ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 лютого 2018 р. Справа № 903/951/17

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Володимир-Волинського агротехнічного коледжу

про стягнення 8839,95 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Безпалюк О. Л., дов. № 14-72 від 14.04.2017 року;

від відповідача: н/з.

Права та обов'язки учаснику судового процесу роз'яснені відповідно до ст. 42 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Суть: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовною заявою до господарського суду, в якій просить стягнути з відповідача - Володимир-Волинського агротехнічного коледжу 8839,95 грн., з них 2993,64 грн. - пені, 651,40 грн. - 3% річних, 5194,91 грн. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням умов договору № 465/14-ТЕ-2 купівлі-продажу природного газу від 31.01.2014 року щодо своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Ухвалою суду від 22.12.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.01.2018 року.

Ухвалою суду від 22.01.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2018 року.

Відповідач відзиву на позов не представив, у судове засідання 06.02.2018р. не з'явився, ухвала суду від 22.01.2018р. направлена останньому за адресою: 44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, вул. Генерала Шухевича, буд. 27, яка зазначена в позовній заяві та відповідає адресі згідно витягну з ЄДРПОУ.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, позов просить задовольнити.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд при розгляді справи по суті, -

в с т а н о в и в:

31.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Володимир-Волинським агротехнічним коледжем (далі - покупець) укладено договір №465/14-ТЕ-2 купівлі - продажу природного газу (а.с. 13-18) (далі-Договір).

06.03.2014р., 30.04.2014р.,16.10.2014р. та 24.11.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Володимир-Волинським агротехнічним коледжем укладено додаткові угоди №1, 2, 3/7, 4 до Договору відповідно (а.с.19-22).

Відповідно до п.1.1 Договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014р. природний газ, а покупець прийняти та оплатити природний газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п.4.1 Договору кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.п.7.1-7.2 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором. У разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем п.6.1 умов цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно п.9.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором(строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно розділу 11 Договору, останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014р. і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 31753,33 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу.

Судом встановлено, що зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені відтисками печаток господарюючих суб'єктів, містять всі визначені законодавством обов'язкові реквізити, в повному об'ємі відображають зміст та обсяги здійснених сторонами на їх підставі згідно умов підписаного договору №465/14-ТЕ-2 від 31.01.2014р. впродовж 2014р. господарських операцій.

Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання в частині проведення з позивачем розрахунків по оплаті переданого природного газу (у порядку та строки, визначені вище) виконував неналежним чином, чим порушив п.6.1 Договору. Платежі проводились із порушенням строків оплати, що в свою чергу, призводило до виникнення боргу.

Зазначене підтверджується розрахунками позивача та довідкою по операціях за договором (а.с.8-10, 12).

Згідно ст.144 Господарського кодексу України(далі - ГК України), майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір купівлі-продажу природного газу №572/14-ТЕ-2 від 28.11.2013р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Станом на день розгляду справи заборгованість по основному боргу відповідача перед позивачем відсутня, що стверджується оборотно-сальдовою відомістю позивача(а.с.11), проте останній несвоєчасно проводив оплату за отриманий природний газ, тому позивачем нараховано відповідачу 2993,64 грн. - пені, 651,40 грн. - 3% річних, 5194,91 грн. - інфляційних втрат.

Зокрема, щодо стягнення з відповідача пені в сумі 2993,64 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ", суд дійшов висновку, що нарахування пені здійснено вірно, а тому вимога про її стягнення підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 651,40 грн. - 3% річних та 5194,91 грн. - інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох відсотків річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ", суд дійшов висновку, що нарахування 3% річних в сумі - 651,40 грн. та інфляційних втрат в сумі 5194,91 грн. здійснено вірно, тому є правомірним та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача 8839,95 грн., з них 2993,64 грн. - пені, 651,40 грн. - 3% річних, 5194,91 грн. - інфляційних втрат підставна та підлягає до задоволення.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 527, 549, 599, 611, 625, 629, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 144, 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Володимир-Волинського агротехнічного коледжу (44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, вул. Генерала Шухевича, буд. 27, ) в користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 8839,95 грн., з них 2993,64 грн. - пені, 651,40 грн. - 3% річних, 5194,91 грн. - інфляційних, а також 1600 грн. витрат по судовому збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Рівненського апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

08.02.2018 року.

Суддя С. В. Костюк