УХВАЛА

про забезпечення позову

07.02.2018Справа № 910/974/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю.,

За участю секретаря судового засідання Ваховської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

Заяви Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 1-Г;

про забезпечення позову

У справі № 910/974/18

За позовом Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 1-Г;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс", 01133, м. Київ, вул. Щорса,буд. 31 (відповідач-1); Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс", 03141, м. Київ, вул. Солом'янська ,буд.33,прим.20 (відповідач-2);

про визнання договорів недійсним

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

Обставини справи:

Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (відповідач-1); Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (відповідач - 2) про визнання договору № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимог від 02.10.2017 року та договору № 02/10-17/3 від 02.10.2017 року про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року недійсними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що договір № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги від 02.10.2017 року, укладений між відповідачем-1 з однієї сторони та відповідачем-2 з другої сторони та договір № 02/10-17/3 від 02.10.2017 року про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. зареєстрований за номером № 1664, укладений між відповідачем-1 з однієї сторони та відповідачем-2 з другої сторони укладений з порушенням ст.ст.203,215, 1077 Цивільного кодексу України, ст.ст. 17, 24 Закону України "Про іпотеку".

Разом із позовною заявою, позивач подав суду заяву про забезпечення позову.

Відповідно до вказаної заяви, позивач просить суд постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс", а саме: будівлю літ. «Н», блок «А», загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1, що набута Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" шляхом звернення у свою власність предмету іпотеки, а також, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" здійснювати будь-які дії з віджудження будівлі літ. «Н», блок «А», загальною площею 3495 кв.м., що розташоана за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1, та укладати будь-які інші правочини, що можуть бути спрямовані на відчудження зазначеного майна.

Обгрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" може здійснити подальше відчуження предмету іпотеки, яке було набуто ним у власність, з порушенням норм чинного законодавства України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 суд ухвалив викликати представниа позивача у судове засідання 07.02.2018 для надання пояснень щодо вказаної заяви.

У судовому засіданні 07.02.2018 представник позивача підтримав вказану заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Так, суд визнав заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс", а саме: будівлю літ. «Н», блок «А», загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1.

Стягувач: Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 1-Г, ідентифікаційний код: 30373644).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Офіс сервіс люкс" (03141, м. Київ, вул. Солом`янська, 33, прим. 20, ідентифікаційний код: 33735808).

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала про вжиття заходів забезпечення позову набирає законної сили 07.02.2018 та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 07.02.2021.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.Ю. Трофименко