У Х В А Л А

07.02.2018 Справа № 910/6968/16

За заявою ОСОБА_1

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

За заявою Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Укрветсанзавод" (ідентифікаційний код 38519326)

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

при секретарі судового засідання Кобельчук О.І.

Представники :

від заявника: ОСОБА_2

від боржника: Гринько П.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У квітні 2016 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" у зв'язку з неможливістю останнього в порядку встновленому чинним законодавством погасити існуючу заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 № 910/6968/16 заяву Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 16.05.2016, визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого Талана Л.Г. зобов'язано подати заяву про участь у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326). Визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Державного підприємства "Укрветсанзавод" в розмірі 4 478 872,95грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326) за номером 32720 від 19.06.2016р. Призначено розпорядником майна Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1, ідентифікаційний код 38519326) арбітражного керуючого Талана Леоніда Григоровича (свідоцтво №26 від 08.02.2013). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 08.08.2016 р.

До Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 80 829,07грн.

У відповідності до ч.4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справи про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.11.2017 заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 80 829,07грн. прийнято до розгляду в межах справи № 910/6968/16 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 11.12.2017.

11.12.2017 до Господарського суду м Києва надійшов відзив боржника.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.12.2017 відкладено розгляд заяви у судовому засіданні на 17.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2018 вирішено заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 80 829,07грн., що розглядається в межах справи № 910/6968/16 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; Підготовче засідання призначено на 07.02.2018.

В судове засідання 07.02.2018 представник заявника з'явився, 06.02.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву-пояснення на відзив, за змістом якого було перераховано загальну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.03.2017 по 04.12.2017 та становить 153 057,00 грн., що приймається судом до уваги.

Представник боржника в судове засідання 07.02.2018 з'явився, заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав наведених у відзивах на позовну заяву, які подані до Господарського суду міста Києва 11.12.2017 та 06.02.2017.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до боржника з вимогами про поновлення його на посаді заступника директора з виробничих питань ДП "Укрветсанзавод" та стягнення з ДП "Укрветсанзавод" середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.02.2017 по 02.03.2017 - 11 136,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 заяву ОСОБА_1 задоволено повністю: поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з виробничих питань Державного підприємства "Укрветсанзавод"; стягнуто з Державного підприємства "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 11 136,45 грн.; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі у Державному підприємстві "Укрветсанзавод" на посаді заступника генерального директора з виробничих питань

Згідно наказу Державного підприємства «Укрветсанзавод» « 296-К/17 від 04.12.2017 наказ від 02.02.2017 №21-К/17 про звільнення ОСОБА_1 - скасовано; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з виробничих питань з 04.12.2017 з посадовим окладом згідно штатного розпису; виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 11 136,45 грн. з урахуванням необхідності стягнення з цієї суми податків і інших обов'язкових платежів.

Оскільки, судом було встановлено неправомірність звільнення ОСОБА_1 з посади заступника генерального директора з виробничих питань, то звернення до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 03.03.2017 по 04.12.2017 є правомірним з огляду на таке.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа організація повинні виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За структурою КЗпП України стаття 117, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до розділу VII "Оплата праці" вказаного Кодексу.

Таким чином, затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов'язана з трудовими відносинами, є оплатою праці та відноситься до структури заробітної плати.

Вказаний висновок кореспондується з позицією Верховного Суду України про те, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, на яку не поширюється дія мораторію, передбачена Законом України про банкрутство (постанова Верховного Суду України від 14.11.2012 у справі № 6-139цс12).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки і не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-76цс14 суд дійшов висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є обставини невиплати належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, чинним законодавством покладено на роботодавця, який перебуває у процедурах банкрутства, обов'язок щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Як роз'яснено п. 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з боржника середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 153 057,00 грн. за період з 03.03.2017 по 04.12.2017.

Керуючись ст.115,116, 231-233, 236, 237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України, ст.10, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Грінченка,1, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний 65481, АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 153 057,00 грн.

3. Видати наказ.

4. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 12.02.2018

Суддя А.В. Яковенко