Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 904/3110/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого,

суддів: Дроботової Т.Б., Кушніра І.В.,

секретар судового засідання - Овчарик В.М.,

за участю представників:

позивача - Ігнатенка О.Ю. (дов. від 02.01.2018),

відповідача - не з'явився,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфом" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 (суддя Назаренко Н.Г.) і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 (судді: Березкіна О.В., Дармін М.О., Орєшкіна Е.В)

за позовом Департаменту економічного розвитку Кам'янської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфом"

про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У березні 2017 року позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфом" (далі - ТОВ "Поліфом") про визнання укладеним договору, предметом якого є пайова участь замовника (відповідача) у розвитку інфраструктури міста Кам'янське під час здійснення реконструкції будівлі майстерні під виробничий корпус із виробництва компонентів для пінополіуритану з будівництвом топкової по вул. Січеславський шлях (Дніпровський), 155, м. Кам'янське, в редакції, запропонованій позивачем.

Позовну заяву мотивовано тим, що ТОВ "Поліфом" ухиляється від покладеного на нього Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон України № 3038-VI) обов'язку щодо укладення договору про пайову участь і не звертається до позивача із цього приводу, незважаючи на те, що позивач неодноразово протягом тривалого строку інформував ТОВ "Поліфом" про необхідність звернення до виконавчих органів Кам'янської міської ради для укладення такого договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017, позов було задоволено повністю: визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Кам'янське між Департаментом економічного розвитку Кам'янської міської ради і ТОВ "Поліфом" у редакції позивача з дати набрання цим рішенням законної сили.

Судові рішення обґрунтовано тим, що в порушення вимог Закону України № 3038-VI ТОВ "Поліфом" було введено об'єкт в експлуатацію без своєчасного укладення договору та сплати пайової участі у відповідному розмірі; запропонований позивачем проект спірного договору містить всі істотні умови, передбачені Законом України № 3038-VI, а розрахунок розміру пайової участі, що є додатком до цього договору, здійснено відповідно до Порядку та умов розрахунку розміру пайової участі (внесків) замовників (забудовників), що залучатимуться на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпродзержинська, затвердженого рішенням міської ради від 23.10.2010 № 227 (далі - Порядок) та він є арифметично правильним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ "Поліфом" просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, у задоволенні позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на обрання позивачем неналежного способу захисту і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій приписів частини 2 статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), частини 3 статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК), оскільки, думку ТОВ "Поліфом", за загальним правилом договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною, однак позивач із вимогою про зобов'язання ТОВ "Поліфом" укласти спірний договір до суду не звертався, між сторонами договору також не було досягнуто згоди з усіх істотних умов, зокрема, спірною є сума пайової участі. До того ж скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій грубо проігнорували конституційний принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, а дія Закону України № 3038-VI не поширюється на спірні правовідносини, оскільки ТОВ "Поліфом" здійснювало лише реконструкцію наявної будівлі без забудови нової земельної ділянки.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Департамент економічного розвитку Кам'янської міської ради у відзиві на касаційну скаргу просить оскаржувані рішення та постанову залишити без змін із таких мотивів: судові рішення попередніх інстанцій у частині визнання ТОВ "Поліфом" забудовником земельної ділянки відповідають нормам Закону України № 3038-VI та правовій позиції Верховного Суду України (постанова від 22.03.2017 у справі № 3-1553гс16). Саме за ТОВ "Поліфом" згідно з нормами статті 40 Закону України № 3038-VI закріплено обов'язок звернутися до органу місцевого самоврядування та укласти відповідний договір, який (обов'язок) не обмежується строком дії конкретного нормативного акта органу місцевого самоврядування, а невиконання такого обов'язку у добровільному порядку не звільняє забудовника від необхідності укладення договору.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та (або) апеляційної інстанції

Відповідно до пункту 4 частини 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у редакції, чинній з 15.12.2017, касаційні скарги (подання) на судові рішення у господарських справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, у період із 31.03.2015 по 18.05.2015 ТОВ "Поліфом" здійснило реконструкцію будівлі майстерні під виробничий корпус із виробництва компонентів для пінополіуретану з будівництвом топкової за адресою: вул. Дніпропетровська, 155, м. Дніпродзержинськ, що підтверджується Декларацією про початок виконання будівельних робіт від 01.04.2015 № 34-041-2015 та Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області 25.06.2015 за №ДП 47, згідно з якою "об'єкт "Реконструкція будівлі майстерні під виробничий корпус з виробництва компонентів для пінополіуретану з будівництвом топкової за адресою: вул. Дніпропетровська, 155, м. Дніпродзержинськ" готовий до експлуатації. Замовником будівництва згідно із цією декларацією є ТОВ "Поліфом".

За змістом статті 1 Закону України № 3038-VI замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно зі статтями 2, 10 Закону України № 3038-VI, статтями 4, 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 № 687-XIV під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови.

З урахуванням наведених положень закону у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що ТОВ "Поліфом" є замовником реконструкції будівлі майстерні під виробничий корпус із виробництва компонентів для пінополіуретану з будівництвом топкової за адресою: вул. Дніпропетровська, 155, м. Дніпродзержинськ, а отже, на ТОВ "Поліфом" поширюється дія Закону України № 3038-VI.

Відповідно до частин 2, 3 статті 40 Закону України № 3038-VI замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію відповідному місцевому бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Таким чином, у ТОВ "Поліфом" у силу прямої вказівки закону виник обов'язок щодо укладення договору про пайову участь.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ухилення ТОВ "Поліфом" від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством та не звільняє відповідача від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва (реконструкції) в експлуатацію.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу

Примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 ГК, згідно з якою спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Можливість розгляду судом цих спорів зумовлена обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акта органів державної влади чи місцевого самоврядування та інших випадках, встановлених законом).

Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (статті 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК, статті 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) у редакції, чинній на час звернення до суду із зазначеним позовом), можна дійти висновку, що у разі невизнання права або невиконання обов'язку щодо укладення договору, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

З огляду на викладене посилання ТОВ "Поліфом" на обрання Департаментом економічного розвитку Кам'янської міської ради неналежного способу захисту є помилковим.

Посилання ТОВ "Поліфом" на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положення частини 2 статті 638 ЦК, оскільки за загальним правилом договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною, однак позивач із вимогою про зобов'язання ТОВ "Поліфом" укласти спірний договір до суду не звертався, суд касаційної інстанції не може взяти до уваги з огляду на їх необґрунтованість, оскільки саме на замовника згідно із законодавством (Законом України № 3038-VI та Порядком № 227) покладено обов'язок щодо звернення до органу місцевого самоврядування з пропозицією укласти договір про пайову участь та саме ухилення ТОВ "Поліфом" від виконання покладеного на нього обов'язку укласти відповідний договір стало підставою звернення Департаменту економічного розвитку Кам'янської міської ради до суду з відповідним позовом. Отже, дії позивача не суперечать умовам визначеним частиною 2 статті 638 ЦК, оскільки укладення спірного договору регулюється частиною 3 статті 179 ГК.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (частина 2 статті 180 ГК).

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України (частина 5 статті 180 ГК).

За змістом положень частини 1 статті 40 Закону України № 3038-VI порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання наведених вимог Закону України № 3038-VI рішенням міської ради від 23.10.2010 № 227 "Про пайову участь замовників (забудовників) у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпродзержинськ" затверджено відповідний Порядок, яким визначено механізм залучення до пайової участі, порядок укладання договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Відповідно до частини 1 статті 144 Конституції України Порядок є нормативно-правовим актом, обов'язковим для виконання на території м. Дніпродзержинська.

Таким чином, посилання скаржника на порушення судами першої та апеляційної інстанцій положень частини 3 статті 180 ГК з тих підстав, що сторонами не погоджено ціну договору, суд касаційної інстанції визнає необґрунтованим, оскільки порядок та умови розрахунку розміру пайової участі (внесків) замовників (забудовників) визначено законодавством.

Розрахунок величини пайового внеску (участі) ТОВ "Поліфом" у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста здійснено на підставі відомостей декларації від 26.06.2016 № ДП 47 про готовність об'єкта до експлуатації, згідно з якою кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 1 920,000 тис. гривень.

Розмір пайової участі, що підлягає перерахуванню до міського бюджету, з урахуванням змісту пункту 4.4. Порядку становить за цим договором 192 000, 00 грн.

Посилання ТОВ "Поліфом" на те, що воно здійснювало лише реконструкцію наявної будівлі без забудови нової земельної ділянки, а отже відповідач у справі не є забудовником у розумінні норм Закону України № 3038-VI, у зв'язку з чим не зобов'язаний укладати договір про пайову участь та сплачувати пайові внески, спростовуються змістом статей 2, 10 Закону України № 3038-VI, статей 4, 9 Закону України № 687-XIV, де зазначено, що під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови.

Отже, ТОВ "Поліфом" є замовником реконструкції будівлі майстерні під виробничий корпус з виробництва компонентів для пінополіуретану з будівництвом топкової за адресою: вул. Дніпропетровська, 155, м. Дніпродзержинськ, а тому на ТОВ "Поліфом" поширюється дія Закону України № 3038-VI.

Доводи ТОВ "Поліфом" щодо ігнорування судами попередніх інстанцій конституційного принципу незворотності дії нормативно-правових актів у часі та щодо необґрунтованого застосування під час визначення розміру пайового внеску рішення Дніпродзержинської міської ради від 30.03.2016 № 122-06/VII, замість рішення Дніпродзержинської міської ради від 23.06.2010 № 227, також є безпідставними з огляду на таке.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків (частини 5, 6 статті 40 Закону України № 3038-VI).

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками (частина 8 статті 40 Закону України №3038-VI).

ТОВ "Поліфом" під час дії рішення міської ради від 23.10.2010 № 227 "Про пайову участь замовників (забудовників) у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпродзержинськ" та Порядку, які були чинними на момент введення об'єкта будівництва в експлуатацію, договору не уклало, а на час розгляду цього судового спору, зазначене рішення міської ради втратило чинність на підставі іншого її рішення від 30.03.2016 № 122-06/VII.

Таким чином, визначення під час звернення із зазначеним позовом до суду у березні 2017 року позивачем розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на підставі рішення міської ради від 30.03.2016 № 122-06/VII відповідає вимогам частини 8 статті 40 Закону України № 3038-VI.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Надаючи правову кваліфікацію доказам, наданим сторонами, з урахуванням фактичних і правових підстав позовних вимог і заперечень на них місцевий та апеляційний суди дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог і виникнення у ТОВ "Поліфом" у силу прямої вказівки закону обов'язку щодо укладення договору про пайову участь, при цьому порушення приписів частини 2 статті 638 ЦК та частини 3 статті 180 ГК не вбачається.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний господарський суд, про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що доводи, викладені скаржником у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позову та фактично зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи, що в силу положень статті 300 ГПК не належить до повноважень касаційної інстанції.

При цьому перевіривши відповідно до частини 1 статті 300 ГПК юридичну оцінку обставин справи, повноту їх встановлення в постанові, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим та апеляційним господарськими судами в порядку статті 86 ГПК повно, об'єктивно і безпосередньо досліджено наявні у справі докази, їм надано належну юридичну оцінку, порушень норм чинного законодавства не вбачається, у зв'язку з чим підстав для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваної постанови немає.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи те, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, частиною 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 у справі № 904/3110/17 залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфом" - без задоволення.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак
Судді:Т. Б. Дроботова
І. В. Кушнір