КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"08" лютого 2018 р. Справа№ 910/14423/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Жук Г.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2017 року

(за скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2016)

у справі № 910/14423/15 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_3,

2. ОСОБА_4,

3. ОСОБА_5,

4. ОСОБА_6,

5. ОСОБА_7

треті особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Національний банк України,

2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 209 608 895,49 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/14423/15 скаргу ПАТ «Дельта Банк» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 у справі № 910/14423/15 задоволено частково, визнано дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 по винесенню та затвердженню постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 50894201 від 27.04.2016 незаконними. Припинено провадження з розгляду решти скарги ПАТ «Дельта Банк» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 у справі № 910/14423/15 (т.Х, а.с.65-69).

14 грудня 2017 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно звернувся з апеляційною скаргою №910/14423/15/20.3-03 від 24.11.2017 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/14423/15.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2018 року, апеляційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/14423/15 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Жук Г.А.

15 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/14423/15 відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження в зв'язку з тим що скаржником не наведено поважних підстав пропуску строку, апеляційну скаргу залишено без руху з підстав подання апеляційної скарги з пропуском встановленого строку на оскарження вищевказаної ухвали суду та надано Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України час для усунення недоліки, а саме звернутися до Київського апеляційного господарського суду із заявою про поновлення строку з зазначенням підстав та посиланням на відповідні докази або вказати інші підстави для поновлення строку.

05 лютого 2018 року від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до Київського апеляційного господарського суду надійшла заява №910/14423/15/20.3-03 від 02.02.2018 року про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в якій заявник зазначає, що «у частині 2 коментованої статті 93 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) визначений граничний (присічний) термін, протягом якого процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду може бути відновлений. Цей строк становить три місяці з моменту прийняття рішення. Отже, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з метою виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 не порушуючи граничного 3-х місячного терміну звернувся повторно до суду апеляційної інстанції».

Розглянувши заяву Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, судова колегія зазначає наступне.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/14423/15 проголошено за відсутності представника скаржника, про що свідчить протокол судового засідання від 19 вересня 2017 року у справі №910/14423/15 (т.Х, а.с.64) та направлено копію зазначеної ухвали поштою 25 вересня 2017 року, про що свідчить відповідна відмітка про направлення на звороті останнього аркушу оскаржуваної ухвали (т.Х, а.с. 69).

27 вересня 2017 року Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України отримано копію оскаржуваної ухвали поштою, про що свідчить роздруківка про відстеження поштового відправлення №01 7, що наявна в додатку до апеляційної скарги.

02 жовтня 2017 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №910/14423/15/20.3-03 від 02.10.2017 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/14423/15, про що свідчить копія поштового конверту 04 6 про направлення апеляційної скарги (т.Х, а.с.168).

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі №910/14423/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Руденко М.А., Ткаченка Б.О. (т.Х, а.с.154).

20 листопада 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/14423/15 апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі №910/14423/15 з доданими матеріалами повернуто Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без розгляду з підстав не подання доказів сплати судового збору та доказів направлення копії апеляційної скарги сторонам у справі (т.Х, а.с.155-158).

21 листопада 2017 року копію ухвали Київського апеляційного господарського суду від 20.11.17 у справі №910/14423/15 про повернення апеляційної скарги без розгляду направлено поштою, про що свідчить відповідна відмітка про направлення копії ухвали поштою на звороті останнього аркушу ухвали Київського апеляційного господарського суду від 20.11.17 у справі №910/14423/15 (т.Х, а.с.158).

14 грудня 2017 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно звернувся з апеляційною скаргою №910/14423/15/20.3-03 від 24.11.2017 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/14423/15, про що свідчить копія поштового конверту 04 2 про направлення апеляційної скарги.

Тобто, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся через 23 дні з дня направлення копії ухвали Київського апеляційного господарського суду від 20.11.17 у справі №910/14423/15 про повернення апеляційної скарги без розгляду та через 86 днів з дня винесення оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2017 року..

Відповідно до пункту 14 частини 1 розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України - судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зокрема, частиною 1 статті 93 Господарського процесуального кодексу України що діяв до 15 грудня 2017 року визначено, що "Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

Згідно ст. 119 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 119 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки .

Відновлення процесуального строку являє собою визнання судом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними.

За змістом ст. 119 ГПК України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

У відповідності до частини 3 статті 2 ГПК України, Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є змагальність сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з вимогами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Посилання на скаржника на звернення в межах 3-х місячного строку, про що зазначено в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не може бути підставою для відновлення пропущеного строку, адже звернення в межах згаданого строку може враховуватись судом при вирішенні питання про поновлення строку лише за наявності поважних підстав.

Таким чином, скаржником не надано доказів того, що він не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку не вбачається.

Скаржником всупереч вимогам чинного законодавства до матеріалів апеляційної скарги не додано жодного належного та допустимого доказу, що підтверджував би поважність підстав пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV "Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України», заява №8371/02, п.27 та ухвалу від 14.10.2003 у справі «Трух проти України», заява №50966/99,).

З огляду на викладене, судова колегія, у даному випадку не вбачає поважних підстав для відновлення процесуального строку та відмовляє Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у задоволенні заяви №910/14423/15/20.3-03 від 02.02.2018 року про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва у справі №910/14423/15 від 19 вересня 2017 року.

Пунктом 3 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що «Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними».

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження та повернення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріалів апеляційної скарги разом з доданими до неї матеріалами на підставі пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 234, ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відкритті апеляційного провадження у справі №910/14423/15 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2017 року у справі № 910/14423/15.

2. Апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 вересня 2017 року у справі № 910/14423/15 разом з доданими матеріалами повернути Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

3. Копію даної ухвали надіслати учасникам у справі.

4. Матеріали справи №910/14423/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Г.А. Жук