РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.02.2018Справа № 910/19966/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче Об'єднання "Оскар" (49000, м.Дніпро, бульвар Катеринославський, 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай" (02099, м.Київ, вул.Зрошувальна, 5)

про стягнення 66 957,01 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Захаров С.К. за дов.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення 53 384,05 грн. основного боргу за поставлений товар по договору поставки №1с-3005 від 30.05.2016, 1 261,95 грн. 3% річних, 4 420, 46 грн. інфляційних втрат, 7 890,55 грн. пені за прострочку оплати товару.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати у повному обсязі вартості отриманого товару за видатковими накладними по договору поставки №1с-3005 від 30.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 порушено провадження за вказаним позовом та призначено розгляд справи на 19.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, судом вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі,та призначити підготовче засідання на 18.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2018.

У судовому засіданні 06.02.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач свого представника у засідання суду не направив, письмового відзиву на позов у визначеному порядку не надав, докази повідомлення відповідача про розгляд справи по суті (ухвала суду від 18.01.2018), згідно повідомлення про вручення, була надіслана на адресу відповідача, вказану у позовній заяві та витягу з ЄДРПОУ та повернена до суду із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті, та вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судовому засіданні 06.02.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

30.05.2016 року між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки № 1С-3005, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передавати у власність покупця товар «Ядро насіння соняшника» (надалі «продукція»), а покупець - прийняти та оплатити продукцію на умовах, визначених у цьому договорі.

Сторони у п.1.2 договору погодили, що конкретний перелік продукції, строки га умови постачання згідно ІНКОТЕРМС-2010, а також її вартість встановлюється сторонами у рахунках або специфікаціях до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до розділу 3 договору визначено, що всі розрахунки між сторонами здійснюються в гривні (п.3.1), вартість продукції за цим договором встановлюється сторонами в специфікаціях або рахунках- фактурах до даного договору (п.3.2), загальна вартість продукції згідно договору дорівнює загальній фактичній вартості продукції, що поставлена постачальником покупцю за весь час дії цього договору, та складається із сум видаткових накладних (п.3.3); покупець здійснює оплату у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, не пізніше 5 (п'яти) календарних днів, з моменту поставки товару на склад покупця; фактичною датою виконання грошових зобов'язань покупця перед постачальником є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця (п.3.6).

Позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковими накладними № 161101 від 16.11.2016 на суму 27 900,00 грн., № 081201 від 08.12.2016 на суму 3 083,97 грн., № 15 від 15.12.2016 на суму 44 300,03 грн., що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреностями уповноваженого представника відповідача, що здійснював отримання товару, копії яких долучені до матеріалів справи.

За доводами позивача, спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідач всупереч умовам договору належним чином не виконав свої зобов'язання щодо розрахунку за поставлений позивачем товар,зокрема у повному обсязі та у визначені строки оплату не здійснив, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 57 384,05 грн.

Статтею 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як стверджує позивач, відповідач частково розрахувався за поставлений товар та з простроченням платежу.

Згідно розрахунку позивача, відповідач здійснив часткову оплату на суму 21 900,00 грн. за поставку товару по видатковій накладній № 161101 від 16.11.2016, неоплаченими залишились 6000,00 грн., товар за видатковими накладними № 081201 від 08.12.2016 на суму 3 083,97 грн., № 15 від 15.12.2016 на суму 44 300,03 грн. відповідач не оплатив повністю.

Позивач вказує, що заборгованість відповідача за договором поставки № 1С-3005 від 30.05.2016 станом на час звернення з позовом до суду склала 53 384,05 грн.

При цьому, перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що арифметично вірним є розрахунок, відповідно до якого основний борг за вказану поставку товару за трьома видатковими накладними та враховуючи часткову оплату, про яку вказує позивач у позовній заяві, становить 53 384, 00 грн.

Відповідач письмового відзиву на позов та доказів на спростування вказаних обставин, не надав.

Оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором поставки у заявленому розмірі 53 384,05 грн. належним чином доведений, документально підтверджений на суму 53 384, 00 грн. і відповідачем не спростований, строк оплати товару, у відповідності до умов договору є таким, що настав, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 53 384, 00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару позивачем нараховано 1 261,95 грн. 3% річних, 4 420, 46 грн. інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та 7 890,55 грн. пені відповідно до п.6.3 договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що відповідач зобов'язаний був здійснити оплату поставленого товару по накладній № 161101 від 16.11.2016 на суму 27 900,00 грн. у строк до 21.11.2016, відповідно прострочення відбулося з 22.11.2016.

Згідно розрахунку позивача, по видатковій накладній № 161101 від 16.11.2016 відповідач здійснив часткову оплату всього на суму 21900,00 грн., у позовній заяві позивач при розрахунку заявлених інфляційних втрат та річних вказує, що оплату здійснено 08.12.2016 у сумі 7900,00 грн., 09.12.2016 у сумі 5000,00 грн., 13.12.2016 у сумі 5000,00 грн., 04.01.2017 у сумі 2000,00 грн., 10.01.2017 у сумі 2000,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, враховуючи часткову оплату суд задовольняє вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних частково у сумі 573,34 грн. інфляційних втрат ( межах заявлених вимог) та 193,5 грн. 3% річних.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення 1 454,52 грн. пені після перевірки розрахунку та враховуючи вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, якою визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, задовольняються судом за період з 22.11.2016 по 22.05.2017 у сумі 1 227,52 грн.

По видатковій накладній № 081201 від 08.12.2016 на суму 3 083,97 грн. строк оплати настав 12.12.2016, прострочення з 13.12.2016.

Заявлені позивачем 278,43 грн. інфляційних втрат за період з 13.12.2016 по 06.07.2017 та 71,23 грн. 3% річних за період з 13.12.2016 по 19.09.2017 після перевірки правильності нарахування, задовольняються в межах заявлених періодів частково у сумі 275,08 грн. інфляційних втрат та 71,23 грн. 3% річних.

Заявлені позивачем 420,73 грн. пені за період з 22.11.2016 по 22.05.2017 прострочення виконання зобов'язання по накладній № 081201 від 08.12.2016 є обґрунтованими та задовольняються судом.

По видатковій накладній № 15 від 15.12.2016 на суму 44 300,03 грн. строк оплати настав 20.12.2016, прострочення з 21.12.2016.

Нараховані позивачем 3568,69 грн. інфляційних втрат та 994,02 грн. 3% річних за період з 21.12.2016 по 19.09.2017 та 6015,30 грн. пені за період з 21.12.2016 по 21.06.2017 прострочення, після перевірки правильності нарахування, задовольняються в межах заявлених сум.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, твердження позивача не спростував.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 53 384, 00 грн. основного боргу, 4417,11 грн. інфляційних втрат, 1258,75 грн. 3% річних, 7663,55 грн. пені. В решті позову відмовити у зв'язку із безпідставністю нарахування.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 202, 232- 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай" (02099, м.Київ, вул.Зрошувальна, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче Об'єднання "Оскар" (49000, м.Дніпро, бульвар Катеринославський, 2, ) 53 384 (п'ятдесят три тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп. основного боргу, 4417 (чотири тисячі чотириста сімнадцять) грн. 11 коп. інфляційних втрат, 1258 (одну тисячу двісті п'ятдесят вісім) грн. 75 коп. 3% річних, 7663 (сім тисяч шістсот шістдесят три) грн. 55 коп. пені та 1594 (одну тисячу п'ятсот дев'яносто чотири) грн. 42 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

2. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.02.2018

Суддя О.М.Ярмак