ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.02.2018 р. Справа№ 5015/5067/12

За скаргою від 30.11.2017р., яка поступила на розгляд до господарського суду Львівської області 04.12.2017р. вх.№5012/17 від боржника (відповідача-1) у справі, Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Габен, м.Львів

на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України , м.Київ

по справі №5015/5067/12

за позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, м.Київ

до відповідач-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Габен, м.Львів

до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства Агрофірма Зоря ім.Плютинського, с.Зоря , Рівненського району Львівської області

про стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором №69 від 22.12.2006 р. та укладеним в його рамках кредитним договором №010/42-0-1/91 від 28.07.2011 р.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.,

Суддя Мороз Н.В.

суддя Мазовіта А.Б.

секретар судового засідання Зарицька О.Р.

Представники:

від скаржника ОСОБА_2 директор

ОСОБА_3 представник (довіреність від 12.06.2017р.)

від стягувача: ОСОБА_4 представник (довіреність №228/16 від 12.04.2016р.); ОСОБА_5- представник (довіреність №374/16-Н від 07.06.2016р.);

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: не з»явився;

від відповідача-2: не зявився

Суть спору:

На розгляд господарського суду Львівської області подано скаргу від боржника (відповідача-1) у справі, Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Габен, м.Львів, на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції по справі №5015/5067/12 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль, м.Київ, до відповідача 1, Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Габен, м.Львів, до відповідача 2, Приватного акціонерного товариства Агрофірма Зоря ім.Плютинського, с.Зоря, Рівненського району Львівської області, про солідарне стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором №69 від 22.12.2006р. та укладеним в його рамках кредитним договором №010/42-0-1/91 від 28.07.2011р.

Керуючись ст.121-2 ГПК України, суд ухвалою від 07.12.2017 року прийняв скаргу до розгляду та призначив судове засідання на 24.01.2018р. Вимоги до учасників процесу з розгляду скарги висвітлено в зазначеній ухвалі.

15.12.2017р. набрала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, викладена у розділі І ОСОБА_6 України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017. N 2147-VIII, пунктом 9 розділу XI Перехідних положень якого встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12.01.2018 року від стягувача, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль», до Господарського суду Львівської області поступили Пояснення на скаргу ТзОВ-фірма «Габен» від 30.11.2017 року на дії головного державного виконавця за вих.№140/5/5/765 від 04.01.2018 року, зареєстровані в суді за вх.№1181/18 від 12.01.2018 р., з копіями документів.

Для всебічного, повного та об»єктивного вирішення поданої скарги, з метою забезпечення учасниками справи реалізації своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 ГПК України, ухвалою суду від 24.01.2018 р. розгляд скарги відкладався.

Заперечення на пояснення ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» поступили до господарського суду від скаржника 31.01.2018 року та зареєстровані в суді за вх.№3464/18.

В судове засідання 01.02.2018 року скаржник і стягувач явку повноважних представників забезпечили. Окрім того, від скаржника в судовому засіданні взяв участь директор товариства.

З підстав, наведених у скарзі, запереченнях на пояснення ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», наданих поясненнях в судовому засіданні 01.02.2018 року, скаржник просить скаргу задоволити.

З підстав, наведених у Поясненнях на скаргу ТзОВ «Фірма «Габен» від 30.11.2017 р. на дії головного державного виконавця, які поступили до суду 12.01.2018 р. (вх.№1181/18), та наданих поясненнях в судовому засіданні стягувач, ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», з доводами скарги не погоджується, вважає скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно, просить в задоволенні скарги відмовити.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України явку повноважного представника в судове засідання 01.02.2018 року не забезпечив, хоча його представник у судовому засіданні 24.01.2018 року був належним чином (під розписку) повідомлений про відкладення розгляду скарги на 01.02.2018 року, проте, 29.01.2018 року від ВДВС поступило Пояснення вих.№1035 від 25.01.2018 р. «на скаргу ТзОВ «Фірма «Габен» від 30.11.2017 року на дії головного державного виконавця», з підстав наведених у яких просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що дії державного виконавця в повній мірі відповідають положенням закону та вчинені відповідно до вимог чинного законодавства, а вимоги скарги Боржника від 30.11.2017 року є необгрунтованими та такими , що не підлягають до задоволення, а метою подання скарги на дії державного виконавця, як вказується у зазначених Поясненнях, є навмисне уникнення від виконання зобовязань, забезпечених іпотекою відповідного нерухомого майна.

Згідно ч.2. ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 28.03.2013 позов Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" (надалі - ПАТ "ОСОБА_1 Аваль") до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Габен" (надалі - ТОВ «Фірма "Габен") та Приватного акціонерного товариства Агрофірми "Зоря ім. Плютинського" (надалі ПАТ Агрофірма "Зоря ім. Плютинського") задоволено повністю: стягнено солідарно з ТОВ «Фірми "Габен" та ПАТ Агрофірми "Зоря ім. Плютинського" на користь ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" заборгованість за кредитним договором від 28.07.2011 № 010/42-0-1/91, укладеним у рамках дії генерального кредитного договору від 22.12.2006№ 69, у розмірі 3 223 671,01 доларів США, що в еквіваленті 5 766 802,38 грн., у тому числі: 2 900 000,00 дол. США (еквівалент становить 23 179 700,00 грн.) заборгованість за тілом кредиту; 96 666,67 дол. США (еквівалент становить 772 656,69 грн.) - нараховані відсотки; 227 004,34 дол. США (еквівалент становить 1 814 445,69 грн.) - нарахована пеня за невиконання зобов'язань, а також 64 380,00 грн. судового збору. У задоволенні заяв відповідачів щодо зменшення розміру штрафних санкцій, відстрочки та розстрочки виконання рішення відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2013 рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 залишено без змін. Доповнено резолютивну частину рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 наступним змістом: "Відстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 у справі № 5015/5067/12 на 1 рік з моменту набрання ним законної сили".

На примусове виконання рішення господарського суду від 28 березня 2013 року та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 04 липня 2013 року 23.07.2013 року стягувачу був виданий наказ на бланку №0036808.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2013 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" у справі № 5015/5067/12 задоволено.

Пункт 3 резолютивної частини постанови Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2013 у справі № 5015/5067/12 про доповнення резолютивної частини рішення господарського суду Львівської області від 28.03.2013 у справі 5015/5067/12 скасовано. В решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.07.2013 у справі № 5015/5067/12 залишено без змін.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірми "Габен" (вул. Персенківська, 19, м. Львів, 79011, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" (вул.Лескова, 9, м. Київ, 01011, ) у рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з оплатою судового збору за подання касаційної скарги, 17 205,00 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Агрофірми "Зоря ім. Плютинського" (пл. Жовтнева, 2, с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область, 35314, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" (вул. Лескова, 9, м. Київ, 01011, ) у рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з оплатою судового збору за подання касаційної скарги, 17 205,00 грн.

Доручено господарському суду Львівської області видати відповідні накази.

16.10.2013 року на примусове виконання постанови Вищого господарського суду України від 18.09.2013 року Господарським судом Львівської області було видано два накази :

на бланку №0036841: на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірми "Габен" (вул. Персенківська, 19, м. Львів, 79011, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" (вул.Лескова, 9, м. Київ, 01011, ) у рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з оплатою судового збору за подання касаційної скарги, 17 205,00 грн.

на бланку №0036842: на стягнення з Приватного акціонерного товариства Агрофірми "Зоря ім. Плютинського" (пл. Жовтнева, 2, с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область, 35314, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль" (вул. Лескова, 9, м. Київ, 01011, ) у рахунок відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з оплатою судового збору за подання касаційної скарги, 17 205,00 грн.

17.12.2013р. відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (в подальшому змінено назву на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, надалі - ВПВР ДЦВС МЮУ) відкрито виконавче провадження № 41223764 з примусового виконання наказу , виданого Господарським судом Львівської області стягувачу 23.07.2013 року на бланку №0036808.

Вказаний наказ перебуває на виконанні у ВПВР ДЦВС МЮУ станом на момент звернення скаржника ( відповідача-1, ТзОВ «Фірма «Габен») до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії головного державного виконавця , вчинені в ході примусового виконання рішення суду на підставі наказу від 23.07.2013 р. № 5015/5067/12 про солідарне стягнення з ПАТ «Агрофірма «Зоря ім.Плютинського» та з ТзОВ «Фірма «Габен» на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» кредитної заборгованості в загальній сумі 3 223 671,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 25 766 802,38 грн.

16.11.2017р. у вказаному виконавчому провадженні головним державним виконавцем ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 винесено Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на належні боржнику нежитлові приміщення за адресою м.Київ, вул.Глазунова, 3.

ТзОВ «Фірма «Габен» вважає дії ВПВР Департаменту державної виконавчої служби щодо опису та арешту належного йому майна незаконними, оскільки такі дії, на переконання скаржника, вчинені з порушенням вимог ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження»,

У поданій скарзі скаржник просить :

1. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо опису та арешту належних ТзОВ «Фірма «Габен» нежитлових приміщень за адресою м.Київ. вул.Глазунова, 3 у виконавчому провадженні №41223764 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 23.07.2013р. №5015/5067/12 про стягнення солідарно з ПАТ «Агрофірма «Зоря ім.Плютинського» та з ТзОВ «Фірма «Габен» на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» кредитної заборгованості в загальній сумі 3 223 671,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 25 766 802,38 грн.

2.Визнати недійсною Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 16.11.2017р., винесену головним державним виконавцем ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 у виконавчому провадженні №41223764 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 23.07.2013р. №5015/5067/12 про стягнення солідарно з ПАТ «Агрофірма «Зоря ім.Плютинського» та з ТзОВ «Фірма «Габен» на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» кредитної заборгованості в загальній сумі 3 223 671,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 25 766 802,38 грн.

3.Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України видалити Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 16.11.2017р. у виконавчому провадженні №41223764 та інформацію про неї з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та з інших державних реєстрів.

Заявлені у скарзі вимоги скаржник обгрунтовує наступним.

16.11.2017р. у вказаному виконавчому провадженні №41223764 головним державним виконавцем ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 винесено Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на належні боржнику нежитлові приміщення за адресою м.Київ, вул.Глазунова, 3.

ТзОВ «Фірма «Габен» вважає дії ВПВР Департаменту державної виконавчої служби щодо опису та арешту належного йому майна незаконними, оскільки такі, на переконання скаржника, вчинені з порушенням вимог ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження».

В обгрунтування порушення державним виконавцем вимог ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» щодо опису та арешту майна скаржник посилається на те, що згідно наказу Господарського суду Львівської області від 23.07.2013р. №5015/5067/12 стягується солідарно з ПАТ «Агрофірма «Зоря ім.Плютинського» та з ТзОВ «Фірма «Габен» на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» кредитна заборгованість в загальній сумі 3 223 671,01 доларів США, що за курсом НБУ становить 25 766 802,38 грн. Приміщення за адресою м.Київ, вул.Глазунова, 3 перебуває в іпотеці, що доводиться Договором іпотеки від 22.12.2006р., однак у наказі суду від 23.07.2013р. №5015/5067/12 не вказано про звернення стягнення саме на предмет іпотеки. На переконання скаржника з наведеного випливає, що у вказаному виконавчому провадженні №41223764 не можна проводити стягнення (в тому числі опис та арешт) на приміщення, яке перебуває іпотеці, без рішення суду, в якому має бути зазначено саме звернення стягнення на предмет іпотеки, а не просто стягнення суми боргу.

Наведене обгрунтовує посиланням на п.2 ч.1 ст.37 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження», на судову практику (постанову ВГСУ від 13.10.2015 р. у справі №909/1375/14).

Скаржник посилається також на те, що при винесенні головним державним виконавцем ВПВР ДЦВС МЮУ ОСОБА_7 Постанови від 16.22.2017 р. про опис та арешт майна (коштів) боржника порушено вимоги ч.2 ст.56 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження», а також, що скаржнику (боржнику) не надано можливості скористатися своїм правом брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення щодо неможливості накладення арешту та опису належного йому майна за адресою м.Київ, вул.Глазунова, 3. За таких обставин, вважає скаржник, на підставі ч.1 ст.32 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» виконавець міг відкласти проведення виконавчих дій, чого не зробив.

Відтак, на переконання скаржника, наведені обставини свідчать про незаконність дій державного виконавця щодо опису та арешту належного боржнику майна.

В обгрунтування заявленої у п.3 прохальної частини скарги вимоги («зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України видалити Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 16.11.2017р. у виконавчому провадженні №41223764 та інформацію про неї з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та з інших державних реєстрів») скаржник посилається на п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р., у якій зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши представників скаржника, стягувача, ознайомившись із доводами ВПВР ДЦВС МЮУ , наведеними останнім по суті скарги у поданих до суду поясненнях, надавши оцінку доказам , наявним у справі, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до положення ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Матеріали справи свідчать про те, що боржником у добровільному порядку не виконано рішення суду, стягувач звернуся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження..

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ОСОБА_6 України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_6 України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому ОСОБА_6 органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим ОСОБА_6, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього ОСОБА_6, а також рішеннями, які відповідно до цього ОСОБА_6 підлягають примусовому виконанню..

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до матеріалів справи, 16.11.2017р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 винесена постанова (ВП №41223764) про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на майно , у резолютивній частині якої наведено назву кожного описаного предмета і його відмінні ознаки (відмітки про опечатування) :

1.нежитлове приміщення офіс, позначений в технічному паспорті літерою А,А (колишня квартира №52), місцезнаходження:м.Київ, вул.Глазунова,3, загальною площею 73,2 кв.м., розташований на першому поверсі п»яти поверхової будівлі, яке складається:1. коридор 12,4 кв.м.;2. кладова 1,0 кв.м.; 3. ванна 2,7 кв.м.; 3. вбиральня 1,4 кв.м.; 5 кабінет 6,9 кв.м.; 6.основна 18,6 кв.м.; 7. основна 16,3 кв.м.; 8. основна 13,9 кв.м., мітеріали стін цегла.

2. нежитлове приміщення офіс за номером 37, місцезнаходження: м.Київ, вул.Глазунова,3, позначено в технічному паспорті літерою А.А ( колишня квартира №37), загальною площею 67,1 кв.м.:, розташований на першому поверсі п»яти поверхової будівлі, яке складається:1. коридор 14,7 кв.м.;2. Кабінет 7,0 кв.м.; 3. вбиральня 1,2 кв.м.; 4. ванна 3,2 кв.м.; 5. кабінет 17,7 кв.м.; 6. кабінет 7,9 кв.м.; 7. кладова 0,4 кв.м.; 8.кКладова 1,3 кв.м.; 9. кабінет 13,7 кв.м., матеріали стін цегла.

3. нежитлове приміщення №65 з приміщення №1 по приміщення №10 першого поверху, місцезнаходження: м.Київ, вул.Глазунова,3, позначено в технічному паспорті літерою А.А колишня квартира №37), загальною площею 140,6 кв.м.:, п»ятиповерхової будівлі, яке складається: 1. підсобна 13,4 кв.м.; 2.основна 20,5 кв.м.; 3. підсобна 2,3 кв.м.;4. підсобна 12,2 кв.м.; 5. підсобна 12,4 кв.м.; 6. основна 13,3 кв.м.; 7. основна 20,0 кв.м.; 8. основна 12,6 кв.м.; 9. основна 12.4 кв.м.; 10. основна 21,5 кв.м., матеріали стін цегла, що належать боржнику: Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Габен» (20832731, адреса : вул.Персенківка,19, м.Львів,79026.

Опис та накладення арешту на нерухоме майно, як зазначено у постанові, проведено за відсутності належним чином неодноразово повідомленого боржника, за участю понятих та представника стягувача.

На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним : заборонено продавати, міняти, псувати, дарувати, пошкоджувати, змінювати первісний стан.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стали положення ч. 1 ст. 30 ОСОБА_6 України "Про виконавче провадження", відповідно до яких виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_2, у зв»язку із чим попереджено про кримінальну відповідальність відповідальність за розтрату (відчуження) описаного майна.

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем неправильно застосовано положення ст.56 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження».

В додаток до листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за №20.1-332/13 від 16.11.2017 року постанова скерована скаржнику і отримана останнім 20.11.2017 року, що підтверджується скаржником і підтверджується наявною у справі роздруківкою відстеження руху кореспонденції , скерованої ВПВР ДЦВС МЮУ боржнику, ТзОВ «Фірма «Габен»», Укрпошти.

Матеріалами справи підтверджується (визнається і скаржником у скарзі), що описані і арештовані нежитлові приміщення (перелічені в оскаржуваній Постанові від 16.11.2017 р. ВП №41223764), відповідно до умов договору іпотеки від 22.12.2006 р., реєстр. № 3223, були передані ТзОВ «Фірма «Габен» в іпотеку АТ «ОСОБА_1 Аваль» на забезпечення виконання зобовязань ТзОВ «Фірма «Габен» за кредитним договором №010/42-0-1/91 від 28.07.2011 р., укладеним між ТзОВ «Фірма «Габен» та ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» в рамках Генерального кредитного договору №69 від 22.12.2006 року.

Усні доводи скаржника, висловлені в судовому засіданні 01.02.2018 року про те, що вказаним у оскаржуваній постанові майном забезпечено й інші зобовязання ТзОВ «Фірма «Габен» судом відхиляються, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами, на них не грунтуються заявлені скаржником у скарзі вимоги, й, такі доводи спростовуються наявними у справі документами, у тому числі й умовами договору іпотеки.

Відповідно до статті 1 ОСОБА_6 України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим ОСОБА_6.

За положеннями частин першої і третьої статті 33 ОСОБА_6 України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_8 іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього ОСОБА_6. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 ОСОБА_6 України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього ОСОБА_6.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У розділі 7 цього ОСОБА_6 визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 цього ОСОБА_6 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стаття 46 цього ОСОБА_6 передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 51 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ОСОБА_6 України «Про іпотеку». Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень ОСОБА_6 України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого судового рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості.

Оскільки статтею 575 Цивільного кодексу України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

У постановах Верховного Суду України від 18.11.2015 р. у справі № 6-28цс15 (рішення у ЄДРСР № 54156742), від 19.04.2017 р. у справі № 127/22695/15-ц (рішення у ЄДРСР № 67262541) колегія суддів судових палат у цивільних та господарських справах висловила правову позицію, згідно якої норми ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході проиедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення. в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавия на користь іпотекодержателя.

Вказаної правової позиції, посилаючись на вказані вище постанови ВСУ, дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 06.11.2017 р. у справі № 5006/28/15/2012- 908/6101/14 (рішення у ЄДРСР № 70130267).

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 48 ОСОБА_6 стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Як встановлено судом, в рамках виконавчого провадження № 41223764 Боржником не було запропоновано державному виконавцю види майна чи предмети, які, на його думку, необхідно реалізувати в першу чергу, матеріали виконавчого провадження відповідних заяв не містять.

У судовому засіданні 01.02.2018 року представниками скаржника, у відповідь на запитання суду, чи достатньо у скаржника коштів для задоволення вимог стягувача за рішенням суду, якщо ні , то чи було запропоновано скаржником (боржником) державному виконавцю види майна чи предмети, які, на його думку, необхідно реалізувати в першу чергу, у зв»язку із відсутністю у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, представниками скаржника підтверджено, що коштів та інших цінностей для виконання рішення суду та погашення присудженої до стягнення на користь ОСОБА_9 суми коштів недостатньо, а пропозицій державному виконавцю щодо майна, яке слід реалізувати у першу чергу, поскільки відсутні кошти, не було через відсутність такого майна у скаржника.

Як вже зазначено вище, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює чітку послідовність (черговість) звернення стягнення на майно боржника - у разі відсутності у власності боржника коштів, цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно (у т.ч. рухоме та нерухоме).

При цьому, Закон не визначає обовязковості першочергового звернення стягнення на рухоме майно, і лише у разі його відсутності можливості звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

Натомість, ОСОБА_6 однозначно встановлює правило, за яким боржник має справо запропонувати майно/предмети, які не обхідно реалізувати в першу чергу, однак черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Положеннями ст. 51 ОСОБА_6 визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно.

Зокрема, за змістом ч. 4 ст. 51 ОСОБА_6 реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим ОСОБА_6.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч.ч. 5, ст. 51 ОСОБА_6 за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього ОСОБА_6, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень ОСОБА_6 України «Про іпотеку».

Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування положень ОСОБА_6 України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

У разі, якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику (у тому числі, переданого в іпотеку стягувачу).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 51 ОСОБА_6 дозволяється звернення стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, у разі, якщо:

право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

наявна письмова згода заставодержателя.

Згідно ч. 3 ст. 51 ОСОБА_6 про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Вказані норми вказують на можливість звернення стягнення на предмет іпотеки без наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, і, як вже зазначено вище в ухвалі, частиною 1 статті 46 ОСОБА_6 передбачено черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

З наявних у справі документів , які підтверджують хід виконавчого провадження № 41223764, встановлення державним виконавцем відсутності коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, а також щодо залишку заборгованості за наказом господарського суду, оскарження дій, встановлено наступне.

17.12.2013р. відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (в подальшому змінено назву на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, відкрито виконавче провадження № 41223764 з примусового виконання вказаного вище наказу суду.

17.12.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова чинна, скаржником не оскаржувалась.

15.08.2014р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів на рахунках Боржника, відкритих в установах банків. Постанова чинна, скаржником не оскаржувалась, відповідно недійсною не визнана.

Згідно одержаних на запити державного виконавця відповідей з банківських установ, встановлено відсутність коштів на рахунках Боржника для виконання постанови державного виконавця.

Матеріалами справи підтверджується, що листом від 15.01.2014 р. начальник Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львів та Пустомитівського району надано державному виконавцю витяг з журналу карток транспортних засобів, які згідно бази даних компютерного обліку Центру рахуються за ТзОВ «Фірма «Габен».

У Інформації про виконавче провадження № 41223764, що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження (доступна на офіційному сайті Міністерства юстиції України - https://asvpweb.minjust.gov.ua) станом на 03.01.2018 р. відсутні відомості щодо оголошення в розшук автомобілів, зареєстрованих за Боржником.

Натомість, що підтверджують матеріали у судовій справі, на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі - ВПВПР УДВС ГТУЮ у Львівській області) перебуває виконавче провадження №41332469, відкрите на примусове виконання наказу, виданого 29.11.2013 р. Господарським судом Львівської області у справі № 914/712/13-г про стягнення з ТОВ «Фірма «Габен» на користь АТ «ОСОБА_1 Аваль» заборгованості за Кредитним договором № 010/42-0-1/89 від 1907.2011 р. в розмірі 6 431 491,82 грн.

У Інформації про виконавче провадження № 41332469, що міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження (доступна на офіційному сайті Міністерства юстиції України http://asvpweb.minjust.gov.) станом на 03.01.2018 р. містяться відомості про оголошення 03.03.2014р. в розшук 38-и автомобілів Боржника.

Поряд з цим, на підставі листа директора ТзОВ - фірма «Габен» ОСОБА_2 № 2815 від 28.10.2015р. старшим державним виконавцем ВПВПР УДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову від 12.11.2015 р. ВП № 41332469, якою скасовано розшук 5-ти транспортних засобів у звязку з тим, що вказані транспортні засоби перебувають у заставі ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (ПАТ «Промінвестбанк»).

Окрім того, на підтвердження відсутності у власності Боржника іншого майна, на яке можна звернути стягнення в рамках виконавчого провадження № 41223764, стягувачем надано до справи копію постанови державного виконавця Сихівського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29.12.2017 р. ВП № 53762475 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» (у звязку із тим, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).

Дане виконавче провадження було відкрито на підставі наказу Господарського суду Львівської області № 914/712/13-г від 29.11.2013 р. про стягнення з ТзОВ - фірма «Габен» на користь ОСОБА_9 за договором овердрафту № 015/42-0-1/88 від 19.07.2011 р. у сумі 1 337 171,57 грн.

Зі змісту вказаної постанови слідує, зокрема, таке: 12 одиниць транспортних засобів та 19 обєктів нерухомого майна, належних Боржнику, знаходиться в заставі/іпотеці ПАТ «Промінвестбанк»; керівник Боржника ОСОБА_2 надав державному виконавцю пояснення, у яких повідомив, що «підприємство не здійснює жодної діяльності, кошти для погашення заборгованості у Боржника відсутні, майно, на яке можливо звернути стягнення теж відсутнє. Окрім цього повідомив, що все наявне майно перебуває в податковій заставі». Копії витягів з відповідних реєстрів щодо Боржника ОСОБА_9 долучено до матеріалів справи ( в додаток до пояснення , наданого на скаргу, яка розглядається).

Особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця врегульовано ст. 52 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження».

Зокрема, згідно ч.ч. 5, 6 ст. 52 ОСОБА_6 у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

У разі якщо на зазначене у частині пятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості:

майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтерєру офісів, готова продукція та товари тощо);

обєкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 56 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Тобто, перед початком звернення стягнення на Предмет іпотеки та до моменту проведення його опису і арешту, державним виконавцем, на виконання вимог ч.ч. 2, 4, 5 ст. 48 ОСОБА_6 України «Про виконавче провадження» було встановлено відсутність у власності Боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача (заборгованість за наказом на дату проведення виконавчої дії склала 85 369 968,12 грн.).

Реалізація майна не здійснювалася. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Згідно із ч.1, п.1,2 ч.2 ст.73 господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються , зокрема такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів.

Згідно із ч.ч.1,3,4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заеперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов»язків щодо доказів.

Відсутність у власності Боржника іншого майна, на яке можна звернути стягнення, в ході виконання рішення господарського суду Львівської області у даній справі, підтверджується доказами, які долучені до матеріалів справи в процесі розгляду скарги скаржника.

Стосовно доводів у скарзі про те, що має місце порушення прав скаржника (боржника) внаслідок проведення опису предмету іпотеки, незабезпечення скаржнику (боржнику) права на участь у вчиненні виконавчих дій, наданні усних та письмових пояснень, суд зазначає наступне.

Встановивши відсутність у Боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача (ОСОБА_9), державним виконавцем було вжито заходів для звернення стягнення на вказаний вище Предмет іпотеки.

Як вбачається із матеріалів у справі, з метою забезпечення боржнику (скаржнику) права на участь у вчиненні виконавчих дій, надання усних та письмових пояснень на адресу Боржника скеровано відповідні вимоги.

Так, зокрема, 23.08.2017р. на адресу Боржника скеровано вимогу державного виконавця за № 15543-0-33- 17/20.1-13, згідно якої державний виконавець вимагав зявитися боржнику або уповноваженому представнику боржника 14.09.2017 р. на 11.00. год. за адресою знаходження майна боржника - м. Київ, вул. Глазунова. 3, для прийняття участі у проведенні виконавчих дій щодо звернення стягнення на нежилі приміщення - офіси: надати безперешкодний доступ до відповідного нерухомого майна з метою складення постанови про опис майна боржника.

13.09.2017р. у офіційній скриньці Міністерства юстиції України зареєстровано заяву Генерального директора ТзОВ - фірма «Габен» ОСОБА_2 від 11.09.2017 р. про відкладення вчинення виконавчих дій, у якій останній просив:відкласти проведення запланованих на 14.09.2017 р. виконавчих дій; не проводити опис приміщень за адресою: м. Київ, вул. Глазунова, 3 у звязку із відсутністю рішення суду про звернення стягнення на Предмет іпотеки, а за відсутності іншого майна повернути стягувачу наказ Господарського суду Львівської області без виконання.

В якості обставин, що перешкоджають проведенню виконавчої дії керівник Боржника послався на те, що «власники боржника та сам боржник не довіряють жодному представнику доступ до приміщення та не можуть надати їм ключі від приміщення та коди до сигналізації (для зняття з охорони), а сам керівник та представник боржника перебуватимуть в судовому засіданні в Господарському суді Львівської області».

14.09.2017р. державним виконавцем спільно з представником ОСОБА_9 складено акт про відсутність доступу та неможливість потрапити всередину предмету іпотеки для проведення його опису й арешту.

25.09.2017р. на адресу боржника (скаржника) було скеровано повторну вимогу державного виконавця (за № 15543-0-33-17/20.1-13), згідно якої державний виконавець вимагав зявитися боржнику або уповноваженому представнику боржника 12.10.2017 р. на 11.00. год. за адресою знаходження майна боржника - м. Київ, вул. Глазунова, 3 для проведення опису й арешту предмету іпотеки.

12.10.2017 р. виконавчі дії не проводилися у звязку з відсутністю у державного виконавця можливості забезпечити їх проведення.

18.10.2017р. на адресу Боржника скеровано повторну (втретє) вимогу державного виконавця (за № 15543-0-33-17/20.1-13), згідно якої державний виконавець вимагав зявитися боржнику або уповноваженому представнику боржника 02.11.2017 р. на 11.00. год. за адресою знаходження майна боржника - м. Київ, вул. Глазунова, 3 для проведення опису й арешту Предмету іпотеки.

02.11.2017р. державним виконавцем спільно з представником ОСОБА_9 складено акт про відсутність доступу та неможливість потрапити всередину предмету іпотеки для проведення його опису й арешту, у звязку із чим виконавчі дії вирішено перенести на інший час та дату.

07.11.2017р. на адресу Боржника скеровано повторну (вчетверте) вимогу державного виконавця № 15543-0-33-17/20.1-13, згідно якої державний виконавець вимагав зявитися боржнику або уповноваженому представнику боржника 16.11.2017 р. на 10.30. год, за адресою знаходження майна боржника - м. Київ, вул. Глазунова, 3 для проведення опису й арешту Предмету іпотеки.

Остання вимога від 07.11.2017 р. скерована на адресу Боржника рекомендованим листом та вручена йому 13.11.2017 р. о 15.02. год., тобто завчасно до дати проведення опису і арешту майна, що підтверджується наявним в матеріалах виконавчого провадження оригіналом фіскального чеку №9792 від 10.11.2017 р. (ідентифікатор рекомендованого відправлення №990) та відомостями про вручення поштового відправлення з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» в мережі Інтернет (http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forrna-poshuku).

16.11.2017р. проведено опис й арешт предмету іпотеки у м. Києві, за місцем знаходження іпотечного майна.

З документів, які долучені до справи в ході скарги, зокрема листів генерального директора ТзОВ «Фірма «Габен» ОСОБА_2, слідує наступне:

-скаржник звертався до ВПВК ДДВС МЮУ із заявою від 12.11.2017 р. (вх. МЮУ № 35127-0-33-17 від 21.11.2017 р.), у якій повідомляв, що керівник боржника забезпечив повноважного представника для проведення виконавчої дії 02.11.2017p., однак виконавчі дії, начебто, не проводилися. Лист скеровано Боржником 15.11.2017 р. о 17.51. год. з адреси: м. Київ, вул. Глазунова, 3 (ідентифікатор рекомендованого відправлення № 614), тобто за день до дати проведення оспорюваного опису й арешту та через два дні після одержання Боржником повідомлення про призначення опису на 16.11.2017 р.

скаржник звертався із заявою (вх. МЮУ № 33531-0-33-17 від 08.11.2017 р.) про відкладення проведення запланованих на 02.11.2017 р. виконавчих дій, оскільки «власники боржника та сам боржник не довіряють жодному представнику доступ до приміщення та не можуть надати їм ключі від приміщення та коди до сигналізації (для зняття з охорони)». Однак, як стверджують стягувач і орган виконання рішення, при виході за місцем знаходження іпотечного майна було встановлено, що приміщення, передані в іпотеку, знаходяться в оренді сторонніх осіб . Доказів зворотнього скаржник суду не надав.

Таким чином, із переліченого листування слідує, що боржник був обізнаний про необхідність надання доступу до предмету іпотеки для проведення його опису та арешту в ході виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили, однак, жодних реальних дій, спрямованих на сприяння виконавчій службі у вчиненні виконавчих дій з боку боржника вчинено не було. Доказів зворотнього матеріали у справі не містять.

Згідно ст. 3 ОСОБА_6 України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 18 ОСОБА_6 «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим ОСОБА_6 заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим ОСОБА_6.

Частиною 4 ст. 13 ОСОБА_6 встановлено, що опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на пятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 18 ОСОБА_6 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обовязковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 ОСОБА_6 боржник зобовязаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Згідно ч. 1 ст. 19 ОСОБА_6 сторони виконавчого провадження, зокрема, мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення.

Частиною 8 ст. 19 ОСОБА_6 визначено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Як встановлено, державний виконавець, враховуючи те, що Боржник тричі не виконав вимоги державного виконавця, не забезпечив доступу до предмету іпотеки для проведення виконавчої дії (14.09.2017 p.; 02.11.2017 p.; 16.11.2017 p.), дотримуючись балансу прав, інтересів та обовязків сторін виконавчого провадження, на виконання вимог ст. ст. 13, 48, 51, 52, 56 ОСОБА_6 України

«Про виконавче провадження», провів опис майна Боржника (Предмету іпотеки), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Глазунова, 3, про що виніс відповідну постанову, копію якої було невідкладно скеровано Боржнику.

Слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить вимоги щодо обовязкової участі Боржника (його представника) при проведенні опису й арешту майна.

Виконання рішення суду, яке набрало законної сили, не може ставитись в залежність від того, добросовісно чи ні виконує боржник (сторона виконавчого провадження) покладені на нього ОСОБА_6 України «Про викон6авче провадження» обовязки.

Щодо посилання боржника (скаржника за скаргою) на порушення виконавчою службою (державним виконавцем) положень ч. 2 та 5 ст. 56 ОСОБА_6, то суд погоджується з доводами стягувача з цього питання і вважає, що саме по собі недотримання строку проведення опису й арешту майна боржника у будь-якому разі не свідчить про порушення його прав, оскільки можлива бездіяльність виконавця, яка виявляється у непроведенні виконавчої дії не обмежує права та законні інтереси боржника, як власника такого майна.

Окрім того, суд зясував, що боржник ОСОБА_8 «АФ Зоря ім.Плютинського» ліквідовано ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.02.2017р. у справі №918/1179/14 про банкрутство ОСОБА_8 «АФ Зоря ім.Плютинського». Провадження у справі припинено. Станом на момент вирішення по суті скарги в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис про припинення юридичної особи - ОСОБА_8 «АФ Зоря ім.Плютинського».

Стосовно вимоги скаржника, заявленої у п.3 прохальної частини скарги («зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України видалити Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 16.11.2017р. у виконавчому провадженні №41223764 та інформацію про неї з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та з інших державних реєстрів»), яка, фактично, є похідною від попередньо заявлених вимог , то зважаючи, що судом не встановлено наявності правових підстав для задоволення скарги по вимогах у п.п.1,2 прохальної частини скарги, у задоволенні заявленої у скарзі вимоги «зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України видалити Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 16.11.2017р. у виконавчому провадженні №41223764 та інформацію про неї з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та з інших державних реєстрів» теж слід відмовити.

Додатково суд зазначає, що скаржником не доведено у встановленому нормами процесуального ОСОБА_6 порядку , що орган виконання судового рішення ухиляється від здійснення певних виконавчих дій без достатніх на то підстав.

Згідно із ч.3 ст.343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржником не доведено, а судом не встановлено, що вчиненням виконавчих дій з опису та арешту майна боржника (предмета іпотеки, яким забезпечено виконання грошових зобов»язань боржника перед ОСОБА_9 за кредитним договором), винесенням постанови від 16.11.2017 року ВП №41223764, які ( дії) спрямовані на реальне виконання законного судового рішення, порушено законні права та охоронювані законом інтереси скаржника .

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості вимог скаржника та відсутності підстав для задоволення скарги .

Керуючись статтями 233, 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.У задоволенні скарги (вх.№5012/17 від 04.12.17р. ) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Габен» на дії головного державного виконавця, відмовити.

2.Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 233, 235, 256, 257 ГПК України.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Мороз Н.В.

Суддя Мазовіта А.Б.