КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Справа№ 910/17536/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

від позивача Бородін Ю.В., Соколов С.В.

від відповідача не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 (повний текст складено 14.12.2017) по справі №910/17536/17 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 633622,07 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕЙЕМДЖИ Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 554330,56 грн, як повернення гарантійного внесків, сплачених страхових резервних фондів МТСБУ, а також 16 592, 33 грн - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено обов'язок повернути позивачеві другу частину базового гарантійного внеску до фонду захисту потерпілих МТСБУ.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 по справі №910/17536/17 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" суму в розмірі 554330,56 грн, як повернення гарантійних внесків, сплачених страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ та витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 538, 56 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що страховик має право на повернення гарантійного внеску, у зв'язку з припиненням асоційованого членства в МТСБУ. Суд зазначив, що гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих має чітко визначене цільове використання і використання його за іншим призначенням, зокрема і для створення резерву знецінення інвестицій, суперечить закону. Також, судом встановлено, що позивачем сплачено гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих у загальному розмірі 978434,25 грн. а не1 041 134, 25 грн, як зазначає позивач. Проте, МТСБУ повернуло частину внеску в розмірі 424103,69 грн. Відтак, розмір боргу становить 554330,56 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 змінити, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача 417350,45 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що місцевим господарським судом не враховано п.51.9 ст. 51 та п. 43.4 ст. 43 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якими слід відрахувати витрати МТСБУ саме по виплатам, які здійснено МТСБУ по регламентним виплатам по страховим компаніям визнаних банкротами та по яким було встановлено недостатність коштів та майна банкрута для самостійного погашення кредиторської заборгованості, в т.ч. по страховим виплатам.

Ухвалою від 16.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 по справі №910/17536/17 та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

01 лютого 2018 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

12 лютого 2018 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, від представника відповідача надійшли заперечення на відзив.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 призначено справу до розгляду 12.02.2018.

В судове засідання 12.02.2018 з'явились представники позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, колегія суддів встановила наступне.

22 травня 2010 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" на підставі рішення Загальних зборів членів моторного (транспортного) страхового бюро України про прийом страховика в члени МТСБУ набуло статусу асоційованого члена Моторного (транспортного) бюро України (пункт 3.2. Положення про членство в Моторному (транспортному) страховому бюро України).

28 грудня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" (страховиком) та Моторним (транспортним) страховим бюро України укладено договір про співпрацю № 145 у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами (далі Договір).

Предметом Договору є співробітництво сторін у сфері організації та провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами страхування ( п. 1.1 договору ).

Відповідно до умов Договору до обов'язків страховика, серед іншого, належать обов'язки сплатити вступний членський внесок у розмірі, визначеному рішенням органу управління МТСБУ; своєчасно та у повному обсязі сплачувати щомісячні членські внески до цільового фонду фінансування діяльності Бюро; надавати Бюро звіти за формами та у строки, що затверджені Президією Бюро; сформувати в фонді захисту потерпілих гарантійний внесок, поповнювати гарантійний внесок у фонді захисту потерпілих у випадках та на умовах, встановлених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", положенням про цей фонд, іншими внутрішніми документами чи рішеннями органів управління Бюро, прийнятими у межах їх повноважень, тощо ( п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.7, 2.1.12, 2.1.15 договору ).

Зобов'язання Бюро, згідно з п.2.2.8 Договору, становлять, зокрема, повернення на умовах, що встановлені законом, положенням про фонд захисту потерпілих, гарантійного внеску, сформованого страховиком у цьому фонді.

Згідно з п. 11.1 Договору останній вступає в силу з дати його підписання сторонами, скріплення їх печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. п. 51.2, 52.1. ст. 51 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав: а) подання страховиком заяви про припинення членства в МТСБУ або позбавлення статусу повного члена МТСБУ.

Згідно з Повідомленням про втрату статусу асоційованого члена МТСБУ, 23 січня 2014 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЕйЕмДжи Груп" припинило членство в МТСБУ, на підставі п.п. 4.5. та 4.6. Положення про членство в Моторному (транспортному) страховому бюро України

Пунктом 51.9. ст. 51 Закону передбачено, що гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п'ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов'язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов'язань іншому страховику - повному члену МТСБУ".

Таким чином, кінцевою датою повернення гарантійних внесків позивача з фонду захисту потерпілих є 23.01.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено місцевим господарським судом, позивачем фактично сплачено гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих у загальному розмірі 978 434, 25 грн.

Проте, незважаючи на припинення позивачем асоційованого членства, відповідач частково повернув внесок в розмірі 424103,69 грн, решту гарантійних внесків у визначений законодавством строк не повернув.

Відповідно до п. 43.4 ст. 43 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" кошти централізованих страхових резервних фондів, створених при МТСБУ, розміщуються з урахуванням безпечності, прибутковості та ліквідності і мають бути представлені активами таких категорій: грошові кошти на банківських рахунках, банківські депозити (вклади), цінні папери, що емітуються державою. Рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів, відповідно до встановленої мети, приймає дирекція МТСБУ відповідно до Положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ, за погодженням з Координаційною радою МТСБУ.

Кошти, сплачені страховиками, як базовий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, використовуються виключно для здійснення регламентних виплат, передбачених підпунктом " ґ " пункту 41.1 статті 41 цього Закону.

У першу чергу використовується гарантійний внесок того страховика, для виконання зобов'язань якого він здійснюється.

Джерелами формування фонду захисту потерпілих є: базовий та додатковий гарантійні внески; відрахування страховиків з премій за внутрішніми договорами у порядку та розмірі, визначеному Координаційною радою Бюро; повернені Бюро у регресному порядку коштів за заподіяну у результаті ДТП шкоду; добровільні внески та пожертвування. Базовий гарантійний внесок страховика збільшується на суму платежів, здійснених ним до фонду захисту потерпілих за втрачені бланки полісів внутрішнього обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Розмір таких платежів встановлюється Бюро.

Кошти, сплачені страховиком до фонду захисту потерпілих, є коштами страхових резервів з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів таких страховиків.

Таким чином, суд вважає, що гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих має чітко визначене цільове використання і використання його за іншим призначенням, зокрема і для створення резерву знецінення інвестицій, суперечить закону.

Кошти фонду захисту потерпілих розміщуються з урахуванням безпечності, ліквідності та прибутковості. Банк, який обирається для розміщення коштів, повинен відповідати встановленим уповноваженим органом вимогам щодо наявності та рівня кредитного рейтингу банків, у яких розміщуються кошти страхових резервів страховиків. Президія Бюро щоквартально приймає рішення про розміщення коштів. До прийняття такого рішення дирекція Бюро має право здійснювати розміщення тимчасово вільних коштів на депозитних рахунках на строк не більше 3 місяців в обслуговуючих банках. Страховик має право пропонувати дирекції Бюро банки та умови розміщення тимчасово вільних коштів сформованого ним у складі фонду захисту потерпілих гарантійного внеску. Інвестиційний дохід, отриманий внаслідок розміщення коштів гарантійних внесків фонду захисту потерпілих, щомісяця розподіляється між страховиками пропорційно залишку гарантійних внесків на початок звітного місяця.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 554330,56 грн

Посилання апелянта, що МТСБУ здійснено відрахування по регламентним виплатам по страховим компаніям визнаних банкротами та по яким було встановлено недостатність коштів та майна банкрута для самостійного погашення кредиторської заборгованості, в т.ч. по страховим виплатам, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Так, за змістом п. ґ ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, відповідач вважає, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не забороняє використовувати кошти страховика протягом усього часу співпраці для виконання гарантійної функції МТСБУ, в тому числі, до спливу трирічного строку з дня припинення членства в МТСБУ.

Так, відповідно до Порядку розподілу між страховиками регламентних виплат за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затвердженого протоколом Президії від 16.10.2014 №333/2014, регламентні виплати за банкрута здійснюються за рахунок наявного залишку коштів у ФЗП, внесених страховиком, за зобов'язаннями якого здійснюються такі виплати. У разі відсутності у ФЗП залишку коштів, внесених страховиком, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для здійснення за його зобов'язаннями Регламентних виплат за банкрута, відповідні витрати на такі виплати розподіляються між іншими страховиками, які мають кошти у ФЗП, незалежно від наявності у них статусу члена МТСБУ на момент розподілу. При цьому, застосовується змішаний принцип розподілу: 50% суми регламентних виплат за банкрута розподіляються рівними частинами, 50% - пропорційно частці залишків коштів страховиків у ФЗП на момент розподілу.

В той же час, колегія суддів зазначає, що статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи те, що позивач припинив своє асоційоване членство 23.01. 2014 тобто, до правовідносин з питань повернення МТСБУ гарантійних внесків позивача, сплачених до фонду захисту потерпілих, повинні бути застосовані норми законів, умови членства в МТСБУ та Положення про ФЗП, що діяли на момент виходу позивача із членів МТСБУ.

Проте, Порядок розподілу між страховиками регламентних виплат за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, затверджений протоколом Президії від 16.10.2014 №333/2014, прийнято після припинення позивачем свого членства у МТСБУ, а отже даний акт застосуванню не підлягає.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 по справі №910/17536/17 без змін.

2.Матеріали справи №910/17536/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.02.2018.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай