ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.02.2018 Справа № 905/167/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовом: Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат АЗОВСТАЛЬ (Ідентифікаційний код 00191158, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22)

про стягнення 22 936,72 грн.

за участю представників

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність № 5300 від 01.11.2017

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат АЗОВСТАЛЬ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця збитків, що виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні, у вигляді вартості нестачі коксу доменного у сумі 22 936,72 грн. (двадцять дві тисячі девятсот тридцять шість гривень 72 коп.)

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при перевезенні коксу доменного по залізничній накладній № 48204994 від 02.02.2017 допустив незбереження вантажу у вагонах № 56917131 та № 56336977. На станції Сартана Донецької залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу, яке показало вагову недостачу у вказаних вагонах, про що складено відповідні комерційні акти № 484809/69 від 04.02.2017 та № 484809/68 від 04.02.2017. Позивач розрахував вартість нестачі з врахуванням норми природної втрати для видачі вантажів на рівні 2 % маси від зазначеної в перевізних документах, вартість нестачі склала: у вагоні № 56917131 17488,83 грн. з ПДВ із розрахунку 1,573 тн (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 11118,14 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури від 02.02.2017); у вагоні № 56336977 5447,89 грн. з ПДВ із розрахунку 0,490 тн (нестача з урахуванням норми природної втрати) х 11118,14 грн. (вартість 1 тони вугілля з ПДВ згідно рахунку-фактури від 02.02.2017). Позивач вважає, що саме з вини залізниці ним понесені збитки у вигляді вартості втраченого вантажу на загальну суму 22936,72 грн., які предявлено до стягнення в судовому порядку.

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 174, 908, 909, 920, 924, 925 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 31, 32, 113, 129, 136 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001, п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000, п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Мінтрансу України 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 862/5083.

На підтвердження позовних вимог надано суду: акт прийому-передачі № 91401376 від 02.02.2017 до договору № 107/16Сб від 01.02.2016, рахунок-фактуру № від 02.02.2017 до договору № 107/16Сб від 01.02.2016, банківську виписку про рух коштів по рахунку, комерційні акти № 484809/69 та № 484809/68 від 04.02.2017, залізничну накладну від 02.02.2017 № 48204994 та відомість вагонів, листи обліку відвантаження вагонів, статутні документи підприємства.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на відсутність документального підтвердження понесення позивачем збитків у пред"явленому до стягнення розмірі.

В судове засідання, що відбулось 14.02.2018, позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення, викладені у письмовому відзиві.

Враховуючи, що явка сторін в судове засідання обов"язковою визнана не була, наявних матеріалів достатньо для вирішення спору по суті, тому справа розглядається за наявними у справі документами без присутності представника позивача.

Дослідивши матеріали, встановивши обставини справи та надані сторонами докази, суд важає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 02.02.2017 зі станції Авдіївка Донецької залізниці ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод здійснило відправлення у рухомому складі за залізничною накладною № 48204994 вагонів, у тому числі й № 56917131 та № 56336977, навантажених коксом доменним, на станцію Сартана Донецької залізниці, одержувач ПрАТ Металургійний комбінат "Азовсталь.

Згідно відміток у вказаній накладній, вантаж завантажно навалом у вологому стані. Вантаж помаркований продольною смугою вздовж вагону вапном та розміщено й закріплено згідно з п. 1-4 гл.14 Додатка 3 до СМГС.

На станції Сартана Донецької залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 56917131 та № 56336977 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про складено відповідні комерційні акти від 04.02.2017 № 484809/69 та 484809/68.

У розділі Д комерційного акту № 484809/69 зафіксовано, що згідно акта загальної форми № 10369 від 03.02.2017 станції Волноваха Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вантажу вагону № 56917131 на справних 150-т та повірених 09.09.2016 вагах вантажоотримувача. По документу значиться вага: брутто - не зазначено, нетто 41 350 кг, тара 22 200 кг. При переважуванні виявилось: брутто 61 150 кг, нетто 38 950 кг, тара 22 200 кг, що менше ваги у накладній на 2 400 кг. Вагон переважувався двічи, результат не змінився. Вантаж прибув у справному вагоні, течії вантажу нема, вагон без дверцят, люка закриті. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 30 - 40 см, вантаж помаркований однією смугою по довжині вагону вапном. Над 1-3 люком по ходу поїзда виїмки довжиною 500 см, шириною 150 см, поглиблення 50-60 см, маркування в місцях поглиблень відсутнє.

У розділі Д комерційного акту № 484809/68 зафіксовано, що згідно акта загальної форми № 10368 від 03.02.2017 станції Волноваха Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вантажу вагону № 56336977 на справних 150-т та повірених 09.09.2016 вагах вантажоотримувача. По документу значиться вага: брутто - не зазначено, нетто 43 000 кг, тара 22 200 кг. При переважуванні виявилось: брутто 63 850 кг, нетто 41 650 кг, тара 22 200 кг, що менше ваги у накладній на 1 350 кг. Вагон переважувався двічи, результат не змінився. Вантаж прибув у справному вагоні, течії вантажу нема, вагон без дверцят, люка закриті. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 30 - 40 см, вантаж помаркований однією смугою по довжині вагону вапном. Над 1-2 люком по ходу поїзда виїмки довжиною 250 см, шириною 280 см, поглиблення 70-80 см, маркування в місцях поглиблень відсутнє.

Статтею 307 ГК України, яка кореспондується зі статтею 908 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1510 від 11.10.2002 та № 1973 від 25.12.2002 (далі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 ЦК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п.п. 1 п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п.п. 1, 2, 3 п. 23 Статуту залізниць України).

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено судом, комерційні акти від 04.02.2017 № 484809/69 та № 484809/68 засвідчують невідповідність фактичної маси вантажу масі зазначеній у перевізних документах.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема у разі здачі вантажу до перевезення у вологому стані.

Як було встановлено судом, комерційний акт від 04.02.2017 № 484809/69 засвідчує нестачу вантажу у розмірі 2 400 кг, а комерційний акт від 04.02.2017 № 484809/69 засвідчує нестачу вантажу у розмірі 1 350 кг.

З урахуванням положень п. 27 Правил видачі вантажу, фактична нестача вантажу у вагоні № 56917131 становить 1 573кг з наступного розрахунку: 2 400 кг (нестача за комерційним актом № 484809/69) - 827 кг (2 % від 41 350 кг, маси зазначеної у залізничній накладній). Фактична нестача вантажу у вагоні № 56336977 становить 490 кг з наступного розрахунку: 1350 кг (нестача за комерційним актом № 484809/68) - 860 кг (2 % від 43 000 кг, маси зазначеної у залізничній накладній).

З наявних в матеріалах справи акту прийому-передачі № 91401376 від 02.02.2017 та рахунку-фактури № 91401376 від 02.02.2017 до договору № 107/16Сб від 01.02.2016 вантажовідправника (ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод) вбачається, що вартість коксу доменного за залізничною накладною № 48204994 від 02.02.2017 з урахуванням якісних характеристик складає разом з 20% ПДВ 11 118,14 грн. Також, з банківської виписки про рух коштів позивача вбачається, що вказаний рахунок-фактура був сплачений позивачем 24.04.2017.

За розрахунком позивача, вартість нестачі коксу доменного у вагоні № 56917131 склала 17 488,83 грн. з ПДВ (сімнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень 83 коп.) з наступного розрахунку: 11 118,14 грн. з ПДВ (вартість однієї тони коксу доменного згідно рахунку вантажовідправника) х 1,573 т (фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначенної в перевізних документах).

Вартість нестачі коксу доменного у вагоні № 56336977 склала 5 447,89 грн. з ПДВ (пять тисяч чотириста сорок сім гривень 89 коп.) з наступного розрахунку: 11 118,14 грн. з ПДВ (вартість однієї тони коксу доменного згідно рахунку вантажовідправника) х 0,490т (фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначенної в перевізних документах).

Згідно з ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок вартості шкоди, спричиненої внаслідок нестачі, є обгрунтованим та підтвердженим матеріалами справи.

Оскільки спірні вагони прийнято залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу в силу п. 110 Статуту залізниць України покладається на залізницю, тобто на відповідача. Відповідачем протилежного не доведено.

Доводи відповідача про відсутність документального підтвердження понесення позивачем збитків у пред"явленому до стягнення розмірі спростовуються матеріалами справи, тому судом відхиляються.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з віднесенням судових витрат на відповідача.

Керуючись статтями 73 - 80, 129, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 22 936,72 грн. (двадцять дві тисячі девятсот тридцять шість гривень 72 коп.)

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40075815, адреса 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22) на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (Ідентифікаційний код 00191158, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1.) збитки, що виникли у зв"язку з незбереженням вантажу при перевезенні у сумі 22 936,72 грн. (двадцять дві тисячі девятсот тридцять шість гривень 72 коп.) та судовий збір у сумі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

3. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

4. Повний текст рішення підписано 15.02.2018

Суддя Н.В. Величко