ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Справа № 917/1722/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В. І. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідачів - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу учасника з повною відповідальністю командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС", ОСОБА_1 (№3902П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 28.11.2017 у справі № 917/1722/17 (повний текст складено 04.12.2017 в приміщенні зазначеного суду суддею Гетя Н.Г.)

за позовом учасника з повною відповідальністю командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС", ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36016

до 1. ОСОБА_2, АДРЕСА_2, 36023

2. ОСОБА_3 АДРЕСА_3

про усунення перешкод в управлінні товариством

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2017 року учасник з повною відповідальністю командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС", ОСОБА_1, звернулась до господарського суду з позовом про усунення перешкоди в управлінні командитним товариством "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС" з боку громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв'язку з невиконанням ними своїх майнових зобов'язань перед товариством, невиконанням вимог господарського кодексу України та норм установчого договору про подальшу діяльність командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС", зареєстрованого розпорядженням Полтавського міськвиконкому №144-р від 27 лютого 2001 року, позбавивши учасників з повною відповідальністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з моменту прийняття судом свого рішення права учасника з повною відповідальністю командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС", в тому числі права на управління товариством.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 28.11.2017 у справі № 917/1722/17 відмовлено у задоволенні позову.

Учасник з повною відповідальністю командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС", ОСОБА_1, з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. Судові витрати покласти на відповідачів.

В обгрунтування апеляційних вимог заявник посилається на те, що судом першої інстанції, на його думку, було без обгрунтування відмовлено у задоволенні заяви про залучення до участі у справі третьої особи командитне товариство "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС".

Також, апелянт зазначає, що, на його думку, господарський суд Полтавської області залишив поза увагою те, що в позові позивач не просив суд виключити відповідачів із складу учасників з повною відповідальністю з командитного товариства, а просив усунути перешкоди в управління товариством. Також позивач зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надали суду жодних доказів на підтвердження своєї реєстрації суб'єктом підприємництва, що позбавляє їх права бути повними учасниками командитного товариства. Тобто, учасники з повною відповідальністю командитного товариства «Позняковські, Капінуси та інші - фірма «ЛЮКС» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент подання позову не мають реального (підтвердженого офіційними бухгалтерськими документами) вкладу до статутного фонду командитного товариства, а тому, на думку позивача, не можуть в подальшому управляти товариством з правами повних учасників командитного товариства.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.12.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою учасника з повною відповідальністю командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС", ОСОБА_1 на рішення господарського суду Полтавської області від 28.11.2017 у справі № 917/1722/17 та запропоновано відповідачам надати суду відзиви на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 263 ГПК України, а також докази надсилання (надання) копій відзивів та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 призначено справу до розгляду на 30.01.2018.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 виправлено описку в ухвалі Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 у справі № 917/1722/17, зазначивши вірну дату та час призначеного судового засідання, а саме "06.02.2018 на 12:00 год."

В судове засідання, призначене на 06.02.2018 представники сторін не з'явились, причину неявки не повідомили, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, будь-яких письмових клопотань (в т.ч. і про відкладення розгляду справи) не заявляли.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу позивача за відсутності представників сторін, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до установчого договору, перереєстрованого у Виконкомі Полтавської міської ради розпорядженням №144-р від 27.02.2001, статутний фонд командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС" (далі - Товариство) створюється учасниками та вкладниками діяльності у розмірі 4500,00 грн.

Установчим документом командитного товариства є засновницький договір про командитне товариство, який крім умов, передбачених ст. 4 ЗУ "Про господарські товариства", повинен включати розмір часток кожного з учасників з повною відповідальністю, розмір, склад і порядок внесення ними вкладів, форму їх участі у справах товариства. В засновницькому договорі стосовно вкладників вказуються тільки сукупний розмір їх часток у майні товариства, а також розмір, склад і порядок внесення ними вкладів.

У відповідності до п.4.1 установчого договору членами Товариства є всі фізичні та юридичні особи, які мають частку (вклад) у статутному фонді Товариства, визначену цим договором або змінами та доповненнями до нього. Члени товариства розподіляються на учасників з повною відповідальністю в подальшому «Учасники») та учасників, відповідальність яких обмежується вкладом у майні товариства (в подальшому «Вкладники»).

Відповідно до п. 4.3 установчого договору члени товариства зобов'язані:

- додержуватися установчих документів Товариства і виконувати рішення зборів учасників,

- виконувати свої зобов'язання перед Товариством, в тому числі і пов'язані з майновою участю, а також вносити вклади у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчим договором Товариства;

- не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність Товариства, обсяг та перелік якої встановлюється виконавчим органом;

- виконувати вимоги чинного законодавства України;

- не брати участі у будь-яких товариствах (крім акціонерних товариств), які мають однорідну з командитним товариством мету діяльності;

- сприяти Товариству у досягненні його мети та не ставити перепони у його роботі;

- в повному обсязі і своєчасно виконувати рішення вищого органу. часники зобов'язані брати участь у роботі вищого органу.

Відповідно до ст. ЗУ «Про господарські товариства» вкладники командитного товариства повинні вносити вклади і додаткові внески у розмірі, способами і у порядку, передбаченими засновницьким договором.

Учасниками з повною відповідальністю є: ОСОБА_4 - частиною приватизованого майна магазину "ЛЮКС", яка оцінена в сумі 2500,00 грн. (55,56%); ОСОБА_2 - частиною приватизованого майна магазину "ЛЮКС", яка оцінена в сумі 500,00 грн. (11,11%); ОСОБА_3 - ОСОБА_4 частиною приватизованого майна магазину "ЛЮКС", яка оцінена в сумі 500,00 грн. (11,11%); ОСОБА_5 - грошовими коштами в сумі 500,00 грн, які вносяться протягом року з дня реєстрації цього договору (11,11%); вкладники - ОСОБА_6 частиною приватизованого майна магазину "ЛЮКС", яка оцінена в сумі 500,00 грн. (11,11%).

Командитне товариства належить до господарських товариств. Господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Учасником господарського товариства може бути фізична або юридична особа.

Господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Вкладом до статутного капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства.

Отже, учасником товариства можна стати лише за умови внесення передбаченого вкладу до статутного капіталу. А умовою участі в товаристві є підприємницька діяльність від імені товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були прийняті в якості повних учасників командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС" без сплати учасниками внеску до статного капіталу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вкладу ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до статутного фонду командитного товариства, оскільки вони не приймали участі у приватизації магазину «ЛЮКС»., також ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не надали докази про їх вступ у спадщину після померлого ОСОБА_8. Свідоцтва про право власності на спадкове майно від померлого ОСОБА_8 ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в матеріалах справи також не міститься.

Тобто, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 внески до статутного капіталу товариства не вносили.

За приписами ч. 3 ст. 144 ЦКУ статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства.

Якщо ж вклади не внесені або неповністю, загальні збори учасників приймають одне з таких рішень:

· про виключення із складу товариства тих учасників, які не внесли (не повністю внесли) свої вклади, та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

· про зменшення статутного капіталу та про визначення порядку перерозподілу часток у статутному капіталі;

· про ліквідацію товариства.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що прийняття одного з таких рішень не обов'язок, а право загальних зборів учасників. Жодної відповідальності за несплату вже зареєстрованого статутного капіталу чинним законодавством не визначено: це питання лежить в сфері компетенції загальних зборів підприємства - висувати чи не висувати перед засновниками певні вимоги щодо перерозподілу часток, зменшення статутного капіталу чи ліквідації підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, загальними зборами не було прийнято рішення про виключення із складу командитного товариства ОСОБА_7 та ОСОБА_3

В цьому аспекті колегія суддів підкреслює, що виключення учасника з товариства, рівно як і «позбавлення прав учасника товариства» (що, на думку колегії, є юридично еквівалентною дією з огляду на повне припинення корпоративних прав), не входить до компетенції суду, в силу чого суд, навіть встановивши факт невиконання обов'язку внесення внеску до статутного капіталу, не має права виносити рішення про виключення учасника, або «припинення корпоративних прав».

Також, як встановлено колегією суддів, в якості ще однієї підстави позовних вимог позивач вказує про відмову відповідачів брати участь у підприємницькій діяльності товариства, їх самоусунення від управління справами товариства.

Дослідивши зібрані по справі докази, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів ухилення відповідачів від участі

Відповідно до 8.3. установчого договору про проведення загальних зборів Товариства учасники повідомляються шляхом розміщення на підприємстві відповідного оголошення, листом або по телефону із зазначенням часу ї місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 3 дні до скликання зборів учасників Товариства.

Доказів такої відмови в матеріалах справи не міститься, як і не міститься доказів належного повідомлення про проведення загальних зборів Товариства зазначених учасників в порядку п. 8.3. установчого договору, а саме шляхом розміщення на підприємстві відповідного оголошення, листом або по телефону із зазначенням часу ї місця проведення зборів та порядку денного.

За таких умов колегія суддів вважає зазначену вище підставу позову не доведеною.

Крім того, колегія суду знову ж зазначає про те, що «припинення корпоративних прав» учасників товариства не входить до компетенції суду.

Крім того, позивач посилається на те, що у відповідності до п. 7 ст. 80 ГК України учасниками повного товариства, повними учасниками командитного товариства можуть бути лише особи, зареєстровані як суб'єкти підприємництва.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на даний час не зареєстровані як суб'єкти підприємницької діяльності.

В цій частині колегія суддів зазначає, що право здійснювати підприємницьку діяльність чи утриматися від такої належить виключно фізичним особам, які реалізують це право на свій розсуд.

Небажання відповідачів займатися підприємницькою діяльністю, на думку колегії суддів, є законним способом реалізації права, за яке особа не може бути притягнена до жодних санкцій.

Так, відповідно до приписів ст. 15 ЦК України особа звертається до суду за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

Матеріали справи не містять зазначення, яке саме право фізичної особи ОСОБА_1 порушено внаслідок законної реалізації своїх прав відповідачами.

Аналогічно матеріали справи не містять зазначення, в чому полягає законний інтерес позивача.

Під законним інтересом колегія суддів розуміє юридичний дозвіл, що закріплений в законі або випливає з його змісту та виражається в можливостях суб'єкта права користуватися визначеним благом, а також звертатися по захист до компетентних державних органів або громадських організацій з метою задоволення своїх потреб, які не суперечать суспільним.

Такого інтересу та підстав його захисту позивач не наводить.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Так, колегія суддів зазначає, що з аналізу позовних вимог вбачається, що вимога про усунення перешкод в управлінні товариством є за своєю юридичною суттю ідентичною вимозі про виключення відповідачів зі складу учасників з повною відповідальністю командитного товариства.

Питання виключення учасника товариства регулюється Цивільним кодексом України, Законом України "Про господарські товариства", Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Статтею 134 Цивільного кодексу визначено, командитне товариство створюється і діє на підставі засновницького договору. Засновницький договір підписується усіма повними учасниками. Засновницький договір командитного товариства крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, має містити відомості про: розмір та склад складеного капіталу товариства; розмір та порядок зміни часток кожного з повних учасників у складеному капіталі; сукупний розмір вкладів вкладників. До командитного товариства застосовуються положення про повне товариство, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншим законом.

Щодо командитного товариства застосовуються положення статей 67-74 Закону України "Про господарські товариства" з урахуванням особливостей, передбачених статтями 78-83 Закону України "Про господарські товариства".

Відповідно до ст. 128 ЦК України, учасник повного товариства, який систематично не виконує чи виконує неналежним чином обов'язки, покладені на нього товариством, або який перешкоджає своїми діями (бездіяльністю) досягненню цілей товариства, може бути виключений із товариства у порядку, встановленому засновницьким договором .

Аналогічна позиція викладена у ст.72 11 Закону України "Про господарські товариства".

Частиною 3 ст. 100 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник товариства у випадках, встановлених установчими документами або законом, може бути виключений з товариства.

Пунктом 29 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" визначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних з виключенням учасника з товариства зазначено, що господарські суди, як випливає зі змісту статті 64 Закону України "Про господарські товариства", повинні дослідити всі обставини, пов'язані з виключенням учасника з товариства, дати оцінку його поведінці, встановити наявність негативних для товариства наслідків у зв'язку з діями (бездіяльністю) учасника. Якщо негативні наслідки ще не настали, потрібно правильно визначити вірогідність їх настання. Необхідно встановити причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) учасника товариства та негативними наслідками для товариства, а також дослідити мотиви поведінки учасника, форму вини тощо.

Вирішуючи питання про наявність факту перешкоджання учасником своїми діями досягненню цілей товариства, необхідно встановити, що поведінка учасника суттєво ускладнює діяльність товариства чи робить її практично неможливою.

Крім того, у абз. 2 п. 3.10. рекомендацій Вищого господарського суду України від 28.12.2007 р. №04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" зазначено, що у вирішенні спорів, пов'язаних з виключенням таких учасників з відповідних товариств, господарським судам слід враховувати, що прийняття рішення про виключення учасника з господарського товариства законом віднесено до компетенції учасників цих товариств, а не господарського суду. Суд лише перевіряє обґрунтованість та законність прийняття рішення про виключення учасника у разі подання останнім позову про визнання такого рішення недійсним.

Докази невиконання учасником товариства обов'язків, передбачених Законом та Статутом товариства повинні розглядатися у взаємозв'язку з наявними негативними для товариства наслідками.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, що має наслідком відмову у їх задоволенні.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заперечення позивача фактично зводяться до того, що судом першої інстанції було без обгрунтування відмовлено у задоволенні заяви про залучення до участі у справі третьої особи командитне товариство "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС".

Так, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що такі твердження позивача позбавлені належної переконливості, оскільки як вбачається з матеріалів справи позивачем всупереч вимог ст. 27 України ГПК України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) не вказується, на яких підставах належить залучити командитне товариство "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС" в якості третьої особи.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу учасника з повною відповідальністю командитного товариства "Позняковські, Капінуси та інші - фірма "ЛЮКС", ОСОБА_1 на рішення господарського суду Полтавської області від 28.11.2017 у справі № 917/1722/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 28.11.2017 у справі № 917/1722/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 12.02.2018.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.