УХВАЛА

м. Київ

12.02.2018Справа № 910/1319/18

Суддя Господарського суду міста Києва Якименко М.М., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (36039, м. Полтава, вул. Європейська, 57, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Торг Груп» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 82, офіс 256, ) 16 197,84 грн. боргу за договором №88487 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 12.10.2015 року

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Торг Груп» 16 197,84 грн. боргу за договором № 88487 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 12.10.2015 року.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

При цьому пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При цьому у п.п.1, 3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст.150 цього Кодексу, а також, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу.

Як встановлено судом, заява ТОВ «Нова Пошта» про видачу судового наказу обґрунтована наявністю заборгованості боржника за надані за укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпорт Торг Груп» Договором № 88487 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 12.10.2015 року (далі - Договір) послуги з організації перевезення відправлень.

При цьому в обґрунтування своїх вимог заявник посилається на наявність у ТОВ «Імпорт Торг Груп» заборгованості в сумі 16 197,84 грн., яка виникла у зв'язку з неоплатою боржником як замовником за Договором наданих ТОВ «Нова Пошта» в листопаді - грудні 2016 року послуг з організації перевезення відправлень, що підтверджується Актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) № НП/2-0362885 від 30.11.2016 року, № НП/2-0366926 від 10.12.2016 року, № НП/2-0373902 від 20.12.016 року та № НП/2-0391887 від 31.12.2016 року, всього на суму 26417,63 грн., зазначаючи при цьому про здійснення часткової оплати в сумі 12700,00 грн.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (п.п.1.1 постанови пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Грошова заборгованість - сума фінансових зобов'язань, грошових боргів, що підлягає погашенню, поверненню в певний термін. Якщо до цього терміну заборгованість не погашена, то вона стає простроченою.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

За умовами п.5.1 Договору оплата вартості наданих послуг відбувається за чинними тарифами експедитора шляхом перерахування замовником на поточний рахунок експедитора коштів у розмірі 100% вартості наданих послуг упродовж 2 (двох) банківських днів після виконання замовлення на підставі актів наданих послуг експедитора та рахунку - фактури.

Разом з тим, зазначаючи про здійснення замовником часткової оплати наданих послуг в сумі 12700,00 грн. та надаючи на підтвердження вказаного факту довідку ПАТ «Райффайзен банк Аваль» № В6-01/273 від 02.02.2018 року про здійснення оплати рахунку №НП/2-0218060 від 30.06.2016 року в загальній сумі 12700,00 грн., заявником не додано до заяви про видачу судового наказу оригіналу/належним чином засвідченої копії рахунку №НП/2-0218060 від 30.06.2016 року, що є порушенням п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, зі змісту наданих позивачем доказів вбачається залишок заборгованості боржника в розмірі 13717,64 грн., натомість позивачем в позовній заяві зазначено про наявність заборгованості боржника в сумі 16197,84 грн. Також позовні матеріали не містять первісних бухгалтерських документів, які зазначені в акті звірки розрахунків за період з 01.01.2016 року по 05.02.2018 року, копія якого наявна в наданих матеріалах.

Таким чином, за висновками суду заявлена до стягнення сума у розмірі 16197,84 грн. є непідтвердженою, оскільки не відповідає сумам, вказаним у актах здачі - прийняття робіт з урахуванням наданих доказів часткової оплати.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору про надання послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов Договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідним доказом.

З викладеного слідує, що у зв'язку із ненаданням заявником відповідних документів, на підставі яких заявник звернувся з вимогами, та невідповідністю заявленої суми наявним доказам, у даному випадку існує спір про право.

З урахуванням викладеного, оскільки вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, до заяви не додано відповідних доказів, які б підтверджували відсутність спору про право, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Торг Груп» про видачу судового наказу про стягнення боргу у розмірі 16 197,84 грн. подана з порушенням вимог, встановлених п.п. 4,5 ч.2, п.4 ч.3 ст. 150, в зв'язку з чим згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України задоволенню не підлягає.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто, заявник має право повторно звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Торг Груп» 16197,84 грн. боргу за договором № 88487 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 12.10.2015 року.

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпорт Торг Груп» 16 197,84 грн. боргу за договором № 88487 про надання послуг з організації перевезення відправлень від 12.10.2015 року.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя М.М.Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту ухвали: 12.02.2018 року