КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Справа№ 910/20316/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Раскевич Є.Л. представник згідно договору від 12.10.17 про надання правової допомоги

від відповідача 1: Самборський В.М. довіреність № 359 від 30.01.18

від відповідача 2: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року (повний текст складено 14.12.2017 р.)

у справі № 910/20316/17 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н"

до 1. Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Масбен"

про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Масбен" про визнання права ТОВ "Старт-Н" вимагати від ТОВ "Масбен" сплати суми боргу за кредитним договором №4М15105И від 25.12.2015 р. в розмірі 886261270,13 грн. за яким було сплачено ТОВ "Старт-Н" за ТОВ "Масбен" по договору поруки №4М15105И/П від 26.10.2016 р., та визнати відсутнім у ПАТ КБ "Приватбанк" права вимагати від ТОВ "Масбен" сплати суми боргу за кредитним договором №4М15105И від 25.12.2015р. в розмірі 886 261 270,13 грн. за яким було сплачено ТОВ "Старт-Н" за ТОВ "Масбен" по договору поруки №4М15105И/П від 26.10.2016р. (а.с. 6-7).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як поручителем за Договором поруки №4М15105И/П від 26.10.2016 р. виконано обов'язок боржника (ТОВ "Масбен") перед кредитором (ПАТ КБ "Приватбанк") за Кредитним договором №4М15105И від 25.12.2015р. шляхом сплати заборгованості в розмірі 886261270,13 грн. проте, на думку позивача, відповідачі не визнають факт погашення позивачем зазначеного боргу та факт переходу до позивача права вимоги за договором поруки № 4М15105И/П від 26.10.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі №910/20316/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.32-34).

29 грудня 2017 року ТОВ "Старт-Н" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі №910/20316/17, в якій просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апелянт зазначає, що ним надано докази на підтвердження наявності у нього порушеного права з огляду на те, що у зв'язку зі сплатою заборгованості позичальника, до нього, як поручителя перейшло право вимоги до позичальника на сплачену суму, а відповідачі на визнають зазначеного права позивача. Також апелянт зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції щодо недоведеності наявності суми заборгованості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2018 року, апеляційна скарга ТОВ "Старт-Н" у справі № 910/20316/17 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

15 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Старт-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі № 910/20316/17, зупинено дію зазначеного рішення, розгляд апеляційної скарги призначено на 06 лютого 2018 року.

У судовому засіданні 06 лютого 2018 року представник ТОВ "Старт-Н" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Представник ПАТ "Приватбанк" у судовому засіданні 06 лютого 2018 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з підстав відповідності його нормам матеріального та процесуального права.

Представник ТОВ "Масбен" у судове засідання 06 лютого 2018 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з ідентифікатором 243 (а.с. 71).

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

За змістом п.п. 3, 5 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права та надавши сторонам прийняти участь у судових дебатах, встановила наступне.

26 жовтня 2016 року між ТОВ "Старт-Н" (далі - позивач), як поручителем та ПАТ комерційний банк "Приватбанк" (далі - відповідач-1), як кредитором укладено Договір поруки № 4М15105И/П (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Масбен", (надалі - Боржник) своїх зобов'язань за кредитним договором № 4М15105И від 25.12.2015 (далі - Кредитний договір), а саме - з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору (а.с. 8).

Згідно з пунктами 4, 5 та 6 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору. У випадку невиконання боржником п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього Договору.

Відповідно до п. 8 Договору поруки, до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання зобов'язань за цим Договором (п. 11 Договору поруки).

Цей Договір укладено/підписано із використання електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 07.02.2013, укладеної сторонами.

Відповідно до платіжного доручення № 2281 від 28.10.2016 р. з призначенням платежу "исполнение обязательств по кред.договору № 4М15105И от 25.12.15 согласно договора поручительства № 4М15105И/П от 26.10.2016 г." позивач сплатив на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 886 261 270,13 грн. (а.с. 9).

Вказані обставини вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечуються, інших обставин справи та доказів їх існування сторонами до матеріалів справи надано не було.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись зі вказаним позовом позивач зазначає, що він як поручитель, здійснив погашення за боржника - ТОВ "Масбен" за кредитним договором № 4М15105И від 25.12.2015 р. суми боргу в розмірі 886261270,13 грн. перед відповідачем-1, тобто ним виконано зобов'язання за Договором поруки. Водночас оскільки відповідачі не визнають факт погашення позивачем зазначеного боргу та факт переходу до нього права вимоги за договором поруки № 4М15105И/П від 26.10.2016 р. оскільки відповідач-1 не ухиляється від виконання передбачених п. 10 Договору поруки та п. 1 ст. 556 ЦК України обов'язків, а саме не надає позивачу документів, які підтверджують обов'язок кредитора, позивач звернувся зі вказаним позовом.

Крім того у апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним надано докази на підтвердження наявності у нього порушеного права, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо недоведеності наявності суми заборгованості.

З'ясувавши обставини справи та перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

За приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; /…/. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

З умов Договору поруки вбачається, що у випадку невиконання боржником п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього Договору.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження пред'явлення відповідачем майнових вимог до поручителя, як і не містять будь-яких доказів на підтвердження наявності порушеного зобов'язання станом на момент сплати позивачем грошових коштів відповідачу, як не містить і доказів на підтвердження обсягу зобов'язань відповідача-2 станом на момент сплати позивачем відповідних коштів на рахунок позивача.

У відповідності до п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Правовий аналіз норм ч. 2 ст. 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15.

Поряд з цим позивачем не доведено того, що ним було повністю виконано зобов'язання з повернення кредитів та сплати відсотків за користування ними, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження обсягу таких зобов'язань та строків їх виконання.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідачами не визнаються або оспорюються обставини щодо сплати позивачем на користь ПАТ КБ "Приватбанк" коштів у розмірі 886261270,13 грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Масбен" за Кредитним договором № 4М15105И від 25.12.2015 р.

Матеріали справи не містять будь-яких вимог до будь-кого з відповідачів, чи вимог будь-кого з відповідачів до позивача з яких можливо було б встановити факт порушення чи невизнання прав відповідача у вказаних правовідносинах.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту порушення або невизнання відповідачами його прав або охоронюваних законом інтересів, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі за визначених позивачем обставин.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі № 910/20316/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі № 910/20316/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Н" на рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі №910/20316/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі №910/20316/17 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у справі №910/20316/17.

4. Справу №910/20316/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова

Дата складення повного тексту - 08.02.2018 р.