КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2018 р. Справа№ 911/2909/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання: Подоляк Р.Ю.

За участі представників: згідно з протоколом судового засідання від 31.01.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2017 року по справі № 911/2909/17 (Суддя - Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Южтеплоенергомонтаж»

до Товариства з обмеженою відповідальністю « Біогазенерго «

про стягнення 264 292,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Южтеплоенергомонтаж» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» про стягнення 264 292,82 грн. заборгованості, з яких: 238 400,83 грн. боргу за виконані згідно договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 роботи, 16 479,05 грн. пені, 7 453,94 грн. інфляційних втрат та 1 959 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.11.2017 року у справі № 911/2909/17 позовні вимоги ТОВ «Южтеплоенергомонтаж» задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Южтеплоенергомонтаж» 238 400,83 грн. боргу за виконані згідно договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 роботи, 13 925,22 грн. пені, 4 298,84 грн. інфляційних втрат, 1 665,54 грн. 3 % річних.

У задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Біогазенерго» звернулося до Київського апеляційного Господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2017 року, у справі № 911/2909/17 та прийняти нове рішення по справі, яким у частині задоволених позовних вимог ТОВ «Южетеплоенергомонтаж» відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є помилковим та таким, що прийняте без урахування всіх обставин справи, оскільки судом не було повністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.12.2017.

Через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, однак, в порушення ч. 4 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, позивачем не було додано доказів направлення відзиву іншим учасникам процесу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 відкладено розгляд справи на 31.01.2018.

30.01.2018 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

31.01.2018 представником позивача подано докази надсилання відзиву іншому учаснику процесу.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Дослідивши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Клопотання мотивоване тим, що повноважний представник не може з'явитись у судове засідання, оскільки буде зайнятий у іншому судовому засіданні, на підтвердження чого надано копію ухвали Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі № 911/2854/17. При цьому, засідання у даній справі відбувається в залі № 5, а засідання у справі, на яке посилається відповідач, відбувається в залі № 6 в приміщенні одного й того самого суду, однак в різний час.

З наведеного вбачається, що відповідач міг забезпечити як явку представника, яким подано клопотання про відкладення так і іншого повноважного представника, однак своїм правом не скористався, у зв'язку з чим, клопотання про відкладення розгляду справи відхиляється як необґрунтоване.

Крім того, враховуючи, що позивач надав докази направлення відзиву на адресу відповідача, колегія суддів дійшла висновку про прийняття відзиву до розгляду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, наявні в ній докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

26.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Южтеплоенергомонтаж» (Підрядник) було укладено договір підряду 7С-ЮТЕМ-2015, відповідно до якого підрядник зобов'язався своїми або залученими силами і засобами за замовленням замовника виконати у встановлений строк будівельно-монтажні роботи (надалі - роботи) на об'єкті будівництва - теплова електростанція потужністю 18МВт 11 черги, що працює на біопаливі, в смт. Іванків Київської обл., а замовник - прийняти виконані підрядником роботи та оплати їх.

Згідно з п.п. 2.1, 2.3.2. договору орієнтовна вартість робіт за договором становить 1 000 000 грн., в тому числі ПДВ - 166 666,67 грн. Остаточний розрахунок за виконані належним чином роботи замовник здійснює після підписання сторонами на умовах ст. 8 договору актів приймання-передачі на весь обсяг робіт за договором, з вирахуванням сплаченого авансу.

Після виконання всього обсягу робіт за договором підрядник зобов'язаний здати їх замовнику по акту приймання-передачі виконаних робіт. Замовник протягом 5-ти робочих днів з дня отримання від підрядника зобов'язаний повернути їх підряднику підписаними або подати обґрунтовану відмову від підписання акту (п.п. 8.1., 8.2. договору).

Відповідно до п. 13.2. договір є чинним з дати його підписання сторонами і до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Додатком на монтажні/інші роботи № 1 від 20.11.2015 (форма № 2) сторонами погоджено, що загальна вартість робіт становить 298 802,82 грн. з урахуванням ПДВ.

Додатком на монтажні/інші роботи № 2 від 15 грудня 2015 (форма № 2) сторонами погоджено, що приблизна вартість робіт становить - 248 838,24 грн. з урахуванням ПДВ. Остаточна вартість робіт визначається по факту виконання після погодження і підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт.

Додатком на монтажні/інші роботи № 3 від 01 серпня 2016 року (форма № 2) сторонами погоджено, що загальна вартість робіт становить - 68 019,05 грн. з урахуванням ПДВ.

Позивач на виконання п. 1.1. договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 у листопаді 2015 року виконав, а відповідач прийняв підрядні роботи на загальну суму 298 802,82 грн., що підтверджується Актами прийому-передачі виконаних будівельних робіт № 9, № 18, № 19, № 20 за листопад 2015 року, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати/до вказаних актів (а.с. 22-55), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; у серпні 2016 року позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 236 943,88 грн., що підтверджується Актами приймання виконаних робіт № 21, № 22, № 23 та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати/до вказаних актів за серпень 2016 року (а.с. 64-76), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; у вересні 2016 року позивач виконав підрядні роботи на суму 68 019,95 грн., що підтверджується Актом прийому-виконаних робіт № 34 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати/до Акту 34 за вересень 2016 року (а.с. 77-81), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Всього позивачем на виконання договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 виконано підрядні роботи на загальну суму 603 766,65 грн. (298 802,82 грн. + 236 943,88 грн. + 68 019,95 грн.).

Надані позивачем Акти приймання виконаних будівельних робіт № 9, № 18, № 19, № 20 за листопад 2015 року (а.с. 22-27, 34-35, 39-42, 47-50 ) не містять дати їх підписання; наданий позивачем Акт приймання виконаних будівельних робіт № 34 за вересень 2016 року не містить дати його підписання; надані позивачем Акти приймання виконаних робіт № 21, № 22, № 23 за серпень 2016 року (а.с. 56-69, 64-66, 70-72) підписані 31.08.2017, а надані позивачем Акти приймання виконаних робіт № 21, № 22, № 23 за серпень 2015 року (а.с. 112-129) підписані 05.08.2017.

Вказані обставини виключають можливість встановлення судом достовірної дати підписання спірних актів за листопад 2015 року, серпень 2016 року та вересень 2016 року, приймання виконаних будівельних робіт, а також моменту виникнення обов'язку відповідача щодо оплати виконаних позивачем підрядних робіт з дати підписання актів, як-то передбачено п. 2.3.2 договору.

11.05.2017 позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою № 13-23/409 від 11.05.2017 (а.с. 134-135), згідно якої просив останнього негайно сплатити 238 400,83 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 11.05.2017 (а.с. 136).

Враховуючи положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України та те, що з наданих сторонами актів приймання виконаних робіт неможливо встановити дату виникнення у відповідача обов'язку з оплати виконаних спірних підрядних робіт у порядку п. 2.3.2. договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов'язок відповідача з оплати виконаних позивачем підрядних робіт в силу ст. 530 ЦК України виник 19.05.2017 (після спливу 7 днів від дати пред'явлення претензії).

Судом встановлено, що відповідач в порушення договору за виконані підрядні роботи з позивачем повністю не розрахувався, сплативши позивачу 365 365,82 грн., що підтверджується довідкою АТ «УкрСиббанк» № 990 від 31.10.2017 (а.с. 137), решту боргу не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за виконані згідно договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 роботи на момент прийняття судового рішення складає 238 400,83 грн. (603 766,65 грн. - 365 365,82 грн.), що підтверджується довідкою АТ «УкрСиббанк» № 990 від 31.10.2017 (а.с. 137) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 238 400,83 грн. боргу за виконані згідно договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 роботи, 16 479,05 грн. пені, 7 453,94 грн. інфляційних втрат та 1 959 грн. 3 % річних.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

Нормами статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач на виконання п. 1.1. договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 у листопаді 2015 року виконав, а відповідач прийняв підрядні роботи на загальну суму 298 802,82 грн., що підтверджується Актами прийому-передачі виконаних будівельних робіт № 9, № 18, № 19, № 20 за листопад 2015 року, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати/до вказаних актів (а.с. 22-55), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; у серпні 2016 року позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 236 943,88 грн., що підтверджується Актами прийому-виконаних робіт № 21, № 22, № 23 та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати/до вказаних актів за серпень 2016 року (а.с. 64-76), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; у вересні 2016 року позивач виконав підрядні роботи на суму 68 019,95 грн., що підтверджується Актом прийому-виконаних робіт № 34 та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати/до Акту 34 за вересень 2016 року (а.с. 77-81), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; всього позивачем на виконання договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 виконано підрядні роботи на загальну суму 603 766,65 грн. (298 802,82 грн. + 236 943,88 грн. + 68 019,95 грн.); відповідач в порушення договору за виконані підрядні роботи повністю не розрахувався, сплативши позивачу 365 365,82 грн., що підтверджується довідкою АТ «УкрСиббанк» № 990 від 31.10.2017 (а.с. 137), решту боргу не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за виконані згідно договору підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 роботи на момент прийняття судового рішення судом першої інстанції складає 238 400,83 грн. (603 766,65 грн. - 365 365,82 грн.), що підтверджується довідкою АТ «УкрСиббанк» № 990 від 31.10.2017 (а.с. 137) та не спростовано відповідачем.

Судом критично оцінюються посилання представника відповідача на те, що Додаток № 1, Додаток № 2 до договору, Акти виконаних робіт № 9, № 18, № 19, № 20, № 21, № 22, № 23 та № 34, довідки про вартість виконаних будівельних робіт до договору не підписані зі сторони виконавчого директора ТОВ «Біогазенерго», а тому не є належними доказами надання послуг за договором підряду, оскільки на вказаних документах містяться підписи генерального директора відповідача Бутенка В.М. та скріплені печаткою ТОВ «Біогазенерго», претензії щодо неналежного виконання позивачем договірних зобов'язань відповідачем не пред'являлися.

Здійснені відповідачем проплати за договором підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015 у сумі 365 365,82 грн. підтверджують прийняття останнім підрядних робіт без зауважень і застережень, а отже позовні вимоги про стягнення 238 400,83 грн. боргу є обґрунтованими та таким, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором підряду № 7С-ЮТЕМ-2015 від 26.10.2015, позивачем за період з 03.05.2017 по 11.08.2017 нараховано 16 479,05 грн. пені на суму боргу 238 400,93 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадку порушення строків оплати, передбачених п. 2.3.2 договору, замовник оплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на час прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу (п. 9.2. договору).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 86) та встановлення судом 19.05.2017 датою виникнення обов'язку відповідача з оплати виконаних підрядних робіт, обґрунтованим є нарахування пені у період з 19.05.2017 по 11.08.2017 (кінцева дата, яка зазначена в розрахунку суми заборгованості до позовної заяви).

Відтак, арифметично правильний розмір пені, нарахованої за період з 17.08.2016 по 17.02.2017 складає 13 925,22 грн. А отже вимога про стягнення пені є обґрунтованою в частині стягнення 13 925,22 грн.

Також відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Суд встановив, що позивач звернувся з позовом до суду з позовом 28.09.2017, що підтверджується першим аркушем позовної заяви (а.с. 5).

З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості до позовної заяви (а.с. 86) вбачається про нарахування пені за період з 03.05.2017 по 11.08.2017, тобто в межах річного строку позовної давності.

Доводи представника відповідача щодо нарахування позивачем пені поза межами строку позовної давності оцінюються судом критично, оскільки судом встановлено дату виникнення обов'язку відповідача з оплати виконаних підрядних робіт - 19.05.2017. Таким чином, перебіг строку позовної давності до вимог про стягнення пені розпочався 19.05.2017, а строк позовної давності не є пропущеним.

З огляду на наведене, вимоги про стягнення 13 925,22 грн. пені є такими, що підлягають задоволенню судом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 86) та встановлення судом 19.05.2017 датою виникнення обов'язку відповідача з оплати виконаних підрядних робіт, суд обмежив період нарахування інфляційних втрат та 3 % річних з 19.05.2017 по 11.08.2017 (дата, яка зазначена в розрахунку суми заборгованості до позовної заяви). Відтак, арифметично правильний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 19.05.2017 по 11.08.2017 становить 4 298,84 грн. інфляційних втрат та 1 665,54 грн. 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 7 453,94 грн. інфляційних втрат та 1 959 грн. 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 298,84 грн. інфляційних втрат та 1 665,54 грн. 3 % річних.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2017 року по справі № 911/2909/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.11.2017 року по справі № 911/2909/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2909/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку передбаченому ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 06.02.2018.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко