Суд
УХВАЛА

16 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 917/1000/13

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Студенця В.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Харківського апеляційного господарського суду

(головуючий – Шутенко І.А., судді: Здоровко Л.М., Плахов О.В.)

від 11.10.2017

за скаргами Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 917/1000/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

про стягнення 684 836 063,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.06.2017 у справі №917/1000/13 скарги Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.06.2017 у справі № 917/1000/13 скасовано в частині відмови у задоволенні скарг Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" щодо визнання дій державного виконавця незаконними та прийнято в цій частині нове рішення. Скарги Приватного акціонерного товариства "АвтоКраз" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково. Визнано незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо реалізації майна ПАТ "АвтоКраз". Визнано незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо передачі на реалізацію арештованого майна ПАТ "АвтоКраз" - будівлі гуртожитку № 8 загальною площею 2087,62 кв.м, що знаходяться у м. Кременчуці Полтавської області по вул. Маяковського, 9; будівлі гуртожитку № 9 загальною площею 2113,39 кв.м, що знаходиться у м. Кременчуці, Полтавської області по вул.Маяковського 11/1. Визнано незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо повторної реалізації арештованого майна ПАТ "АвтоКраз" - будівлі гуртожитку № 8 загальною площею 2087,62 кв.м, що знаходяться у м. Кременчуці Полтавської області по вул. Маяковського, 9; будівлі гуртожитку № 9 загальною площею 2113,39 кв.м, що знаходиться у м. Кременчуці, Полтавської області по вул. Маяковського 11/1. В іншій частині ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.06.2017 у справі № 917/1000/13 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 30.10.2017, про що свідчить відбиток календарного штемпеля на поштовому конверті, адресованому Харківському апеляційному господарському суду, подав касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, викладено його у новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 286 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд.

Відповідно до реєстраційного штампа Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла до суду касаційної інстанції 08.02.2018.

Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на додержання відповідних вимог Господарського процесуального кодексу України, які діяли до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, суддею-доповідачем встановлено, що вона не відповідає вимогам процесуального закону, який діяв на момент її подання.

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що до скарги додаються зокрема докази сплати судового збору.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) встановлено, що за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду судовий збір сплачується у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600, 00 грн.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання касаційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.10.2017, якою частково скасовано ухвалу Господарського суду Полтавської області від 15.06.2017, складає 1 600, 00 грн.

Разом з тим Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору. Водночас заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване, тим що Департамент є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахункове-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань. У зв'язку з досить стислими строками подачі касаційних скарг на постанови судів, Департамент просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на дату звернення з касаційною скаргою, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, враховуючи майновий стан сторони.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у нього коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, наведені Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, обставини щодо відсутності фінансування для сплати судового збору, не є підставою для застосування ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а саме для відстрочення його сплати.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що клопотання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII, чинній з 15.12.2017 року, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній з 15.12.2017) в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, у зв'язку з несплатою судового збору, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України необхідно усунути недоліки касаційної скарги та подати суду документ про сплату (зарахування) судового збору в установленому законом порядку та розмірі, а саме: 1600, 00 грн.

При цьому звертаємо увагу заявника, що листом Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 визначено реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом: отримувач коштів – УДКСУ у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 38004897, банк отримувача – ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) – 820019, рахунок отримувача – 0007, код класифікації доходів бюджету – 22030102.

Враховуючи викладене та приписи підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Керуючись статтею 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), статтями 174, 234, 290, 292, підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017), статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір" в редакції від 17.05.2017, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 у справі №917/1000/13 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- надати суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1600,00грн.

4. Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач В.Студенець