ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 лютого 2018 р. Справа № 918/25/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В.

при секретарі судового засідання Лиманському А.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача ОСОБА_1 міське комунальне підприємство

про стягнення в сумі 39 642 грн. 42 коп.

Представники:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2018 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі Компанія), від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (далі Станція), звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом про стягнення з Кузнецовського міського комунального підприємства (далі Підприємство) за укладеним між сторонами 20 травня 2015 року договором про надання послуги з централізованого водопостачання № 2-ЦВ в сумі 39 642 грн. 42 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2018 року позовну заяву Компанії, від імені якої діє Станція, від 11 січня 2018 року № 001-11/388 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/25/18, розгляд якої призначено на 06 лютого 2018 року.

02 лютого 2018 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів що містяться в заяві.

У судове засідання 06 лютого 2018 року представник позивача не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

06 лютого 2018 року представник відповідача до суду також не прибув, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов не подав.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.202 ГПК України). Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

20 травня 2015 року між Компанією, від імені якої діє Станція, та Підприємством було укладено договір про надання послуги з централізованого водопостачання № 2-ЦВ, за умовами якого, з урахуванням підписаного між сторонами протоколу розбіжностей до цього правочину, позивач взяв на себе зобовязання надавати споживачеві послугу з централізованого водопостачання в обсязі ліміту, встановленому в додатку № 1 до даного договору, а відповідач, у свою чергу, оплачувати вартість наданої йому послуги з централізованого водопостачання за встановленим у звітному періоді тарифом та у строк, що передбачений цим договором (а.с. 10-16).

Зазначена угода, а також протокол розбіжностей до неї, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками наведених субєктів господарювання.

На виконання умов договору про надання послуги з централізованого водопостачання від 20 травня 2015 року № 2-ЦВ позивач протягом червня-вересня 2017 року надав відповідачу послуги з централізованого водопостачання на загальну суму 1 422 331 грн. 29 коп.

Крім того, наявність заборгованості згідно Договору про надання послуги з централізованого водопостачання № 2-ЦВ від 22.05.2015р. та обгрунтованість її розміру визначено господарським судом Рівненської області під час розгляду справи № 918/689/17 згідно рішення у якій з Кузнецовського міського комунального підприємства стягнуто на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі його відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" 1 422 331 грн. 29 коп. основного боргу, 55 201 грн. 32 коп. пені, 6 496 грн. 26 коп. трьох процентів річних та 22 260 грн. 43 коп. судового збору.

Позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача у справі інфляційні втрати за прострочення виконання договірних зобов'язань зі сторони відповідача в частині несвоєчасної оплати за послуги отримані відповідно до договору № 2-ЦВ від 20.05.2015 р. за період серпень - вересень 2017 року в сумі 39 642 грн. 42 коп. за період з 01.08.2017 року по 01.11.2017 рік, які не були предметом судового розгляду у справі № 918/689/17.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Факт порушення строків оплати та наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 1 422 331 грн. 29 коп. згідно Договору про надання послуги з централізованого водопостачання № 2-ЦВ від 22.05.2015р. встановлено судовим рішенням у справі № 918/689/17 і, згідно статті 75 ГПК України, вказана обставина не потребує додаткового доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Тобто, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Як встановлено під час судового розгляду справи, що між ДП НАЕК "Енергоатом", Кизнецовським міським комунальним підприємством, Виконавчим комітетом Вараської міської ради, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Вараської міської ради, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Рівненської обласної державної адміністрації та Головним управлінням Державної казначейської служби України в Рівненській області укладено Договір № 37-004-08-17-00741 від 01.11.2017 року про організацію взаєморозрахунків.

Згідно предмету даного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, передбаченою статтею 31 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного- водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або Погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 2017 р. №332.

Відповідно до акту взаємних розрахунків від 31.10.2017 року підтверджено, що заборгованість за тепло отримане у червні - вересні 2017 року є непогашеною.

Слід зазначити, що з актів звірки взаємних рахунків від 30.11.2017 року та 31.12.2017 року додаток №1,2), випливає наступне: пункт 1 акту звірки від 30.11.2017 - погашення заборгованості згідно договору №37-004-08-17-00741 від 01.11.2017 на суму 1 027 302 грн. (додаток №3). З договору №37-004-08-17-00741 від 01.11.2017 року та пункту №9 Авізо №50497 від 15.11.2017 року (додаток №4) встановлено, що дана сума зарахована в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у 2014 році; пункт 2 акту звірки від 30.11.2017 року - погашення заборгованості згідно угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог (додаток №5). Відповідно до даної угоди зарахування відбулось в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у 2014 році; пункт 1 акту звірки від 31.12.2017 року - погашення заборгованості згідно угоди про зарахування зустрічних вимог (додаток №6). Відповідно до даної угоди зарахування відбулось в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у 2014 році.

Даний факт підтверджує, що заборгованість Кузнецовського міського комунального підприємства за договором № 3 від 01.10.2002 року за тепло отримане у червні - вересні 2017 року, станом на 31.12.2017 року є непогашеною.

Таким чином, покликаючись на ст.625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 39 642 грн. 42 коп. інфляційних втрат за період серпень 2017 року - січень 2018 року.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (міститься на арк.с. 9), та визнав його правильним.

Отже, враховуючи усе викладене вище у сукупності, позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи, грунтуються на законі та Договорі, не спростовані відповідачем, відтак підлягають задоволенню.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати в сумі 1762 грн. 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити .

2. Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємства (34400, Рівненська область, місто Вараш, майдан Незалежності, 2, ідентифікаційний код: 30536302) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, місто Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код: 24584661) в особі його відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, місто Вараш, ідентифікаційний код: 05425046) - 39 642 (тридцять дев'ять тисяч шістсот сорок дві) грн. 42 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "08" лютого 2018 року

Суддя Бережнюк В.В.