ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 лютого 2018 р. Справа № 902/75/18

Суддя господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши матеріали

за позовом дочірнього підприємства "Адідас-Україна", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор Компані", м.Київ

про визнання поновленим договору оренди і визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди

ВСТАНОВИВ :

12.02.2018 дочірнє підприємство "Адідас-Україна" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про визнання поновленим договору оренди нерухомого майна №В-0103-80 від 01.03.2015, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "Аскор Компані", та про визнання укладеною додаткової угоди №7 від 01.01.2018 до договору оренди нерухомого майна №В-0103-80 від 01.03.2015.

Ухвалою суду від 14.02.2018 року відкрито провадження у справі №923/75/18.

Одночасно з даним позовом, позивач подав до суду заяву б/н від 08.02.2018 (вх. канц. суду №06-73/23/18) про забезпечення позову.

В якості заходів до забезпечення позову позивач просить:

- зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Аскор Компані" надати дочірньому підприємству "Адідас-Україна", його працівникам, уповноваженим представникам та іншим особам, з якими дочірнє підприємство "Адідас-Україна" уклало цивільно-правові договори, доступ до приміщення №3/121-1, загальною площею 212,00 кв.м, та приміщення №3/121-2, загальною площею 200,70 кв.м, що розташовані на другому поверсі нежитлового будинку за адресою: м.Вінниця, вул.Козицького, 51 / вул.Соборна, 24, та відновити роботу системи освітлення та електропостачання у цих приміщеннях;

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Аскор Компані", його працівникам, уповноваженим представникам та іншим особам, які діють в його інтересах, вчиняти дії з виселення дочірнього підприємства "Адідас-Україна" із спірного приміщення, у тому числі звільняти вказані приміщення від обладнання, товару та інших речей, що належать дочірньому підприємству "Адідас-Україна";

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Аскор Компані" передавати об'єкт оренди за договором №В-0103-80 від 01.03.2015 в користування іншим особам, окрім дочірнього підприємства "Адідас-Україна".

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначав: "Після поновлення договору оренди від 01.02.2018 представники та працівники орендаря не змогли отримати доступ до приміщення №3/121-1, загальною площею 212,00 кв.м, та приміщення №3/121-2, загальною площею 200,70 кв.м, що розміщені на другому поверсі нежитлового будинку за адресою: м.Вінниця, вул.Козицького, 51 / вул.Соборна, 24, оскільки орендодавець відключив системи освітлення та електропостачання в об'єкті оренди та обмежив доступ до нього, про що було складено відповідний акт від 08.02.2018."

Такими діями, на думку заявника, орендодавець порушує право орендаря на користування об'єктом оренди за договором оренди нерухомого майна №В-0103-80 від 01.03.2015, який є поновленим.

Як зазначає позивач, в спірному приміщенні знаходяться: належне йому торгівельне обладнання; товари дочірнього підприємства "Адідас-Україна" на загальну суму 10085917,97 грн, що підтверджується матеріалами інвентаризації, проведеної 30.01.2018. Зазначені обставини дають позивачу підстави припускати, що його може бути виселено з приміщення, що орендується, а також, що існує ризик зникнення або знищення належного йому товару та обладнання.

Також дочірнє підприємство "Адідас-Україна" вважає, що за час вирішення справи відповідач може передати об'єкт оренди в користування іншій особі. Обґрунтовуючи своє припущення позивач зазначив, що "... в особистій розмові ... представник товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор Компані" повідомив, що відповідач має намір передати об'єкт оренди в користування для розміщення магазину мережі LC Waikiki ...". Доказом чого є роздруківки повідомлень, розміщених в мережі Інтернет.

Передача об'єкта оренди в користування іншій особі, на думку заявника, істотно ускладнить можливість поновлення порушеного права позивача на користування об'єктом оренди за договором оренди, адже у разі задоволення його позову до відповідача позивач не зможе користуватись об'єктом оренди і буде вимушений звернутись до суду з позовом до відповідача та особи, якій було передано об'єкт оренди в користування, про визнання недійсним договору оренди або іншого правочину, на підставі якого об'єкт оренди був переданий у користування іншій особі.

Тому, дочірнє підприємство "Адідас-Україна" звернулось із вказаною заявою про забезпечення позову з метою попередити ризик істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та ефективного захисту і поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Надавши оцінку підставам застосування запропонованих позивачем способів забезпечення позову, їх доведеність належними та допустимими доказами, господарський суд задовольняє подану заяву частково з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 роз'яснено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Відповідно до п.4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Дослідивши наявні у справі документи суд дійшов висновку, що між сторонами у справі №902/75/17 дійсно існує спір стосовно права оренди майна, про що, зокрема, свідчить складений акт про відсутність доступу до об'єкта оренди та відключення системи освітлення та електропостачання від 08.02.2018. З тексту заяви про забезпечення позову та роздруківки повідомлень, розміщених в мережі Інтернет, вбачається, що існує реальна загроза передачі приміщення, що є предметом договору оренди нерухомого майна №В-0103-80 від 01.03.2015, іншим особам, що в свою чергу призведе до утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також може спричинити нові спори.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що заява дочірнього підприємства "Адідас - Україна" про забезпечення позову, в частині заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Аскор Компані" передавати приміщення №3/121-1, загальною площею 212,00 кв.м, та приміщення №3/121-2, загальною площею 200,70 кв.м, що розташовані на другому поверсі нежитлового будинку за адресою: м.Вінниця, вул.Козицького, 51 / вул.Соборна, 24, в користування іншим особам, окрім дочірнього підприємства "Адідас-Україна", у тому числі на підставі договорів оренди, підлягає задоволенню.

Заява позивача щодо вжиття інших заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки обрані дочірнім підприємством "Адідас - Україна" способи фактично не співвідносяться з заявленими позовними вимогами.

Вжиття заходів, які просить вжити позивач в пунктах (1) і (2) заяви про забезпечення позову, не впливатиме на подальше виконання рішення суду у даній справі. Окрім того, суд приймає до уваги, що заходами забезпечення позову наразі не вирішується спір по суті, а у разі задоволення вказаних вище вимог про забезпечення позову суд фактично вчинить дію щодо вирішення спору по суті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву дочірнього підприємство "Адідас-Україна" про забезпечення позову б/н від 08.02.2018 задовольнити частково.

2. Заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Аскор Компані" передавати приміщення №3/121-1, загальною площею 212,00 кв.м, та приміщення №3/121-2, загальною площею 200,70 кв.м, що розташовані на другому поверсі нежитлового будинку за адресою: м.Вінниця, вул.Козицького, 51 / вул.Соборна, 24, в користування іншим особам, окрім дочірнього підприємства "Адідас-Україна", у тому числі на підставі договорів оренди.

3. У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову б/н від 08.02.2018 відмовити.

4. Копії даної ухвали надіслати сторонам у справі рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

5. Дана ухвала відповідно до ч.2 ст.235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Дата підписання ухвали 14.02.2018.

7. Дана ухвала суду у справі №902/75/18 підлягає оскарженню як в частині забезпечення позову, так і відмови у забезпеченні позову.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - ДП "Адідас-Україна" (03067, м.Київ, вул.Гарматна, 4);

3 - відповідачу - ТОВ "Аскор Компані" (01054, м.Київ, вул.Олеся Гончара, 52, офіс №13)