ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.02.2018 Справа № 908/233/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, розглянувши заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» від 06.02.2018 за вих. № 28-23/3032 про видачу судового наказу

заявник: Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код 19355964)

боржник: Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926)

про стягнення заборгованості за договором № 12-7 про спільне використання технологічних електричних мереж від 01.01.2013, на підставі рахунку № 794 від 30.11.2017 у розмірі 101 646,85 грн., 2569,63 грн. пені та 267,35 грн. 3% річних

без виклику представників сторін

встановив:

13.02.2018 до господарського суду Запорізької області звернулось Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» з заявою від 06.02.2018 за вих. № 28-23/3032 про видачу судового наказу щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» заборгованості за договором № 12-7 про спільне використання технологічних електричних мереж від 01.01.2013 у розмірі 101 646,85 грн., 2 569,63 грн. пені та 267,35 грн. 3% річних.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2018 вказану заяву передано для розгляду судді Горохову І.С.

Заява обґрунтована невиконанням з боку боржника умов договору про спільне використання технологічних мереж № 12-7 від 01.01.2013 в частині оплати послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, на підставі рахунку-фактури № 794 від 30.11.2017 та акту прийому-здачі наданих послуг за листопад 2017 № 11-17 від 30.11.2017.

Судом задоволено заяву про видачу судового наказу в частині стягнення 101 646,85 грн. заборгованості за договором про спільне використання технологічних мереж № 12-7 від 01.01.2013, про що судом 15.02.2018 видано відповідний судовий наказ.

Крім суми заборгованості за договором у сумі основного боргу, заявлено також вимогу про стягнення пені у розмірі 2 569,63 грн. та 3% річних у розмірі 267,35 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України інших нарахувань (зокрема, 3% річних) у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Крім того, як зазначено у Пояснювальній записці до проекту Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 6232 від 23.03.2017 у господарському та цивільному видах судочинства запроваджується можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження. Так, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд видає судовий наказ про стягнення заборгованості з боржника.

За правилами ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Частиною 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки стягнення пені та 3% річних є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, які є предметом договору, правовим наслідком порушення зобов'язання у разі прострочення його виконання, а також враховуючи можливість стягнення неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження, вимоги про стягнення пені та 3% річних не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги можливість розгляду вимог про стягнення пені та трьох процентів річних окремо у спрощеному позовному провадженні, суд в задоволенні заяви про видачу судового наказу до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в частині стягнення 2569,63 грн. пені та 267,35 грн. 3% річних відмовляє.

Керуючись ч. 1 ст. 148, ст. 150, п. 3 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» у видачі судового наказу про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» пені в розмірі 2569,63 грн. пені та 3% річних в розмірі 267,35 грн.

2. Звернути увагу учасників судового процесу, що з судовим рішенням можливо ознайомитися в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади: http://court.gov.ua/fair/sud5009/. Електронна адреса господарського суду Запорізької області: inbох@zp.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання (ст. ст. 235, 255, 256 ГПК України). Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано 15.02.2018.

Суддя І.С. Горохов