Суд
УХВАЛА

05 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/23710/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Пількова К. М. - головуючого, Булгакової І. В., Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД"

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2017 (головуючий суддя - Львов Б. Ю., судді Могил С. К., Палій В. В.)

у справі Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД"

до Антимонопольного комітету України

про визнання рішення частково недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Супровідним листом Верховного Суду України від 26.12.2017 № 3-145с17 заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" про перегляд судових рішення у справі № 910/23710/16 направлена до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Згідно із відбитком на конверті, в якому зазначена заява надійшла до Верховного Суду України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" звернулося з заявою 11.12.2017.

Відповідно до пп. 1 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2447-VІІІ, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Згідно із п. 1 ст. 111-16 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній до 15.12.2017, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень ч. 3 ст. 6, ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, в обгрунтування чого додає копії постанов Вищого господарського суду України від 22.12.2009 у справі № 45/31, від 06.04.2010 у справі № 7/90-1563 (15/170-3268), від 19.10.2010 у справі № 16/25/10, від 21.04.2015 у справі № 922/3962/14, від 20.06.2017 у справі № 910/17386/15.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більшої кількості справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

Зміст правовідносин визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких з метою з'ясування подібності правовідносин в різних рішеннях суду не належить до компетенції Верховного Суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2017, про перегляд якої подано заяву у даній справі, касаційну скаргу Антимонопольного комітету України задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 скасовано. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 № 910/23710/16 залишено в силі.

У вказаній постанові суд касаційної інстанції зазначив, що місцевий господарський суд, повно і всебічно дослідивши обставини справи, з урахуванням виключних повноважень органів Антимонопольного комітету України щодо оцінки та кваліфікації наявних дій як відповідного порушення, беручи до уваги, що об'єктивними факторами, що впливають на формування роздрібних цін на моторні бензини та дизельне паливо є передусім: ціни на нафтопродукти на європейських ринках за котируваннями Platts, закупівельні ціни нафтопродуктів; податкове навантаження, що діє в Україні (зокрема, акцизний податок на роздрібну реалізацію та ПДВ); курс долара США і Євро; торгівельна надбавка (маржа), яка є достатньою для покриття обґрунтованих витрат та отримання прибутку, встановивши, що доводи відповідача по суті антиконкурентних узгоджених дій позивача з іншими суб'єктами господарювання шляхом вчинення ними схожих дій на ринках роздрібної торгівлі світлими нафтопродуктами, які призвели до обмеження цінової конкуренції позивачем [з посиланням на: наявність у Відповідачів різної можливості щодо придбання (отримання на реалізацію) нафтопродуктів; встановлення та підтримання Відповідачами на інформаційних табло на АЗС подібних між собою роздрібних цін реалізації бензину марки А-95 та дизельного палива, реалізуючи при цьому частину пального за цінами, які є нижчими від цін, зазначених на інформаційних табло при одночасному створенні таких умов реалізації, за яких споживач позбавлений інформації щодо розміру можливих фактичних роздрібних цін унаслідок застосування складних та непрозорих програм лояльності; можливість Відповідачів суттєво впливати на умови функціонування ринків роздрібної торгівлі світлими нафтопродуктами; встановлення іншими учасниками цих ринків на інформаційних табло на стаціонарних АЗС інших цін на вказані світлі нафтопродукти; роздрібні ціни на світлі нафтопродукти, у тому числі з урахуванням коливання курсу долара США та євро, які встановлювали Відповідачі на інформаційних табло на АЗС протягом досліджуваного періоду, не корелювалися зі змінами факторів, що впливають на їх формування] не спростовано, дійшов обґрунтованих висновків стосовно прийняття відповідачем оспорюваного рішення у межах наданих йому повноважень та за відсутності передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання рішення АМК недійсним правомірно відмовив у задоволенні даного позову.

Водночас у постанові від 22.12.2009 зі справи № 45/31, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення місцевого господарського суду, погодився з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання недійсним рішення АМК в частині, що стосується позивача по справі, з огляду на: відсутність у Рішенні АМК доказів узгодженості дій позивача з третьою особою або іншого погодження ними відповідної поведінки на ринку роздрібної торгівлі дизельним паливом в межах міста Кіровограда; відсутність у Рішенні АМК фактичних відомостей (за виключенням загального посилання на відповідність поведінки умовам функціонування конкурентного середовища) щодо ситуації на відповідному ринку протягом усього періоду, що досліджувався - 21 місяць [обставини поведінки позивача та інших учасників цього ринку (динаміка цін, обставини їх підвищення чи зниження, обґрунтованість зміни цін), співвідношення поведінки позивача і третьої особи з встановлення роздрібних цін поза межами червня-липня 2008 року; співвідношення дій позивача зі встановлення роздрібних цін з поведінкою інших учасників ринку, які не притягалися до відповідальності та яким належало більше 75 % АЗС, тощо]; нез'ясування Комітетом мотивів підвищення позивачем роздрібних цін (у тому числі й з огляду на встановлений Комітетом факт значного зменшення обсягів реалізації позивачем дизельного палива в червні-липні 2008 року як наслідок згаданої поведінки; безпідставність перекладення Комітетом на позивача обов'язку з доведення правомірності власної поведінки (стосовно існування необхідних економічних чинників), тоді як саме Комітет мав доводити безпідставність доводів позивача; відсутність у Рішенні АМК фактичних обставин, які мали б свідчити про те, яким саме чином схожі дії позивача і третьої особи "призвели" до обмеження конкуренції, що в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" означає наявність негативного впливу на стан конкуренції на цьому ринку у вигляді настання певних негативних наслідків для інших суб'єктів господарювання та/або споживачів; невизначеність та певну умовність правої кваліфікації Комітетом дій позивача.

У постанові від 19.10.2010 зі справи № 16/25/10 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в частині, що стосується позивача по справі, з огляду на встановлені судами обставини щодо: здійснення позивачем роздрібної торгівлі високооктановими бензинами лише через одну автозаправну станцію, розташовану на незначній відстані від автозаправної станції підприємства з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна"; відсутність доказів фактичного обмеження конкуренції внаслідок дій позивача; залишення органом Антимонопольного комітету України без належного дослідження конкретних обставин поведінки позивача та інших учасників цього ринку (динаміка цін, обставини їх підвищення чи зниження, обґрунтованість зміни цін), а також співвідношення дій позивача з поведінкою інших учасників ринку, які не притягалися до відповідальності за антиконкурентні узгоджені дії, шляхом вчинення схожих дій на ринку товару; нез'ясування органом Антимонопольного комітету України мотивів встановлення позивачем певних роздрібних цін на високооктанові бензини; залишення без всебічного дослідження витрат позивача, які впливають на роздрібні ціни високооктанових бензинів.

У наданій для порівняння постанові від 06.04.2010 зі справи № 7/90-1563 (15/170-3268) суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в частині, що стосується позивача по справі, з огляду на: відсутність у Рішенні АМК доказів узгодженості дій позивача на третіх осіб на ринку світлих нафтопродуктів; відсутність у Рішенні АМК фактичних відомостей (за виключенням загального посилання на відповідність поведінки умовам функціонування конкурентного середовища) щодо ситуації на згаданому ринку протягом усього періоду, що досліджувався - 12 місяців [обставини поведінки позивача та інших учасників цього ринку (динаміка цін, обставини їх підвищення чи зниження, обґрунтованість зміни цін); співвідношення дій позивача та третіх осіб з встановлення роздрібних цін з поведінкою інших учасників ринку, які не притягалися до відповідальності та яким належало 50% АЗС, тощо]; нез'ясування органом Антимонопольного комітету України мотивів підвищення позивачем роздрібних цін; безпідставність перекладення органом Антимонопольного комітету України на позивача обов'язку з доведення правомірності власної поведінки (стосовно існування необхідних економічних чинників); відсутність у Рішенні АМК фактичних обставин, які мали б свідчити про те, яким саме чином дії позивача, схожі з діями третіх осіб, "призвели" до обмеження конкуренції, що в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" означає наявність негативного впливу на стан конкуренції на цьому ринку у вигляді настання певних негативних наслідків для інших суб'єктів господарювання та/або споживачів.

У постанові від 20.06.2017 у справі № 910/17386/15 Вищий господарський суд України зазначив, що суд апеляційної інстанції, на відміну від місцевого господарського суду, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених ним норм матеріального і процесуального права та з наведенням у оскаржуваному судовому рішенні необхідного мотивування, дослідивши оспорюване Рішення АМК, а також доводи і заперечення сторін, беручи до уваги наведені недоліки дослідження АМК відповідного ринку та ситуації на ньому, що безпосередньо впливає на поведінку Товариства (як й інших торгівельних мереж), встановивши недоведеність висновків АМК щодо вчинення Товариством певних дій на певному ринку, дійшов обґрунтованих висновків щодо неповного з'ясування АМК обставин, які мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених у Рішенні АМК, обставинам справи, а тому за наявності передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання Рішення АМК недійсним правомірно задовольнив заявлені позовні вимоги Товариства.

Таким чином, аналіз зазначених рішень суду касаційної інстанції не дає підстав для висновку про різне застосування положень ч. 3 ст. 6, ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки зазначені судові рішення прийняті за різних фактичних обставин справи, встановлених судами.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" на постанову Вищого господарського суду України від 21.04.2015 у справі № 922/3962/14, в якій суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій та передав справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, не приймається до уваги Судом, оскільки остаточне рішення у справі не прийнято, а постанова не містить висновків, які б могли свідчити про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

За таких обставин відсутні підстави для допуску справи № 910/23710/16 до провадження Верховного Суду.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній з 15.12.2017, статтями 111-16, 111-21 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній до 15.12.2017, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у допуску справи № 910/23710/16 до провадження Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. Пільков

Судді І. Булгакова

В. Селіваненко