УХВАЛА

м. Київ

08.02.2018Справа № 910/1277/18

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСТ-1»

Про забезпечення позову

поданою разом із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСТ-1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Гранум» про стягнення 155436,42 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АІСТ-1» (далі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (поданою разом із позовною заявою) шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Гранум», що знаходяться на банківських рахунках на суму 155436,42 грн.;

- накладення арешту на рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Гранум» в межах суми 155436,42 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСТ-1» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (ч. 4 ст. 139 ГПК України).

Проте, заявником не дотримано вимог ч. 1, ч. 4 ст. 139 ГПК України, оскільки заява про забезпечення позову:

- не містить номерів засобів зв'язку та адреси електронної пошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Гранум» без зазначення обґрунтування та доводів про те, що такі відомості не відомі;

- не містить інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, таких як: зазначення, яке саме майно слід піддати арешту, кому воно належить і на яких правових підставах, у кого і за якою адресою воно знаходиться;

- не містить обґрунтування вжиття доцільності кожного із заявлених заходів забезпечення позову: накладення арешту на рахунки, накладення арешту на рухоме майно, накладення арешту на нерухоме майно;

- не містить обґрунтування необхідності застосування обраних ним заходів забезпечення позову.

Визначаючи вищенаведені відомості як "потрібні для забезпечення позову", суд виходив з того, що за приписами ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Додатково суд звертає увагу заявника на наступне.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, щодо сплати судового збору.

Згідно з ч. 5 ст. 139 ГПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до листа Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, згідно з Бюджетним кодексом України, Законом України "Про судовий збір", наказом Міністерства фінансів України № 11 від 14.01.11. «Про бюджетну класифікацію», банківські реквізити для сплати судового збору до Господарського суду міста Києва наступні: одержувач: ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001, призначення платежу: судовий збір за подання якої заяви (зазначити найменування документа, дії) в Господарський суд міста Києва.

В якості доказів сплати судового збору за заяву про забезпечення позову до Господарського суду міста Києва позивачем подано квитанцію № 10 від 05.02.18., з якої вбачається, що судовий збір в сумі 881,00 грн. сплачено за позовом ТОВ «АІСТ-1», в той час як Товариством з обмеженою відповідальністю «АІСТ-1» вказану квитанцію долучено до заяви про забезпечення позову в якості доказів сплати судового збору за вказану заяву.

Частиною 7 ст. 140 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСТ-1» про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

В той же час, суд наголошує, що повернення заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав не перешкоджає повторному зверненню до суду з відповідною заявою після усунення визначених вище недоліків.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСТ-1» про забезпечення позову повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 08.02.18. та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко