КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Справа№ 911/4638/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник Р.В. виписка ЄДРПОУ від 10.11.2015 року

від відповідача: Грищенко В.В. довіреність № 3245/01-23 від 20.12.2017 року

від прокуратури: Галась О.М. посвідчення 031869 від 02.02.2015 року

розглянувши апеляційну скаргу Національного університету Державної податкової служюи України

на рішення господарського суду Київської області від 10 грудня 2015 року

у справі № 911/4638/15(суддя: Чонгова С.І.)

за позовом Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю

до Національного університету державної податкової служби України.

за участі прокуратури,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Національного університету державної податкової служби України 558735,24 грн. заборгованості з орендної плати.

Рішенням господарського суду Київської області від 10 грудня 2015 року у справі № 911/4638/15 позовні вимоги задоволено: стягнуто з Національного університету державної податкової служби України на користь Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю 558 735,24 грн. основного боргу.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що договір оренди укладений між сторонами є діючим та на підставі п.4.1 зазначеного договору стягнув заборгованість по орендній платі в розмірі 558 735, 24 грн. за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач - Національний університет державної податкової служби України, звернувся з апеляційної скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Київської області від 10 грудня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, вказав на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції не враховано, що орендар неодноразово повідомляв орендодавця про закінчення строку дії договору оренди та надсилав йому для підписання акт приймання передачі орендованих приміщень, проте останній ухилявся від підписання вищевказаного акту та від прийому майна . При цьому зазначив, що позивач протягом чотирьох місяців не направляв на його адресу акти здачі-прийняття робіт. Окрім того, вказав на те, що прокуратурою подано позов про визнання договору купівлі-продажу реабілітаційного оздоровчого комплексу "Сосновий бір" недійсним, який було укладено між Національним університетом ДПС України та Ірпінською фінансово-юридичною академією у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 26.11.2007 року , та вважає, що вразі задоволення позовних вимог, договір оренди, на підставі якого проводиться стягнення, буде вважатись нікчемним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16 січня 2016 року прийнято апеляційну скаргу Національного університету державної податкової служби України до провадження на призначено до розгляду на 17.02.2016 року, колегією суддів у складі : головуючий суддя Синиця О.Ф., судді Пашкіна С.П., Зеленін В.О.

15 лютого 2016 року позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

В подальшому слухання справи неодноразово відкладалось.

09.03.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному на підставі розпорядження № 09-52/248/16 відбувся повторний автоматичний розподіл справи та визначено колегію суддів у складі : головуючого судді Шевченко Е.О., суддів Зубець Л.П., Алданова С.О.

25.04.2016 року, у зв'язку з звільненням у відставку головуючого судді на підставі розпорядження № 09-52/1063/16 відбувся повторний автоматичний розподіл справи та визначено колегію суддів у складі : головуючого судді Баранця О.М., суддів Пашкіної С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2016 року справу прийнято до розгляду колегією суддів у складі : головуючого судді Баранця О.М., суддів Пашкіної С.А., Калатай Н.Ф. та призначено до розгляду на 24.05.2016 року .

В подальшому слухання справи неодноразово відкладалось.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року замінено відповідача у справі - Національний університет державної податкової служби України, його правонаступником - Університетом державної фіскальної служби., на підставі ч.1 ст. 25 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18 липня 2016 року апеляційне провадження у справі № 911/4638/15 зупинено до вирішення справи № 911/1030/16 , що розглядається господарським судом Київської області.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2017 року поновлено апеляційне провадження у даній справі та справу призначено до розгляду на 21.03.2017 року .

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався .

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2017 року апеляційне провадження у справі № 911/4638/15 зупинено до вирішення справи № 911/1023/17, що розглядається господарським судом Київської області.

21.11.2017 року у зв'язку з призначенням головуючого судді на посаду Верховного Суду, відбувся повторний автоматичний розподіл справи та визначено колегію суддів у складі : головуючого судді Руденко М.А., суддів Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22 листопада 2017 року прийнято справу № 911/4638/15 до провадження колегію суддів у складі : головуючого судді Руденко М.А., суддів Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 року поновлено апеляційне провадження у справі № 911/4638/15 та призначено до розгляду на 16.01.2018 року.

В судовому засіданні 16.01.2018 року було оголошено перерву

06.02.2018 року в судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити: рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог.

Представник позивача вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та підстави для його скасування відсутні.

Прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, прокурора, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 13.02.2014 року між Ірпінською фінансово-юридичною академією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - орендодавець) та Національним університетом державної податкової служби України (далі - орендар, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.07.2016 року замінено відповідача у справі - Національний університет державної податкової служби України, його правонаступником - Університетом державної фіскальної служби., на підставі ч.1 ст. 25 ГПК України) укладено договір оренди нерухомого майна №1432112 (а.с.8-11, далі - договір).

Відповідно до умов договору, а саме пункту 1.1 - орендодавець зобов'язується передати орендарю в строкове платне користування приміщення майнового комплексу для проживання та обслуговування студентів і співробітників Національного університету державної податкової служби України, що знаходиться за адресою: смт. Ворзель, Київська обл., вул. Кірова, 3 площею 3273,20 кв.м., а орендар зобов'язується прийняти це майно та після припинення вказаного договору повернути майно орендодавцю в належному стані.

Пунктом 2.1 вищевказаного договору, сторони передбачили, що орендодавець протягом тижня з дня набрання чинності вказаним договором передає, а орендар приймає у користування майно, що оформлюється актом, який підписується сторонами.

На виконання вищевказаного пункту договору, актом від 13.02.2014 (а.с.13) позивач передав, а відповідач прийняв майно, що було предметом оренди за вказаним договором. При цьому , акт прийняття - передачі в оренду приміщень підписаний представниками обох сторін та посвідчений печатками.

Згідно до умов п. 2.2 договору, орендар, протягом тижня, після закінчення строку користування повертає, а орендодавець приймає передане майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами. Після підписання акту передачі строк користування припиняється.

Також, відповідно до п.3.1 вищевказаного договору сторонами погоджено розмір орендної плати за користування майном. Так розмір орендної плати з урахуванням індексації становить 93 122,54 грн за один місяць з урахуванням ПДВ.

Пунктом 4.1 передбачено, що орендна плата сплачується щомісяця, протягом місяца наступного за звітнім, за повний місяць, незалежно від строку користування майном, що є предметом даного договору , у безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця на підставі акту про надання послуг.

Строк дії даного договору визначений, відповідно до п. 5.1, де сторонами передбачено, що вказаний договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.01.2014 і діє до 31.03.2014.

В подальшому, додатковою угодою №1 від 28.03.2014 (а.с.14) сторонами внесено зміни до п. 5.1 договору, а саме визначено, що договір діє до 31.12.2014.

Оскільки відповідач в належному стані не повернув майно з оренди, а продовжував ним користуватись , позивач- Ірпінська фінансово-юридична академія у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась з даним позовом, в якому просить стягнути заборгованість по орендній платі в період з квітня по вересень 2015 року в сумі 558 735,24 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки орендар належним чином умови договору оренди не виконав, майно в належному стані не повернув, повинен сплатити заборгованість по орендній платі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

При цьому, відповідно до вимог ч.5 ст. 762 ЦК України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено умовами договору .

Також, як унормовано вимогами ст.599 ЦК України - зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Статтею 764 ЦК України унормовано правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму. Відповідно до вимог зазначеної статті якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то , за відсутності заперечень протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як зазначалось раніше строк дії договору оренди майна № 1432112 від 13.02.2014, погоджений сторонами при його укладанні та визначений п.5.1 складає з 01 січня 2014 року по 31 березня 2014 року, додатковою угодою сторони внесли зміни до договору та продовжили його строк до 31.12.2014 року.

Вимоги ст. 764 ЦК України щодо повідомлення в місячний строк після закінчення строку дії договору найму 31.12.2014 року орендаря про припинення договору наймач не виконав.

Натомість відповідач продовжував користуватись майном після закінчення договору оренди, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні та підтверджується, серед іншого, рішенням господарського суду Київської області від 26 травня 2015 року по справі № 911/1516/15 за позовом Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальність до Національного університету державної податкової служби України про стягнення 279 367, 62 грн. заборгованості зі сплати орендних платежів, що набуло законної сили (а.с. 137-141 том 1)

Відповідно до змісту вищевказаного рішення , обставини встановлені яким, відповідно до вимог ч.4 ст. 75 ГПК України мають преюдиційне значення для даної справи встановлено, що відповідач після закінчення терміну дії договору оренди продовжує користуватись об'єктом оренди, а також те, що відповідач протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди не надіслав заяву про його припинення.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спірний договір між сторонами не розірвано та на час звернення з позовними вимогами про стягнення заборгованості по сплаті орендних платежів за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року він є діючим.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання представника апелянта на те, що відповідач -Національний університет державної податкової служби України , листами № 1048/01-12 від 01.04.2015 року (а.с. 15 том 1) та листом № 1126/01-12 від 09.04.2015 року (а.с. 18-19 том 1) повідомляв позивача про завершення користування наданими приміщенням та просить підписати акт прийому -передачі приміщення, оскільки листом від 17.04.2015 року (а.с. 17 том1) позивач повідомляв відповідача про те, що згідно п.6.1.5 договору № 1432112 від 13.02.2014 року орендар повинен повернути майно в належному стані та вказував на те, що станом на час направлення листа в житлових приміщеннях комплексу "Сосновий бір", проживають близько 40 -ка громадян, вимушених переселенців , які були заселені безпосереднім керівництвом Університету ДПС України. Окрім того, вказував на те, що відповідачем у зв'язку з зазначеними обставинами , не виконані умови повернення орендованого майна згідно умов договору оренди № 1432112 у зв'язку з чим "Ірпінська фінансова академія" у формі ТОВ не може прийняти вказане майно та підписати акт прийому передачі. Відповіді на даний лист відповідач не надав.

Також, відповідачем не було надано належних доказів, в розумінні ст. 76, 77 ГПК України того, що об'єкт оренди на час звернення з листами про підписання акту-прийому передачі майна з оренди, знаходився в належному стані, відповідно до п.6.1.5 договору оренди майна та доказів того, заселені особи покинули орендоване приміщення.

Таким чином, аналізуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач, в порушення п. 2.2 та п. 6.1.5 договору оренди від 13.02.2014 року - майно, що було об'єктом оренди, а саме приміщення майнового комплексу, що розташоване за адресою смт Ворзель, Київська область по вул. Кірова 3 в належному стані не передав. При цьому, договір оренди між сторонами не розірваний та є діючим відповідно до 764 ЦК України.

Безпідставними, також, є посилання відповідача на те, що оскільки рішенням господарського суду Київської області від 15.08.2016 року у справі № 911/1030/16, що залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03 листопада 2016 року, визнано незаконним та скасовано рішення № 143 від 31.07.2007 року "Про оформлення правовстановлюючої документації на будівлі і споруди реабілітаційного оздоровчого комплексу "Сосновий бір", розташованого в смт Ворзель, вул. Кірова 3 за Національним університетом ДПС України та витребувано з незаконного чужого володіння Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь держави в особі уповноваженого органу Державної фіскальної служби України об'єкт нерухомого майна - реабілітаційно- оздоровчого комплексу "Сосновий бір", то відповідно договір оренди нерухомого майна від 13.02.2014 року є нікчемним, так як згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 21листопада 2017 року (а.с. 194-201 том) скасовано рішення господарського суду Київської області від 08.08.2017 року у справі № 911/1023/17 та відмовлено в задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України, Університету Державної фіскальної служби України про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна № 1432112 від 13.02.2014 року та повернення коштів.

Відносно посилання представника апелянта на те, що йому не своєчасно було надіслані акти здачі -прийняття робіт , колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 762 ЦК України орендна плата за користування майном вноситься щомісячно , аналогічне положення передбачено, також, п.4.1 договору.

Аналізуючи зазначене, та враховуючи те, що договір оренди від 13.02.2014 року укладений між сторонами є діючим на час звернення позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення 558 735,24грн боргу зі сплати орендних платежів за період з квітня 2015 по вересень 2015, строк виконання яких настав.

Щодо клопотання представника апелянта про зупинення провадження у даній до закінчення перегляду в касаційному порядку рішення Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 року по справі № 911/1023/17 колегія суддів зазначає на наступне.

Пунктом 5 ч.1 ст. 227 ГПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського та кримінального судочинства,- до набрання законної сили судом рішенням в іншій справі.

Отже, аналізуючи зазначену правову норму колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про зупинення провадження у даній справі не підлягає задоволенню, оскільки постанова Київського апеляційного господарського суду від 21 листопада 2017 року по справі № 911/1023/17 за позовною заявою Першого заступника керівника Києва-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України, Університету Державної фіскальної служби України до Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю, предметом розгляду якої було визнання недійсним договору оренди та повернення коштів, набула законної сили з дня її прийняття .

Відносно клопотання Першого заступника прокурора Київської області про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку рішення Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 року по справі № 911/1023/17 на підставі ч.1 ст. 228 ГПК України колегія суддів вважає, що вищевказане клопотання не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Пунктом 7 ч.1 ст. 228 ГПК України унормовано, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у випадку, зокрема, до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах ( в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Таким чином, вищевказана правова норма передбачає право суду, а не його обов'язок зупинити провадження у справі. Окрім того, вищевказаною нормою передбачено зупинення провадження у подібних правовідносинах, однак предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості по орендній платі, в той час, як предметом розгляду у справі № 911/1023/17 є визнання недійсним договору оренди та стягнення коштів, отже правовідносини не є подібними, а є взаємопов'язаними.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського Київської області від 10 грудня 2015 року по справі № 911/4638/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Університетом державної фіскальної служби на рішення господарського Київської області від 10 грудня 2015 року по справі № 911/4638/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду господарського Київської області від 10 грудня 2015 року по справі № 911/4638/15 залишити без змін.

Матеріали справи № № 911/4638/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 14.02.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко