ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2018. Справа № 917/1989/17

м. Полтава

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц", вул. Київська, 85, м. Кременчук, Полтавська область, 39631

про стягнення 39150,00 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1768 від 06.11.17)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 4/677-1 від 12.12.17)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі позивач/ПАТ "Українська залізниця") звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц" (далі відповідач/ПАТ "ККУ "Кварц") про стягнення 39150,00 грн. штрафу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем у залізничній накладній було не вірно зазначено масу вантажу, який перевозився позивачем.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.11.17. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 14.12.2017.

14.12.17. суд за клопотанням представника позивача оголосив перерву в судовому засіданні до 11.01.18. для надання можливості позивачу надати додаткові докази по справі.

11.01.18. у зв'язку з набранням чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, викладеною у розділі І Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017. N 2147-VIII (далі - ГПК України), суд ухвалив розглядати справу № 917/1989/17 за правилами загального позовного провадження та відкласти підготовче засідання у справі на 01.02.18., про що виніс відповідну ухвалу.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що комерційний акт, на підставі якого позивач стягує штраф, підписаний неповноважними особами позивача, а також на те, що тензометричні вагонні ваги, на яких здійснювалося зважування вантажу на ст. Знам'янка, не пройшли чергову повірку, в зв'язку з цим проведення зважування такими вагами не є правомірним та не може мати будь-яких юридичних наслідків.

В підготовчому засіданні 01.02.18. суд за письмової згоди представників сторін в цей же день закінчив підготовче судове засідання та розпочав розгляд справи по суті відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечує.

В судовому засіданні 01.02.18. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничної накладної № 44330322 зі станції Кременчук Південної залізниці відповідач відправив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Ескадор", станція призначення ОСОБА_3 залізниці, сім вагонів з вантажем - відсівом гранітним або кам'яним навалом, зазначивши в накладній загальну масу вантажу 486000 кг, зокрема у вагоні № 66765140 - 71000 кг, тара вагону - 22000 кг. (а.с. 10).

Під час здійснення перевезення вантажу на станції Знам'янка ОСОБА_3 залізниці, при огляді з оглядової вишки системою відеоспостереження та зважуванні на тензометричних вагах було виявлено різницю в масі вантажу в мінус 1500 кг. у вагоні № 66765140 та направлено вказаний вагон для додаткової перевірки та зважування, про що складено акт загальної форми № 84662 від 19.09.17. (а.с. 11).

20.09.17. було здійснено контрольне зважування вагону № 66765140 на вагонних вагах, про що складено комерційний акт № 410006/296/88 (а.с. 13).

Відповідно до комерційного акта, виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем в накладній.

У розділі "Д" комерційного акту вказано, що вагон з глухими торцевими стінками, люки щільно закриті, слідів втрати та крадіжки немає. Зважування вагону здійснено 20.09.17. на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст. Знам'янка ОД (держповірка вагона 09.09.16.).

У вагоні № 66765140 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 71 000 кг, - а у комерційному акті: брутто - 90900 кг., нетто - 68900 кг., тара - 22000 кг, - тобто, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 2100 кг.

По прибутті вищезазначеного вагона на станцію призначення було проведено перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі «Є» комерційного акта.

Вартість перевезення одного вагона згідно залізничної накладної складає 7923,00 грн.

За неправильно вказану вагу вантажу у залізничній накладній позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення в розмірі 39615,00 грн. (7923,00 х 5). Вказану суму штрафу позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач заперечує нарахування штрафу та вважає його нарахування неправомірним, посилаючись на те, що комерційний акт, на підставі якого позивач стягує штраф, підписаний неповноважними особами позивача, відмітка в розділі "Є" комерційного акту не відповідає встановленому в Правилах складання актів змісту та не засвідчена штемпелем станції ОСОБА_3. Також відповідач у відзиві посилався на те, що тензометричні вагонні ваги, на яких здійснювалося зважування вантажу на ст. Знам'янка, не пройшли чергову повірку, в зв'язку з цим, проведення зважування такими вагами є неправомірним та не може мати будь-яких юридичних наслідків, до того ж, застосовані сторонами способи визначення маси вантажу не є однаковими та можуть привести до невідповідності результатів зважування. Крім цього, відповідач стверджує, що штраф, який може бути стягнуто з відправника у зв'язку із невірним зазначенням у накладній маси вантажу, може нараховуватися лише на вартість перевізної плати за різницю маси фактичної та маси, вказаної в залізничній накладній, а не на вартість провізної плати всього вантажу.

Щодо вказаних заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998. (далі - Статут) порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно п. 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.02. N 334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.02. за N 567/6855 (далі - Правила складання актів) комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Судом встановлено, що комерційний акт № 410006/296/88 підписано в.о. ДС ОСОБА_4, зам. ДС ОСОБА_5 та працівником станції ОСОБА_6

Позивач у запереченнях на відзив (а.с. 35) вказав, що на в.о. начальника станції Знам'янка ОСОБА_4 відповідно до наказу № 437-ос від 14.09.17. (а.с. 39) покладено виконання обов'язків начальника станції. Також позивач вказав, що оскільки по штатному розкладу завідувач вантажним двором відсутній, то до підписання комерційного акту було залучено іншого працівника - заступника начальника станції Знам'янка ОСОБА_5 (копія наказу про призначення на посаду заступника начальника станції Знам'янка та його посадова інструкція - а.с. 38, 41-45).

Натомість, відповідач у запереченнях (а.с. 73-76) зазначив, що позивачем не надано доказів того, що в штаті виробничого підрозділу "Знам'янська дирекція залізничних перевезень" (ст. Знам'янка) немає начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи.

Так, згідно п. п. 1.5., 2.11., 2.22. Посадової інструкції заступника начальника станції з вантажної та комерційної роботи станції Знам'янка ОСОБА_5, він здійснює керівництво роботою вантажного цеху станції Знам'янка, приймає участь у перевірці вантажу в вагонах, розглядає результати контрольних зважувань вагонів та інш.

Отже, суд вважає, що заступник начальника станції ОСОБА_5, на якого покладено функції керівника вантажного цеху станції Знам'янка та обов'язок щодо забезпечення належної організації та виконання вантажної роботи, мав право на підписання спірного комерційного акту. Доказів протилежного, суду не надано.

Щодо невідповідності відмітки в розділі "Є" комерційного акту, встановленому в Правилах складання актів змісту, судом встановлено, що згідно п. 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Так, у розділі "Є" комерційного акту № 410006/296/88 міститься наступна відмітка: "28/09.17. Расхождений с данным ком. актом не обнаружено", - а також підписи начальника станції, начальника вантажного району та працівника станції. Тобто, хоча відмітка в розділі "Є" комерційного акту № 410006/296/88 дослівно не відповідає вимогам п. 12 Правил складання актів, проте вона підтверджує факт погодження станцією отримання відомостей, зазначених у спірному комерційному акті. До того ж, як зазначено вище, при невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт. Відомості щодо складання станцією призначення нового комерційного акту щодо вагона № 66765140 у суду відсутні.

Також судом встановлено, що у комерційному акті № 410006/296/88 дійсно відсутній штемпель станції призначення ОСОБА_3. Проте, з метою встановлення фактичних обставин справи, суд при винесенні рішення досліджує всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності.

Так, як зазначалося вище, відмітка в розділі "Є" комерційного акту підтверджує факт погодження станцією отримання відомостей, зазначених у спірному комерційному акті та містить підписи начальника станції, начальника вантажного району і працівника станції призначення. Новий комерційний акт, який мав би бути складений при невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, станцією призначення не складався. Крім цього, у залізничній накладній № 44330322 міститься відмітка про видачу вантажу згідно комерційного акту № 410006/296, яка містить штемпель станції призначення ОСОБА_3.

Також в матеріалах справи наявна копія книги зважування вантажів на вагонних вагах форми ГУ-36 станції призначення ОСОБА_3, яка теж підтверджує недостачу маси вантажу у вагоні № 66765140 у розмірі 2100 кг.

Таким чином, вказана невідповідність відмітки в розділі "Є" комерційного акту Правилам складання актів (відсутній штемпель) не позбавляє його належної доказової сили та не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невірно вказану в залізничній накладній масу вантажу.

Крім цього, відповідач у відзиві посилається на те, що тензометричні вагонні ваги, на яких здійснювалося зважування вантажу на ст. Знам'янка, не пройшли чергову повірку, в зв'язку з цим, проведення зважування такими вагами є неправомірним та не може мати будь-яких юридичних наслідків.

Так, зокрема, відповідач зазначає, що при завантаженні вагону № 66765140 вага вантажу визначалася вагонними тензометричними вагами 150 ВВ-Ш-15. Модифікація цих ваг - одноплатформенні. Зважування цього ж вагону № 66765140 на ст. Знам'янка здійснено на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2. Модифікація таких ваг -двоплатформенна. Відповідач вважає, що застосовані сторонами способи визначення маси вантажу не є однаковими та можуть привести до невідповідності результатів зважування.

Доводи відповідача про те, що переважування здійснювалось на неоднотипних засобах вимірювання, у зв'язку з чим є значна похибка, судом відхиляються, оскільки застосування для визначення маси вантажу у вагоні різних типів ваг на станції відправлення та при видачі на станції призначення не є порушенням способу визначення маси вантажу.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Під час розгляду справи відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих у розумінні Господарського процесуального кодексу України доказів, які б підтверджували наявність різниці при зважуванні вантажу на одноплатформенних та двоплатформенних вагах. В зв'язку з цим, вказане заперечення відповідача судом відхиляється як недоведене.

Також відповідач зазначає, що тензометричні вагонні ваги СВ-150000В2 не пройшли чергову повірку, у наданій позивачем копії технічного паспорту на тензометричні вагонні ваги СВ-150000В2, заводський № НОМЕР_1 вказано, що міжповірочний інтервал складає 12 місяців, а у комерційному акті зазначено, що держповірка ваг була 09.09.16.

Позивач у заперечені на відзив пояснив, що остання держповірка вагонних ваг, на яких проводилося контрольне зважування вагону № 66765140 насправді була 07.09.2017., про що свідчить копія витягу з технічного паспорту на вагонні ваги (а.с. 36). Також позивач пояснив, що юридичний сектор немає оригіналу технічного паспорту на вагонні ваги, оскільки вони знаходяться на станції Знам'янка, тому при поданні позовної заяви даних про проведення держповірки 07.09.2017. не було. Крім того, у комерційному акті № 410006/296 в розділі «Д» працівник станції ОСОБА_7 при складанні та роздрукуванні даного комерційного акта зробила помилку, у зв'язку з чим надала пояснення (копія пояснень ОСОБА_7 від 22.09.17. - а.с. 37).

Так, згідно розділу 4 «Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України», затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012. на засіб ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ) за результатами зважування, згідно з якими оформляються перевізні документи під час перевезень залізничним транспортом, поширюється метрологічний нагляд. ЗВВТ підлягають повірці або державній метрологічній атестації. Використання ЗВВТ, які не пройшли повірку або державну метрологічну атестацію, забороняється. Результати повірки або державної метрологічної атестації державні повірники записують також у контрольному примірнику технічного паспорта ЗВВТ. Повірка та державна метрологічна атестація ЗВВТ здійснюються згідно з вимогами Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Так, згідно з Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13.10.16., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.16. за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний період для залізничних платформних ваг складає 1 рік.

Оскільки, відповідно до копії технічного паспорту на ваги СВ-150000В2 остання повірка цих ваг відбулася 07.09.17. то проведення зважування 20.09.2017р. вказаними вагами є правомірним.

Таким чином, зауваження відповідача щодо того, що вагонні ваги СВ-150000В2 не пройшли чергову повірку не відповідає дійсності, а тому судом відхиляється як безпідставне.

Суд звертає увагу, що 11.01.18. від відповідача надійшло клопотання вих. № 4/28 з доданими до нього копіями документів: акту прийому-передачі, рахунку-фактури, накладної № 44330298, специфікації, договору постачання, наказу про визначення насипної щільності відсіву гранітного, акту по визначенню насипної щільності відсівів гранітних, акту про передачу продукції (а.с. 51-62).

Статтею 76 ГПК України встановлено вимоги щодо належності доказів. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Враховуючи вказану норму, суд не бере до розгляду вищевказані докази, оскільки вони не стосуються предмету доказування по даній справі (визначена загальна кількість поставки всієї партії відсіву гранітного в од. виміру (м.3), а досліджується маса вантажу в од. виміру (кг.), що вказана у визначеному вагоні (що є спірною за позовом).

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми штрафу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Стаття 6 Статуту визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України для засвідчення невідповідності обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, під час залізничних перевезень фіксуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Таким чином, комерційний акт є підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним маси вантажу.

Судом встановлено, що вантаж завантажено вантажовідправником (п. 28 накладної); факт невідповідності маси вантажу проти зазначених даних у накладній і відсутність ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення засвідчується комерційним актом, який складено та підписано уповноваженими особами залізниці із дотриманням вимог чинного законодавства. Різниця у масі, вказаній відповідачем у накладній, порівняно з масою, що виявилась на станції слідування, в даному випадку перевищує норму природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто, тому позивач на підставі ст.ст. 118, 122, 129 Статуту залізниць України правомірно нарахував відправнику (відповідачу) штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати, що становить 39615,00 грн. (7923,00 х 5).

Щодо заперечень відповідача стосовно розміру нарахованого штрафу (стягнення 5 % штрафу від вартості провізної плати надлишку (недостачі) маси вантажу), суд зазначає наступне. Належна до сплати штрафна санкція не є договірною, її розмір та порядок застосування встановлений Статутом залізниць України та стягується за сам факт зазначення у накладній неправильних, неточних або неповних відомостей. Існує стала судова практика, згідно якої штраф за неправильно зазначену у накладній масу вантажу обчислюється від вартості провізної плати за всю відстань перевезення. В даному випадку штраф стягується не за весь зазначений в накладній вантаж, а виходячи з вартості провізної плати за визначений вагон, де була виявлена невідповідність. Такої правової позиції дотримано у постановах ВГСУ: від 27.11.17. по справі № 917/278/17, від 15.03.17. по справі № 927/212/16, від 30.03.16. по справі № 905/367/15, від 30.11.16. по справі № 920/136/16.

Таким чином, заперечення відповідача стосовно розміру нарахованого позивачем штрафу судом відхиляються.

Отже, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу, тому позов, з урахуванням наведених вище обставин підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц" (вул. Київська, 85, м. Кременчук, Полтавська область, 39631; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680; ) 39150 грн. 00 коп. штрафу, 1600 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 05.02.2018.

Суддя О.С. Семчук