РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2018Справа № 910/21641/17

За позовомДержавного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
доПублічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації»
простягнення 454528 грн. 50 коп.

Суддя Отрош І.М.

Секретар судового засідання Савінкова Ю.Б.

Представники учасників справи:

від позивача: Яковченко Р.Г. - представник за довіреністю № 65 від 27.03.2017;

від відповідача: Бойчук О.О. - представник за довіреністю № 08-0/07-57 від 02.01.2018;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» про стягнення 454528 грн. 50 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» було укладено Договір поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016, відповідно до умов якого третя особа зобов'язувалась поставити позивачу продукцію у порядку та строки, встановлені умовами договору.

Виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 було забезпечене безвідкличною банківською гарантією на суму 454528 грн. 50 коп., гарантом за якою є відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень».

Позивач вказав на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» з порушенням строків, встановленими умовами Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016, поставило позивачу товар, що є гарантійним випадком, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача (гаранта) з вимогою про сплату грошових коштів у сумі 454528 грн. 50 коп., забезпечених гарантією. Однак, відповідач не сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 454528 грн. 50 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21641/17, розгляд справи призначено на 12.01.2018.

27.12.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що на вимогу позивача про виконання банківської гарантії та виплату грошових коштів у сумі 454528 грн. 50 коп. ним було надано обґрунтовану відмову так як банківська гарантія не передбачає такого гарантійного випадку як несвоєчасне виконання зобов'язання, а гарантійним випадком є невиконання зобов'язання в цілому.

При цьому, відповідач вказав на те, що прострочення виконання боржником зобов'язання з поставки товару має наслідком стягнення з відповідача штрафних санкцій, передбачених умовами Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2018 постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.02.2018.

22.01.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що він не отримував від відповідача відповіді на вимогу про виплату гарантії на суму 454528 грн. 50 коп. Позивач вказав на те, що умовами Гарантії передбачено, що гарантійна сума виплачується гарантом у випадку невиконанням принципалом своїх зобов'язань у відповідності до договору. При цьому, несвоєчасне виконання обов'язку з поставки продукції є саме невиконанням зобов'язань у відповідності до договору

31.01.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначив, що єдиним гарантійним випадком за наданою відповідачем гарантією є саме невиконання зобов'язання постачальника (третьої особи) з поставки продукції, а не прострочення виконання вказаного зобов'язання.

При цьому, відповідач вказав на те, що позивачем вже було стягнуто з третьої особи штрафні санкції за прострочення поставки продукції за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 (справа № 910/18384/17).

01.02.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач вказав на те, що гарантійним випадком за Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 є невиконання принципалом своїх зобов'язань у відповідності до договору (Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016), тобто, в тому числі і за невиконання зобов'язання з поставки товару у встановлений договором строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно зі ст. 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Представник третьої особи у підготовче засідання 02.02.2018 не з'явився, клопотань про відкладення підготовчого засідання не подавав, про призначене підготовче засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку про повернення поштового відправлення у зв'язку з тим, що адреса за вказаною адресою не знаходиться, та поштовим конвертом, в якому ухвала суду від 12.01.2018 у справі № 910/21641/17 була надіслана на адресу третьої особи.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що третя особа не повідомила суд про іншу адресу, відмінну від адреси місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації», яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку про належне повідомлення третьої особи про дату, час та місце підготовчого засідання у справі № 910/21641/17.

Крім того, ухвала суду від 07.12.2017 про порушення провадження у справі № 910/21641/17 була надіслана на адресу третьої особи, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та була отримана представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що третя особа була належним чином повідомлена та достовірно обізнана про розгляд справи № 910/21641/17 Господарським судом міста Києва та як заінтересована особа могла скористатися своїми правами на участь у судових засіданнях та подання будь-яких процесуальних заяв при розгляді справи, дізнавшись, зокрема, про час, дату та місце розгляду справи з Єдиного державного реєстру судових рішень чи на офіційному сайті Господарського суду міста Києва (у випадку неотримання ухвали суду про дату, час та місце розгляду справи).

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 02.02.2018 представники позивача та відповідача подали письмові згоди про перехід до розгляду справи по суті у даному судовому засіданні.

Враховуючи вчинення судом всіх дій, необхідних у підготовчому провадженні та відсутність клопотань учасників справи про відкладення підготовчого засідання, 02.02.2018 судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, про що зазначено у протоколі судового засіданні від 02.02.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 02.02.2018 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.02.2018 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 02.02.2018 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані учасниками справи докази, заслухавши усні пояснення представників позивача і відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2016 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» (постачальник) укладено Договір поставки № 02-1/4583-16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупцю продукцію у кількості, за переліком (номенклатурою), за ціною, з характери тисками (якістю), у порядку та строки, що визначаються умовами договору, а покупець зобов'язується здійснити оплату належно поставленої продукції на умовах договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 ціна за одиницю продукції (з усіма витратами, пов'язаними з продукцією та її поставкою (передачею) зазначена у розділі першому Специфікації (Додаток № 1 до договору). Ціна договору складається з усіх витрат, пов'язаних з продукцією та її поставкою, зокрема, навантаженням продукції, її перевезенням, перевантаженням, розвантаженням у покупця. Ціна договору становить 9090570 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє по 18.08.2017.

Згідно з п. 7.1 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 приймання-передачі продукції здійснюється сторонами відповідно до вимог чинних актів законодавства України, нормативних актів, рекомендацій виробника продукції в частині, що регламентують умови передачі покупцям продукції, а також нормативних документів.

Відповідно до п. 7.2 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 акт приймання-передачі продукції складається постачальником відповідно до вимог щодо складання первинних документів, інших вимог згідно з договором та передається ним покупцю (одержувачу) під час поставки (передачі) продукції. В акті сторони повинні зазначити номер та дату договору, номер та дату заявки покупця (на поставку продукції0, дату її отримання постачальником, найменування, кількість, ціну продукції, інші відомості при необхідності.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У Специфікації до Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 (Додаток № 1) сторони погодили найменування товару (металоконструкції до опор ПБЗЗО-7н у кількості 141 одиниць загальною вартістю 9090570 грн. 00 коп.), технічну специфікацію товару, місце поставки (ПС750кВ «Західноукраїнська» Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Жирова, вул. Енергетична, 1); термін поставки продукції (4 квартал 2016 року - 2 квартал 2017 року протягом 60 днів після заявки замовника).

Судом встановлено, що 19.12.2016 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016, якою сторони внесли зміни до Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016, зокрема, зазначивши, що загальна вартість товару становить 9090566 грн. 10 коп.; аванс - 4545283 грн. 05 коп.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 6.1 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 постачальник здійснює поставку продукції протягом строку поставки: у 4 кварталі 2016 року - 2 кварталі 2017 року протягом 60 днів після заявки замовника (до 30.06.2017), у кількості відповідно до Додатку № 1 до договору, інших умов договору, за заявками покупця, на умовах DDP за адресою поставки продукції відповідно до вимог покупця, зокрема згідно з умовами Додатку № 1 до договору; при цьому покупець вправі завчасно, однак не пізніше наступного дня після отримання повідомлення постачальника про готовність продукції (партії продукції) до поставки, конкретизувати (остаточно погодити) місце поставки (передачі) продукції.

В заявці покупця зазначається зокрема дата та номер договору, дата та номер заявки, найменування, кількість продукції, що підлягає поставці у конкретній партії згідно з заявкою та загальна вартість такої партії продукції, строк її поставки (однак, цей строк повинен бути не пізніше останнього числа строку поставки, визначеного договором), найменування одержувача продукції, адреса поставки (у разі, якщо дані щодо місця передачі продукції та/або одержувача зазнають змін); заявки надсилаються покупцем на зазначену в договорі адресу постачальника, а за визначеної сторонами потреби також з одночасним наданням факсимільного або e-mail повідомлення (згідно з даними постачальника, зазначеними у договорі).

У разі неможливості для покупця прийняти продукцію про це негайно повідомляється постачальник, і в подальшому поставка продукції здійснюється виключно після надання покупцем письмового повідомлення про його можливість прийняти продукцію, зокрема за погодженою сторонами адресою поставки, зазначеному покупцем одержувачу; постачальник повинен здійснити таку поставку (передачу) продукції протягом строку та за адресою згідно з зазначеним повідомленням.

Постачальник протягом одного робочого дні з дня отримання заявки або повідомлення покупця повинен підтвердити її/його отримання (на факс та/або e-mail покупця,які будуть зазначені в заявці/повідомленні покупця). Відокремлений підрозділ покупця, який визначений як одержувач продукції, забезпечує прийняття продукції (із наданням довіреності для прийняття-передачі продукції).

Датою поставки (передачі) продукції (партії) визначається дата підписання покупцем акту. Право власності, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження продукції переходить до покупця з дати підписання ним акту.

У позовній заяві позивач вказав на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» поставили продукцію за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 з порушенням строків поставки, встановлених вказаним договором.

Позивачем долучено до позовної заяви копію заявки вих. № 01/4526 від 27.04.2017, адресованої Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації», в якій позивач, у зв'язку з виробничою необхідністю, просить третю особу (постачальника) поставити продукцію у строк до 30.06.2017 металоконструкції до опор ПБ330-7н у кількості 141 одиниці на загальну суму 9090566 грн. 10 коп.

Відповідно до п. 6.1 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 постачальник протягом одного робочого дні з дня отримання заявки або повідомлення покупця повинен підтвердити її/його отримання (на факс та/або e-mail покупця,які будуть зазначені в заявці/повідомленні покупця).

Позивачем долучено до позовної заяви копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» вих. № 96 від 28.04.2017, надісланого факсом, в якому третя особа зазначає, що у відповідь на лист позивача вих. № 01/4526 від 27.04.2017 замовлення позивача прийняте до виконання.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 у справі № 910/18384/17 (за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 358529 грн. 36 коп., нарахованих у зв'язку з простроченням поставки товару за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016) встановлені обставини прострочення виконання відповідачем обов'язку з поставки продукції у встановлені договором поставки строки.

Судом встановлено, що 22.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» поставило Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 27.06.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 06.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 07.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 10.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 10.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 11.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 13.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 17.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 19.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 27.07.2017 - товар на суму 709193 грн. 10 коп.; 31.07.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.02.08.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп.; 02.08.2017 - товар на суму 644721 грн. 00 коп., що разом становить 9090566 грн. 10 коп., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб позивача і третьої особи (копії актів долучені позивачем до позовної заяви).

Таким чином, враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» повинно було поставити товар у строк до 30.06.2017 та беручи до уваги дати фактичного виконання третьою особою обов'язку з поставки товару (відповідно до актів приймання-передачі), суд дійшов висновку, що постачальником за договором поставки (Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації») було прострочено виконання зобов'язання з поставки товару.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 було забезпечено банківською гарантією Публічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» на суму 454528 грн. 50 коп.

За таких обставин, враховуючи неналежне виконання третьою особою свого зобов'язання з поставки товару за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 (прострочення поставки товару) позивач звернувся до відповідача як гаранта із вимогою № 01/9755 від 01.09.2017 про сплату 454528 грн. 50 коп., яка була отримана відповідачем 05.09.2017.

Позивач вказав на те, що вимога про сплату 454528 грн. 50 коп. була надіслана ним в межах строку дії гарантії та повністю відповідає умовам гарантії, наданої банком (відповідачем). Однак, відповідач не сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 454528 грн. 50 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Суд зазначає, що гарантія може забезпечувати як грошове так і не грошове зобов'язання боржника, так як законом не встановлено будь-яких обмежень щодо можливості застосування такого способу забезпечення в залежності від правової природи основного зобов'язання.

При цьому, відповідальність гаранта перед кредитором носить виключно грошовий характер. При порушенні боржником основного зобов'язання гарант повинен лише сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії, а не виконати забезпечене зобов'язання в натурі (передати товар, виконати роботи, надати послуги, тощо).

Відповідно до п. 2 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою НБУ 15.12.2004 № 639 (надалі - Положення) гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до якого банк-гарант (банк, який надає гарантію на користь бенефіціара) бере на себе грошове зобов'язання перед бенефіціаром (особа, на користь якої надається гарантія) сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов'язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до п. 5 розділу 1 Положення банк-гарант може надавати такі види гарантій: платіжні гарантії, гарантії повернення авансового платежу, тендерні гарантії (гарантії забезпечення пропозиції), гарантії виконання, гарантії повернення позики тощо.

Відповідно до ст. 562 Цивільного кодексу України зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов'язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов'язання.

Суд зазначає, що гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов'язання боржником. Проте, особливістю гарантії є те, що її чинність не залежить від дійсності або чинності основного зобов'язання, що забезпечується гарантією. Отже, гарантійне зобов'язання носить самостійний, автономний характер по відношенню до основного зобов'язання.

Водночас, оскільки гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов'язання боржником, законне право вимоги кредитора до гаранта може виникнути лише у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Згідно з п. 5 глави 2 розділу 2 Положення гарантія вважається чинною з дати її видачі, якщо в ній не зазначено інше. Датою видачі гарантії вважається день надіслання бенефіціару або банку бенефіціара, або авізуючому банку, або банкам-кореспондентам повідомлення із зазначенням умов гарантії або дата, зазначена на поштовій квитанції, що свідчить про надіслання гарантії поштовим зв'язком, або день передавання її представнику бенефіціара або принципала для подальшого передавання її бенефіціару. Облік наданої гарантії здійснюється в день набрання нею чинності за відповідними позабалансовими рахунками.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п'яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю не може перевищувати 5 відсотків вартості договору.

Судом встановлено, що 12.12.2016 Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» було видано Банківську гарантію забезпечення виконання зобов'язань № 5440/16-ГВ; принципал - Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації»; бенефіціар - Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго»; банк-бенефіціар - Публічне акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень»; сума гарантії - 454528 грн. 50 коп.; строк дії гарантії - до 08.09.2017 включно.

У вказаній банківській гарантії зазначено, що банк (відповідач) проінформований про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації» та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» буде укладений Договір про закупівлю товарів за державні кошти на поставку « 25.11.2 Вироби конструкційні металеві та їхні частини (44212000-9), 25.11.23-60.00 металоконструкції опор ПБ330-7н по об'єкту: ПЛ330кВ Західноукраїнська-Богородчани з реконструкцією ПС330кВ Богородчани та ПС750кВ Західноукраїнська» в результаті визнання принципала переможцем конкурсних торгів на закупівлю « 25.11.2 Вироби конструкційні металеві та їхні частини (44212000-9), 25.11.23-60.00 металоконструкції опор ПБ330-7н по об'єкту: ПЛ330кВ Західноукраїнська-Богородчани з реконструкцією ПС330кВ Богородчани та ПС750кВ Західноукраїнська».

Даною гарантією покриті лише можливі вимоги бенефіціара щодо виконання принципалом своїх зобов'язань щодо договору і не розповсюджуються на виплати штрафних санкцій та відшкодування збитків у будь-якому вигляді, а також комісійні виплати, передбачені або не передбачені договором та додатковими угодами до нього.

Гарант цією гарантіє безумовно і безвідклично зобов'язується протягом 5 банківських днів заплатити бенефіціару суму у розмірі, що не перевищує 454528 грн. 50 коп. (гарантійна сума) після отримання від бенефіціара письмової вимоги з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара із зазначенням у вимозі, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв'язку з невиконанням принципалом своїх зобов'язань у відповідності до договору.

Такі письмові вимоги бенефіціара повинні бути надані гаранту не пізніше 08.09.2017 включно. Письмова вимога бенефіціара про оплату направляється гаранту через банк бенефіціара, який засвідчить, що наявні підписи на даній вимозі є дійсними, мають юридичну силу та законне відношення до бенефіціара.

Зобов'язання гаранта перед бенефіціаром за цією гарантією обмежується загальною сумою, що не перевищує гарантійну суму та закінчується повністю і автоматично у нашому приміщенні 08.09.2017.

Ця гарантія набуває чинності з моменту підписання її гарантом і діє до 09.09.2017 включно. Будь-яка вимога повинна бути отримана гарантом не пізніше вищевказаної дати, після настання якої ця гарантія втрачає чинність незалежно від того, чи буде вона повернута для анулювання, чи ні. Зобов'язання гаранта за цією гарантією закінчуються також у разі закінчення строку дії гарантії.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 постачальник надає покупцю (не пізніше дати укладення Договору) забезпечення виконання договору у вигляді безумовної і безвідкличної банківської гарантії, оформленої на паперовому носії. Розмір забезпечення виконання договору (розмір банківської гарантії) становить 454528 грн. 50 коп.

Згідно з п. 5.2 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 банківська гарантія є чинною протягом строку, на який вона видана (строк дії банківської гарантії закінчується через 14 банківських днів після закінчення строку дії договору, в забезпечення якого вона видана) - по 08.09.2017.

Відповідно до п. 5.4 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 покупець повертає постачальнику забезпечення виконання договору (банківську гарантію) після належного виконання постачальником умов договору (щодо поставки товару в повному обсязі та без зауважень покупця) або дострокового розірвання договору сторонами (за їх взаємною згодою та за умови відсутності на дату розірвання договору невиконаних/неналежно виконаних постачальником з його вини зобов'язань щодо поставки товару), а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсним та у випадках, передбачених ст. 37 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Відповідно до п. 5.6 Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 забезпечення виконання договору (банківська гарантія) не повертається постачальнику у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов'язань, визначених договором (щодо поставки товару в повному обсязі та без зауважень покупця). У такому випадку покупець направляє банку-гаранту вимогу платежу за банківську гарантію.

Відповідно до ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Таким чином, зобов'язання гаранта здійснити його виконання відповідно до умов гарантії виникає лише після порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією. При цьому, для пред'явлення гаранту вимоги кредиторові достатньо лише факту порушення боржником виконання основного зобов'язання.

Як встановлено судом, у Банківській гарантії № 5440/16-ГВ від 12.12.2016, наданій Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень», зазначено, що даною гарантією покриті лише можливі вимоги бенефіціара щодо виконання принципалом своїх зобов'язань щодо договору і не розповсюджуються на виплати штрафних санкцій та відшкодування збитків у будь-якому вигляді, а також комісійні виплати, передбачені або не передбачені договором та додатковими угодами до нього.

Гарант цією гарантіє безумовно і безвідклично зобов'язується протягом 5 банківських днів заплатити бенефіціару суму у розмірі, що не перевищує 454528 грн. 50 коп. (гарантійна сума) після отримання від бенефіціара письмової вимоги з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара із зазначенням у вимозі, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв'язку з невиконанням принципалом своїх зобов'язань у відповідності до договору.

Таким чином, Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 було забезпечено виконання боржником (принципалом) негрошового зобов'язання, а саме зобов'язання з поставки товару відповідно до умов договору поставки, тобто в обсязі, порядку та строки, встановлені Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016.

Отже, по суті Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 забезпечувалось виконання зобов'язань принципала (Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації») у відповідності до Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016, зокрема, виконання ним зобов'язання з поставки товару у строки, встановлені Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, постачальником (Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетичні інновації») було прострочено поставку товару за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016, тобто, постачальник не виконав свої зобов'язання з поставки товару у строки, встановлені договором поставки.

За таких обставин, оскільки принципал не виконав свої зобов'язання з поставки товару у строки, встановлені договором поставки, а виконання принципалом зобов'язання з поставки товару у строки, передбачені умовами Договору поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 (як елемент належного виконання - «у відповідності до умов договору»), було забезпечено Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016, наданою Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень», враховуючи положення ч. 1 ст. 563 Господарського процесуального кодексу України, у відповідача (гаранта) виник обов'язок сплатити позивачу (кредитору) грошову суму відповідно до умов гарантії.

Враховуючи викладене, суд вважає необгрунтованими заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, що Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 забезпечувалось виконання принципалом зобов'язань саме з поставки товару, а не за прострочення поставки продукції.

При цьому, суд зазначає, що факт виконання боржником зобов'язання з поставки товару не спростовує обставин неналежного виконання такого зобов'язання (прострочення його виконання), яке існувало на момент виконання, а отже факт прострочення виконання зобов'язання (не залежно від кількості днів прострочення) є гарантійним випадком (відповідно до Банківської гарантії № 5440/16-ГВ від 12.12.2016) та підставою для отримання бенефіціаром (позивачем) гарантійної суми.

Суд зазначає, що враховуючи правову природу гарантії (її автономність та відсутність залежності від обставин припинення основного зобов'язання, про що зокрема свідчать також положення ч. 3 ст. 565 та ст. 568 ЦКУ) та характер основного зобов'язання, яке забезпечене гарантією (негрошове зобов'язання) - виплата гарантом суми, на яку видано гарантію, жодним чином не може зараховуватись в рахунок виконання основного зобов'язання та відповідно впливати на його чинність/припинення. При цьому, враховуючи умови гарантії - одного лише факту наявності прострочення виконання основного зобов'язання (незалежно від періоду та обсягу простроченого зобов'язання) достатньо для заявлення бенефіціаром вимоги до гаранта про виплату відповідного забезпечення; а отже фактичне виконання у повному обсязі основного зобов'язання в майбутньому жодним чином не впливає на обов'язок з виплати гарантійної суми, який виник у зв'язку з настанням гарантійного випадку в межах, обумовлених гарантією.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Таким чином, гарантія, по суті, носить штрафний характер (як форма забезпечення виконання зобов'язання) та передбачає для боржника можливі додаткові майнові втрати у випадку невиконання/неналежного виконання ним зобов'язань, передбачених основним договором, яка полягає у тому, що гарант в межах суми, сплаченої ним за гарантією, набуває прав зворотної вимоги (регресу) до боржника.

Згідно зі ст. 566 Цивільного кодексу України обов'язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов'язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред'явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із вимогою (вих. № 01/9755 від 01.09.2017), в якій повідомив про настання гарантійного випадку (невиконання принципалом зобов'язань у відповідності до договору), а саме невиконання у встановлені договором поставки строки обов'язку з поставки товару.

У Банківській гарантії № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 зазначено, що гарант цією гарантіє безумовно і безвідклично зобов'язується протягом 5 банківських днів заплатити бенефіціару суму у розмірі, що не перевищує 454528 грн. 50 коп. (гарантійна сума) після отримання від бенефіціара письмової вимоги з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара із зазначенням у вимозі, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв'язку з невиконанням принципалом своїх зобов'язань у відповідності до договору. Такі письмові вимоги бенефіціара повинні бути надані гаранту не пізніше 08.09.2017 включно. Письмова вимога бенефіціара про оплату направляється гаранту через банк бенефіціара, який засвідчить, що наявні підписи на даній вимозі є дійсними, мають юридичну силу та законне відношення до бенефіціара.

Судом встановлено, що вимога Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (вих. № 01/9755 від 01.09.2017) була надана ним у порядку, передбаченому Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 (через банк бенефіціара - ПАТ «Укрексімбанк»), та відповідає вимогам, встановленим у Банківській гарантії № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 (містить посилання на Банківську гарантію № 5440/16-ГВ від 12.12.2016, підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара із зазначенням у вимозі, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв'язку з невиконанням принципалом своїх зобов'язань у відповідності до договору).

Судом встановлено, що вказана вимога була отримана відповідачем у строки, встановлені Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 (до 08.09.2017 включно), а саме 05.09.2017, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту кур'єрської служби доставки (долучена позивачем до позовної заяви).

Відповідно до ч. 2 ст. 564 Цивільного кодексу України гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до ст. 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Як вбачається з Банківської гарантії № 5440/16-ГВ від 12.12.2016, гарант зобов'язується протягом 5 банківських днів заплатити бенефіціару суму у розмірі 454528 грн. 50 коп. після отримання від бенефіціара письмової вимоги.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу 2 Положення банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, має переконатися в достовірності цієї вимоги. У разі отримання вимоги від бенефіціара банк-гарант (резидент) повинен перевірити справжність підписів на вимозі або в разі отримання повідомлення від іншого банку про виставлення бенефіціаром вимоги - перевірити ключі, підписи, формат SWIFT. У разі потреби банк-гарант (резидент) надсилає запит до банку бенефіціара або іншого банку, через який було передано вимогу, для уточнення достовірності цієї вимоги/повідомлення. Банк-гарант (резидент) приймає вимогу, яка відповідає умовам гарантії, надсилає копію цієї вимоги принципалу (разом з копіями документів, якими вона супроводжувалась, якщо подання таких документів передбачалось умовами гарантії) після отримання відповідних уточнень, що підтверджують її достовірність, або до отримання таких уточнень. Якщо після подання копії вимоги принципалу банк-гарант отримує письмове підтвердження недостовірності пред'явленої вимоги, то банк-гарант надсилає письмове повідомлення про такий факт принципалу та бенефіціару.

Згідно з п. 2 глави 4 розділу 2 Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Відповідно до п. 3 глави 4 розділу 2 Положення сплата за вимогою/повідомленням коштів бенефіціару за гарантією здійснюється банком-гарантом (резидентом) на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги/повідомлення, та згідно з інструкціями і реквізитами, зазначеними в тексті гарантії та/або у вимозі/повідомленні, отриманими від бенефіціара/банку бенефіціара або іншого банку. Банк-гарант (резидент) здійснює перерахування коштів з рахунку, на якому обліковувалися кошти принципала для грошового забезпечення (покриття) гарантії, або з інших відповідних рахунків банку-гаранта (резидента). Якщо гарантія надавалася за рахунок іншого забезпечення, прийнятного для банку, то банк-гарант вирішує питання щодо погашення заборгованості принципала шляхом звернення стягнення на предмет застави або договірного списання коштів з поточних/депозитних рахунків принципала, або шляхом проведення інших дій, передбачених законодавством України (за умови, якщо це передбачено договором).

Судом встановлено, що 26.01.2018 (після звернення позивача з даним позовом до суду) відповідач направив позивачу відповідь (вих. № 08-0/08-1671 від 12.09.2017) на вимогу позивача щодо виплати грошових коштів за Банківською гарантією № 5440/16-ГВвід 12.12.2016 на суму 454528 грн. 50 коп., в якій вказав на те, що умовами банківської гарантії не передбачено такого гарантійного випадку як несвоєчасне виконання постачальником (принципалом) своїх зобов'язань за основним договором, у зв'язку з чим відповідач відмовив у задоволенні вимоги позивача про виплату банківської гарантії у сумі 454528 грн. 50 коп. за Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016.

Однак, суд вважає викладену банком у листі вих. № 08-0/08-1671 від 12.09.2017 підставу для відмову у виплаті гарантії за Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 необгрунтованою, оскільки, як встановлено судом, вказаною банківською гарантією забезпечувалось виконання принципалом зобов'язання з поставки товару, в тому числі, у строки, встановлені договором поставки.

Інших підстав для відмови у виплаті гарантії за Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 відповідачем у листі вих. № 08-0/08-1671 від 12.09.2017 та під час розгляду справи у суді наведено не було.

При цьому, суд вважає необгрунтованими твердження відповідача, що за прострочення поставки товару за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 передбачена відповідальність постачальника у вигляді штрафних санкцій, які були стягнути позивачем з третьої особи рішенням суду у справі № 910/18384/17, та прострочення поставки товару не є гарантійним випадком за Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016, оскільки, як встановлено судом, прострочення виконання постачальником обов'язку з поставки товару за Договором поставки № 02-1/4583-16 від 15.12.2016 є гарантійним випадком, передбаченим Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016, у зв'язку з чим у відповідача як гаранта виник обов'язок виплатити позивачу банківську гарантію відповідно до Банківської гарантіії № 5440/16-ГВ від 12.12.2016.

Враховуючи викладене, встановивши факт настання гарантійного випадку за Банківською гарантією № 5440/16-ГВ від 12.12.2016 (прострочення виконання принципалом обов'язку з поставки товару) та невиконання відповідачем (гарантом) обов'язку з виплати грошової суми у розмірі 454528 грн. 50 коп. (відповідно до Банківської гарантії № 5440/16-ГВ від 12.12.2016) у строки, встановлені у гарантії (протягом 5 банківських днів після отримання письмової вимоги), суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Публічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» про стягнення 454528 грн. 50 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (04119, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 83-Д; ідентифікаційний код: 33695095) на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код: 00100227) грошові кошти у розмірі 454528 (чотириста п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот двадцять вісім) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 6817 (шість тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 93 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.02.2018

Суддя І.М. Отрош