Справа № 909/979/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2018 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., при секретарі судового засідання Сегін І. В., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 909/979/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Перламутр" про стягнення з Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості 6 083 грн 45 коп. за договором поставки.

ТОВ "Торгова компанія "Перламутр" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості 6 083 грн 45 коп. за договором поставки № 203-01/15 від 12 січня 2015 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору не оплатив прийнятий від позивача за відповідними видатковими накладними товар на загальну суму 5 189 грн 63 коп. У зв'язку із порушенням договірних зобов'язань позивач також нарахував відповідачу 598 грн 51 коп. пені, 70 грн 45 коп. трьох процентів річних та 224 грн 86 коп. інфляційних втрат.

17 жовтня 2017 р., суд порушив провадження у справі, призначив її до розгляду на 31 жовтня 2017р.

31 жовтня та 09 листопада 2017 р., розгляд справи суд відкладав на 09 листопада та 12 грудня 2017 р. відповідно.

12 рудня 2017 р., строк розгляду спору суд продовжив на 15 днів, а розгляд справи відклав на 21 грудня 2017 р.

21 грудня 2017 р., у зв'язку із набранням чинності нової редакції ГПК України, суд постановив провадження у даній справі здійснювати в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та відклав підготовче засідання на 23 січня 2018 р.

23 січня 2018 р., суд прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог з 6 169 грн 77 коп. до 6 083 грн 45 коп., підготовче провадження у даній справі закрив, розгляд справи по суті призначив на 15 лютого 2018 р.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце засідання відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу копії ухвали суду від 23 січня 2018 р.

У зв'язку із відсутністю в матеріалах справи даних про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи а також тим, що поштове відправлення, яким на адресу відповідача направлялась ухвала від 31 жовтня 2017 р. повернулось до суду із відміткою Укрпошти "за терміном зберігання", копії ухвал суду від 12 та 21 грудня 2017 р. суд надіслав також на адресу засновника відповідача - Міністерства аграрної політики України.

Як передбачено в ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як вбачається із матеріалів справи, розгляд даної справи суд неодноразово відкладав у зв'язку із неявкою в засідання представника відповідача та невиконанням відповідачем вимог ухвал суду.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

відособлений структурний підрозділ Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Виробничо-комерційний центр "Княгинин", відповідно до даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є відокремленим підрозділом Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

12 січня 2015 р., між ТОВ "Торгова компанія "Перламутр" (постачальник) та відособленим структурним підрозділом Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Виробничо-комерційний центр "Княгинин" (покупець) було укладено договір поставки № 203-01/15.

Відповідно до п. 1.1 цього Договору, постачальник зобов'язаний передати у власність покупця товар, асортимент та кількість якого визначено у відповідній видатковій накладній, а покупець зобов'язаний належним чином прийняти його і оплатити.

Згідно з п. 3.6 Договору, оплата поставленого товару має здійснюватись покупцем протягом десяти календарних днів з моменту поставки товару.

За змістом п. 6.2 Договору, у випадку прострочення терміну оплати за товар, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення від суми неоплаченого товару.

Так, на виконання своїх договірних зобов'язань, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 6 298 грн 07 коп., що підтверджується даними видаткових накладних.

Однак, в порушення узятих на себе договірних зобов'язань, відповідач оплатив поставлений йому позивачем товар лише частково, зокрема, на суму 1 108 грн 44 коп.

01 червня 2017 р., сторони підписали акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого залишкова заборгованість станом на 31 травня 2017 р. складала 5 189 грн 63 коп.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що належним чином виконавши свої договірні зобов'язання позивач поставив відповідачу визначений договором товар, який останній в повному обсязі не оплатив.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що в результаті неповної оплати отриманого від позивача товару відповідач порушив укладений між сторонами договір, що спричинило виникнення боргу відповідача перед позивачем на суму 5 189 грн 63 коп., отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.

У зв'язку із порушенням договірних зобов'язань позивач також просить стягнути з відповідача 598 грн 51 коп. пені, 70 грн 45 коп. трьох процентів річних та 224 грн 86 коп. інфляційних втрат.

За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

У застосуванні індексації суд враховує рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, зокрема, викладені в листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 р. № 62-97 р.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, оскільки, при проведенні розрахунку пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат позивач допустив арифметичні помилки, а суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, то вимогу позивача про стягнення з відповідача 598 грн 51 коп. пені, 70 грн 45 коп. трьох процентів річних та 224 грн 86 коп. інфляційних втрат суд задовольняє в повному обсязі.

Судовий збір, згідно з положеннями ст. 129 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити;

з Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (76003, м. Івано-Франківськ, вул. Княгинин, буд. 44; ідентифікаційний код 00375409) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Перламутр" (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Крайківського, буд. 2А; ідентифікаційний код 39379225) стягнути 5 189 (п'ять тисяч сто вісімдесят дев'ять) грн 63 коп. основного боргу, 598 (п'ятсот дев'яносто вісім) грн 51 коп. пені, 70 (сімдесят) грн 45 коп. трьох процентів річних, 224 (двісті двадцять чотири) грн 86 коп. інфляційних втрат та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ткаченко І. В.

Повне рішення складено 19.02.2018