальних питань № 13/ПЗ від 22.01.2018 ( вх. 1161/18 від 23.01.2018), у яких зазначає, що позивач не може надати копії товаро-транспортних накладних та наголошує, що достатнім доказом виконання поставки є наявність підписаної між сторонами видаткової накладної, як первинного документу бухгалтерського документа. Крім того надав суду як доказ факту виконання позивачем авансових платежів, копії платіжних доручень.

Представник відповідача подав суду відзив на позов ( вх. 999/18 від 22.01.2018року) у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, зазначаючи що накладних наданих та договору позивачем не підписував.

У судовому засіданні 23.01.2018 представник відповідача зазначає, що між суб"єктами підприємницької діяльності існували позадоговірні відносини, здійснювались поставки товару по передоплаті, на доказ чого надав накладні (видаткові) та товаро-транспортні накладні.

Враховуючи, що розгляд справи по суті як стадія позовного провадження за приписами ГПК України в новій редакції (глава 6) передбачає розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому засіданні матеріалів і обмежує учасників справи подавати клопотання, суд відповідно до ст. 207 ГПК України залишає без розгляду заяву про витребування оригіналів документів ( вх. 998/18 від 22.01.2018)

В судове засідання 01.02.2018, представник відповідача не з'являвся, хоч був належним чином повідомлений про час та місце такого засідання у попередньому засіданні, яке відбувалось у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 01.02.2018 представник відповідача позов визнав частково в частині стягнення 29670, 00грн.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

22.06.2016року між ФОП ОСОБА_1 та ПП "Тайфун -Плюс" укладено договір поставки лісопродукції №22/06.

Відповідно до п.1.1 продавець зобов"язується передати покупцю пилорматеріали та лісоматеріали (товар) , згідно товаросупроводжуючих документів, підписаних та завірених сторонами, товар - українського походження.

Ціни на товар узгоджуються при кожному окремому замовленні покупця і вказуються в товарних накладних , підписаних та завірених сторонами.

Відповідно до п.3.3 об"єм та кількість партій поставок додатково узгоджуються сторонами договору.

Згідно 5.2 Договору № 22/06 передбачено, що покупець зобов'язується здійснити оплату за кожну партію товару продавцю шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця, а в п. 5.3 Договору передбачено, що продавець повинен здійснити поставку Товару не пізніше 5 календарних днів з моменту перерахування коштів у порядку передоплати на поточний рахунок Продавця.

На виконання п. 5.2 Договору №22/06, покупець сплатив на користь постачальника суму у розмірі 1 351 707, 00 грн. (один мільйон триста п'ятдесят одна тисяча сімсот сім гривень) без ПДВ шляхом виконання безготівкових платежів. Факти проведення платежів на користь постачальника підтверджуються наступними документами: платіжним дорученням №34225 від 22 червня 2016 року,

платіжним дорученням №34235 від 22 червня 2016 року,

платіжним дорученням №34375 від 29 червня 2016 року,

платіжним дорученням №34446 від 30 червня 2016 року,

платіжним дорученням №34813 від 12 липня 2016 року,

платіжним дорученням №35225 від 26 липня 2016 року,

платіжним дорученням №35228 від 26 липня 2016 року,

платіжним дорученням №35271 від 27 липня 2016 року

платіжним дорученням №35409 від 01 серпня 2016 року.

Позивач надав суду на доказ поставки відповідачем товару документи бухгалтерського обліку, а саме:

- накладна від 15.06.2016р. № 1 на суму 1317;84,97 грн,;

- накладна від 15.06.2016р. №2 на суму 130411 грн.;

- накладна від 05.07.2016р. №5 на суму 120413 грн.;

- накладна від 08.07.2016р. №6 на суму 26733 грн.;

- накладна від 18.07.2016р. №12 на суму 139118,05 грн.;

- накладна від 23.07.2016р. №13 на суму 149318,92 грн.;

- накладна від 23.07.2016р. № 14 на суму 128464 грн.;

- накладна від 26.07.2016р. №15 на суму 129708,95 грн.;

- накладна від 02.08.2016р. №17 на суму 125831,93 грн.

Відповідно вищевказаних видаткових накладних постачальником було поставлено товару на загальну суму 1 081 784, 82 грн.

Враховуючи що відповідач не поставив в повному обсязі товар, позивач відповідно до пункту 5.3 Договору 22/06 та статті 254 Цивільного Кодексу України провів нарахування постачальнику 39586,09грн. пені та 26922,21грн. штрафу.

Відповідач на виконання договірних зобов"язань, а саме - поставки товару(лісопродукції) надав наступні накладні

- від 13.06.2016 р. № 13/06 на суму137156 грн.;

- від 15.06.2016 р. №15/06 на суму 141895 грн.;

- від 05.07.2017 р. № 05/07 на суму 132076 грн.;

- від 06.07.2016 р. №06/07 на суму 39059 грн.;

- від 18.07.2016 р. № 18/07 на суму 133486 гри.;

- від 21.07.2016 р. №21/07 на суму 167795 грн.;

- від 22.07.2017 р. №22/07 на суму 126350 грн.;

- від 25.07.2016 р. № 25/07 на суму 147211 грн.;

- від 01.08.2016 р. №01/08 на суму 15301 1 грн.;

- від 27.09.2016 р. № 27/09 на суму 143998 грн.;

а також товарно-транспортні накладні:

- від 13.06.2016 року;

- від 15.06.2016 р. № 15/06;

- від 05.07.2016 р.;

- від 18.07.2016 р. №18/07;

- від 21.07.2016 р. №21/07;

- від 22.07.2017 р. №22/07;

- від 25.07.2016 р. №25/07;

- від 01.08.2016 р. №01/08;

- від 27.09.2016 р. №27/09.

Відповідно до поданих постачальником було поставлено товар покупцю на загальну суму 1322 037,00грн. Відтак різниця між оплаченим товаром й фактично поставленим становить 29 670,00грн.

При ухваленні рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов"язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 2.2 Договору покупець (відповідач у справі) зобов"язується сплатити вартість товару протягом 30 банківських днів після отримання Товару.

Як установлено судом, позивач отримав від відповідача по видатковим накладним

від 13.06.2016 р. № 13/06 на суму137156 грн.; від 15.06.2016 р. №15/06 на суму 141895 грн.; від 05.07.2017 р. № 05/07 на суму 132076 грн.; від 06.07.2016 р. №06/07 на суму 39059 грн.; від 18.07.2016 р. № 18/07 на суму 133486 гри.; від 21.07.2016 р. №21/07 на суму 167795 грн.; від 22.07.2017 р. №22/07 на суму 126350 грн.; від 25.07.2016 р. № 25/07 на суму 147211 грн.; від 01.08.2016 р. №01/08 на суму 15301 1 грн.; від 27.09.2016 р. № 27/09 на суму 143998 грн. товар на загальну суму 1322 037,00грн.

Даний факт підтверджується також товарно-транспортними накладними: від 13.06.2016 року; від 15.06.2016 р. № 15/06; від 05.07.2016 р.; від 18.07.2016 р. №18/07; від 21.07.2016 р. №21/07; від 22.07.2017 р. №22/07; від 25.07.2016 р. №25/07; від 01.08.2016 р. №01/08; від 27.09.2016 р. №27/09.

В силу частини 8 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за достовірність даних, відображених в первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Статтею 1 цього Закону передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995 первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити.

Видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідають вимогам цих нормативних актів, накладні є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, в частині стягнення з відповідача належить 29670грн. вартості непоставленого товару.

доводи позивача стосовно перерахунку передоплати спростовуються платіжними дорученнями , які надані позивачем, а саме, у графі "призначення платежу" вказано -" плата за лісопродукцію без ПДВ"

Крім того, оплата проведена після отримання товару, що підтверджується наданими суду видатковими накладними як позивачем так і відповідачем.

Відповідачем доведено факт поставки лісопродукції видатковими накладними та товаро- транспортними накладними на суму 1322037,00грн, які є найбільш повними доказами щодо поставки товару.

Щодо тверджень відповідача про відсутність договірних зобов"язань між сторонами, слід зазначити, що у наданих відповідачем накладних в графі "основа"- зазначено "згідно договору" .

За змістом статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З посиланням на умови пункту 6.3 Договору № 22/06 позивач провів нарахування постачальнику 39586,09грн. пені та 26922,21грн. штрафу.

П. 6.3 Договору за порушення продавцем п.5.4 Договору № 22/06 , продавець сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недопоставленої лісопродукції за кожен день прострочення, у випадку прострочення поставки лісопродукції відповідно до п.5.4 даного договору більше 30-ти календарних днів продавець додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10% від вартості непоставленої лісопродукції.

Вищевказаний пункт договору відсилає до п.5.4 Договору № 22/06, яким встановлено, що при зміні параметрів товару ціна їх узгоджується додатково.

Будь- яких доказів зміни параметрів товару позивач не надав, отже у суду відсутні правові підстави для проведення нарахування пені та штрафу.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем частково спростовано доводи позовної заяви, отже суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме до стягнення належить 29670грн. основного боргу, в частині стягнення 240252,18грн. основного боргу 39586,09грн. пені та 26922,21грн. штрафу - відмовити.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В

позов Приватного підприємства "Тайфун-Плюс", вул.Шашкевича,41, с.Ожидів, Буський район, Львівська область до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості в сумі 336 430 грн 48 коп. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства "Тайфун-Плюс", вул.Шашкевича,41, с.Ожидів, Буський район, Львівська область (код 36741547)- 29 670грн.00коп. заборгованості та 444,59судового збору.

Видати наказ.

В частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 - 240252,18грн. основного боргу 39586,09грн. пені та 26922,21грн. штрафу - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.02.18

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.