ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" лютого 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/247/18

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер» до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення грошової заборгованості в розмірі 27596,87 грн. за договором поставки від 30.10.2014 № 78, укладеного між заявником і боржником

встановив:

В обґрунтування заявленої вимоги заявник посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» своїх зобов’язань за договором поставки від 30.10.2014 № 78 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар згідно видаткових накладних від 10.08.2017 № ВН-К35058 на суму 857,64 грн., від 16.08.2017 № ВН-К36105 на суму 1062,96 грн., від 16.08.2017 № ВН-К36117 на суму 1628,70 грн., від 30.08.2017 № ВН-К38900 на суму 2651,93 грн., від 30.08.2017 № ВН-К38910 на суму 526,84 грн., від 30.08.2017 № ВН-К38911 на суму 1207,33 грн., від 30.08.2017 № ВН-К38913 на суму 913,51 грн., від 06.09.2017 № ВН-К40062 на суму 1440,14 грн., від 06.09.2017 № ВН-К40063 на суму 564,64 грн., від 06.09.2017 № ВН-К40089 на суму 892,76 грн., від 07.09.2017 № ВН-К40224 на суму 1892,92 грн., від 13.09.2017 № ВН-К41145 на суму 1306,88 грн., від 15.09.2017 № ВН-К41418 на суму 1541,82 грн., від 15.09.2017 № ВН-К41419 на суму 4212,46 грн., від 19.09.2017 № ВН-К41847 на суму 3133,50 грн., від 20.09.2017 № ВН-К42122 на суму 794,10 грн., від 20.09.2017 № ВН-К42123 на суму 1017,64 грн., від 21.09.2017 № ВН-К41670 на суму 1951,10 грн. у строк визначений договором, в зв’язку з чим за боржником рахується борг в розмірі заявленої до стягнення суми.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Заявник, в порушення зазначеної процесуальної норми, у поданій заяві не зазначає доказів, якими обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо стягнення з боржника грошової заборгованості в загальному розмірі 27596,87 грн. за договором поставки від 30.10.2014 № 78, укладеного між заявником і боржником, позаяк зазначені ним у заяві видаткові накладні від 15.09.2017 № ВН-К41418, від 15.09.2017 № ВН-К41419, від 19.09.2017 № ВН-К41847, від 20.09.2017 № ВН-К42122, від 20.09.2017 № ВН-К42123, від 10.08.2017 № ВН-К35058, від 16.08.2017 № ВН-К36105, від 16.08.2017 № ВН-К36117, від 30.08.2017 № ВН-К38900, від 30.08.2017 № ВН-К38910, від 30.08.2017 № ВН-К38911, від 30.08.2017 № ВН-К38913 не стосуються вказаного договору поставки.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником до заяви додано завірені копії перелічених вище видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, більша частина яких не стосуються вказаного договору поставки, які на переконання заявника підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги про стягнення грошової заборгованості з боржника в розмірі 27596,87 грн. за договором поставки від 30.10.2014 № 78, укладеного між заявником і боржником.

В силу приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» обов’язковою умовою, що може бути доказом здійснення господарської операції з конкретними контрагентами є наявність у первинному документі даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції з боку саме цих контрагентів та дані, що дають змогу визначити повноваження таких осіб на вчинення вказаних дій.

Разом з тим, з вказаних видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, які складені на виконання договору поставки від 30.10.2014 № 78, укладеного між заявником і боржником, не вбачається хто саме отримував товар, зокрема, неможливо встановити осіб та їх повноваження, що отримували вказаний в них товар та визначити їх правовий зв'язок з Товариством з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл».

Відтак, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України заявником не надано документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, позаяк зазначені вище документи не є належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст. 76, 77, 78 ГПК України, які підтверджують передачу заявником боржнику товару на виконання умов договору поставки від 30.10.2014 № 78. Інших доказів, зокрема, довіреностей на осіб, що прийняли товар за вказаними накладними заявником до заяви не надано.

За таких обставин із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги заявника до боржника за вказаним договором поставки.

Відповідно до п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи те, що заяву подано з порушеннями зазначених вимог статті 150 ГПК України та із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 154, ст.ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд, -

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кушнер» у видачі судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл» про стягнення грошової заборгованості в розмірі 27596,87 грн. за договором поставки від 30.10.2014 № 78, укладеного між заявником і боржником.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя                                 Ю.В. Подоляк