ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року Справа № 923/1135/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком»; місцезнаходження: 73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 41, ідентифікаційний код 01188661

до Управління соціального захисту населення, сім'ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області; місцезнаходження: 75600, м. Гола Пристань, вул. Покришева, буд. 41, ідентифікаційний код 39073254

про стягнення 75477 грн. 97 коп.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1О, на підставі довіреності від 12.12.2017 року

від відповідача ОСОБА_2, на підставі довіреності № 03-13/152 від 23.01.2018 року

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» (далі Позивач) звернулося з позовом до Управління соціального захисту населення, сімї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області (далі Відповідач), в якому просить стягнути з останнього 75477,97 грн. заборгованості за надані, протягом 01.01.2016 р. 31.12.2016 р., абонентам пільгової категорії мешканцям м. Гола Пристань, з урахуванням прилеглих сіл, телекомунікаційні послуги, які мають бути відшкодовані за рахунок надходжень (субвенцій) з Державного бюджету України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на положення ч. 3, ч. 4 ст. 11, ч. 1, ч. 2 ст. 509, ст. 526, ст. 530 ЦК України, абз. 2 ч. 1 ст. 175, ст. 193 ГК України, ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та зазначає, що Відповідачем, на якого нормами діючого законодавства покладено обовязок компенсувати надавачу телекомунікаційних послуг, вартість понесених витрат, повязаних із наданням послуг пільговій категорії населення м. Гола Пристань та прилеглих сіл, вказаний обовязок не виконується, у звязку із чим у нього утворилася заборгованість на вищезазначену суму.

Провадження у справі було порушено ухвалою Господарського суду Херсонської області від 13.12.2017 року.

У звязку із набранням 15.12.2017 року чинності Законом України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, розгляд справи, у відповідності до положень п. 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України, якою передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, враховуючи, що ухвалою про порушення справи фактично було відкрито позовне провадження та розгляд справи по суті не проводився, здійснювався у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Справу розглянуто в судових засіданнях 10.01.2018 року та 31.01.2018 року. У звязку із неявкою відповідача судове засідання, призначене на 10.01.2018 року було відкладено на 31.01.2018 року.

Відповідно до ухвали від 31.01.2018 року, справу з урахуванням ч. 6 ст. 183 ГПК України, призначено до розгляду по суті в цей же день, після закінчення підготовчого провадження.

Представник Позивача, позовні вимоги, з підстав, що зазначені у позові підтримала, та просила його задовольнити.

Представник Відповідача проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, про що надав відзив на позовну заяву. Свої доводи обґрунтовує відсутністю видатків з державного та міського бюджету на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги пільговій категорії населення у 2016 році. Крім цього, посилається на не укладення між Управлінням та Позивачем відповідного договору на відшкодування витрат, повязаних з наданням послуг звязку пільговим категоріям громадян на вказаний рік, що є підставою для виникнення зобовязань між сторонами. Поряд із цим, факт надання Позивачем телекомунікаційних послуг на суму 75477,97 грн. пільговій категорії населення м. Гола Пристань, Відповідачем не заперечується.

У відповіді на відзив, представник Позивача, зазначила, що відсутність бюджетних призначень не є підставою для звільнення Відповідача від виконання зобовязання, оскільки законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного звільнення від обовязку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог законів України. В частині заперечень Відповідача, щодо не укладення відповідного договору на відшкодування витрат, повязаних з наданням послуг звязку пільговим категоріям громадян на 2016 рік, зазначила, що чинне законодавство в даному випадку не передбачає обовязковості укладення такого договору, оскільки зобовязання сторін виникають безпосередньо із закону.

В судовому засіданні, 31.01.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Херсонської філії є оператором телекомунікації, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України «Про телекомунікації», «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 295, інших законодавчих актів України.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону унормовано, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для низки категорій громадян встановлено, серед іншого, такими Законами України: "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про охорону дитинства".

Виходячи із змісту положень ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених Постановою КМУ № 295 від 11.04.2012 року, Позивач будучи оператором телекомунікації надає телекомунікаційні послуги, в тому числі, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

Телекомунікаційні послуги вказаній групі населення надаються відповідно до законодавства України, за місцем проживання споживача з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

На виконання вимог закону, Позивачем, в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, мешканцям м. Гола Пристань Херсонської області та прилеглих до нього сіл, були надані телекомунікаційні послуги на загальну суму 75477,97 грн.

За фактом наданих послуг, Позивачем на адресу Відповідача направлялися розрахунки видатків відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2-пільга та акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги.

Відповідно до вих. № 1 від 08.11.2017 року (а.с. 15) на адресу Відповідача, повторно, були направлені розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2-пільга за період з січня 2016 року по червень 2016 року, та акти звіряння розрахунків за наданні населенню послуги з січня 2016 року по червень 2016 року:

- згідно розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 22) та актів звіряння розрахунків (а.с. 17-21), сума наданих пільговій категорії населення, телекомунікаційних послуг за січень 2016 року складає 6725,51 грн.;

- згідно розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 28) та актів звіряння розрахунків (а.с. 23-27), сума наданих пільговій категорії населення, телекомунікаційних послуг за лютий 2016 року складає 7239,49 грн.;

- згідно розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 34) та актів звіряння розрахунків (а.с. 29-33), сума наданих пільговій категорії населення, телекомунікаційних послуг за березень 2016 року складає 6370,35 грн.;

- згідно розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 35) та актів звіряння розрахунків (а.с. 36-40), сума наданих пільговій категорії населення, телекомунікаційних послуг за квітень 2016 року складає 6321,73 грн.;

- згідно розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 41) та актів звіряння розрахунків (а.с. 43-47), сума наданих пільговій категорії населення, телекомунікаційних послуг за травень 2016 року складає 6357,11 грн.;

- згідно розрахунку видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 48) та актів звіряння розрахунків (а.с. 49-53), сума наданих пільговій категорії населення, телекомунікаційних послуг за червень 2016 року складає 6290,59 грн.

Акти звіряння розрахунків за період з січня 2016 року по червень 2016 року підписані повноважними представниками Позивача та Відповідача та скріплені печатками.

За вих. № 651250/01-03/177 від 19.08.2016 року (а.с. 54), отриманому 23.08.2016 року (а.с.55) на адресу Відповідача були направлені розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 56) та акти звіряння розрахунків за липень 2016 року (а.с. 57-61). Сума, наданих Позивачем у липні 2016 року телекомунікаційних послуг склала 6338,74 грн.

За вих. № 1 від 14.09.2016 року (а.с. 62), отриманому 15.09.2016 року (а.с.63) на адресу Відповідача були направлені розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 64) та акти звіряння розрахунків за серпень 2016 року (а.с. 65-69). Сума, наданих Позивачем у серпні 2016 року телекомунікаційних послуг склала 6333,90 грн.

За вих. № 1 від 19.10.2016 року (а.с. 70), отриманому 20.10.2016 року (а.с.71) на адресу Відповідача були направлені розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 72) та акти звіряння розрахунків за вересень 2016 року (а.с. 73-77). Сума, наданих Позивачем у вересні 2016 року телекомунікаційних послуг склала 5845,16 грн.

За вих. № 5 від 07.11.2016 року (а.с. 78), отриманому 09.11.2016 року (а.с.79) на адресу Відповідача були направлені розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 80) та акти звіряння розрахунків за жовтень 2016 року (а.с. 81-85). Сума, наданих Позивачем у жовтні 2016 року телекомунікаційних послуг склала 5749,05 грн.

За вих. № 1 від 15.12.2016 року (а.с. 86), отриманому 21.12.2016 року (а.с.87) на адресу Відповідача були направлені розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 88) та акти звіряння розрахунків за листопад 2016 року (а.с. 89-93). Сума, наданих Позивачем у листопаді 2016 року телекомунікаційних послуг склала 5834,69 грн.

За вих. № 2 від 16.01.2017 року (а.с. 94), отриманому 18.01.2017 року (а.с.95) на адресу Відповідача були направлені розрахунок видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за формою № 2 пільга (а.с. 96) та акти звіряння розрахунків за грудень 2016 року (а.с. 97-101). Сума, наданих Позивачем у грудні 2016 року телекомунікаційних послуг склала 6071,65 грн.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 97 Бюджетного кодексу України у Державному бюджеті України передбачений міжбюджетний трансферт місцевому бюджету на здійснення програм соціального захисту.

Положеннями п.п. «б» ч. 4 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (далі Порядок № 256).

Відповідно до п. 3 Порядку № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в даному випадку, є Відповідач, а саме: Управління соціального захисту населення, сім'ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області.

За змістом вищевказаного Порядку № 256, Відповідач, як головний розпорядник коштів місцевих бюджетів, виконуючи покладені на нього завдання, здійснює розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих останніми щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2). Після чого, згідно пункту 5, до 22 числа місяця, що настає за звітним, готує інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами надавачами відповідних послуг, в тому числі щодо пільг з послуг звязку, зокрема бездротового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів та надсилає їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад, які, в свою чергу, до 25 числа місяця, що настає за звітним на підставі поданих актів звіряння, готують та подають до Міністерства фінансів АР Крим, фінансових органів обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управління Державної казначейської служби в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі реєстри нарахованих сум.

Відповідно до п. 8 Порядку № 256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Після отримання вищевказаних субвенцій головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у пятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг населенню, в тому числі на оплату пільг з послуг звязку, зокрема бездротового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Аналіз зазначених правових приписів вказує на обовязок держави в особі відповідного управління соціального захисту населення, в даному випадку Управління соціального захисту населення, сім'ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області, компенсувати надавачу телекомунікаційних послуг вартість понесених витрат на надання соціальних пільг відповідному населенню м. Гола Пристань та прилеглих до нього сіл, виконавши взяте на себе за законом зобовязання.

Факт надання Позивачем послуг за спірний період на вищевказану суму Відповідачем не заперечується та підтверджується підписаним обома сторонами актом звіряння розрахунків з компенсації пільг за надані телекомунікаційні послуги, що компенсуються із державного бюджету, відповідно до якого сума наданих Позивачем, протягом січня-грудня 2016 року, телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян, складає 75477,97 грн. (а.с. 136).

Разом з тим, Відповідач, всупереч вимогам законодавства, посилаючись на відсутність бюджетних коштів, витрати у розмірі 75477,97 грн. Позивачу не відшкодував.

З метою досудового врегулювання спору, 23.11.2017 року Позивач звернувся до Відповідача із претензією за вих. № 27-65С000/28 (а.с. 102-104) про сплату на їх користь коштів у вищевказаній сумі, яка була отримана Відповідачем 28.11.2017 року (а.с. 105).

Проте вказана претензія залишилася без відповіді, що зумовило звернення Позивача до суду із зазначеним позовом.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено статтею 175 ГК України.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В свою чергу, згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

При розгляді справи судом встановлено, а дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено та сторонами не заперечується, що Позивач свої зобовязання, що випливають із Закону України «Про телекомунікації» та Порядку № 256, виконав у повному обсязі. Водночас, Відповідач, покладений на нього обовязок з компенсації Позивачу витрат, за фактом надання останнім телекомунікаційних послуг у січні-грудні 2016 року пільговій категорії населення м. Гола Пристань, не виконав, внаслідок чого у нього перед Позивачем утворилась заборгованість у сумі 75477,97 грн..

Посилання Відповідача на відсутність бюджетного фінансування на вказані потреби, суд вважає безпідставним, оскільки чинним законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежне від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню де загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що «...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів)».

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетний призначень.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частиною 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України прямо передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, від 22.03.2017 р. у справі №905/2358/16.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення, сім'ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності третіх осіб.

Безпідставними є і посилання Відповідача на відсутність, укладеного із Позивачем договору на відшкодування витрат, повязаних з наданням послуг звязку пільговим категоріям громадян у 2016 році, оскільки, як вже зазначалося вище, зобовязання сторін в даній справі виникають безпосередньо із законів України, а тому укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, не є обовязковим.

Враховуючи те, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались на виконання імперативних законодавчих приписів і те, що відповідач (як уповноважений державою орган) в силу закону має відшкодувати спірні витрати позивачу за рахунок бюджетних коштів та заважаючи на те, що відповідач такого відшкодування не здійснив, позовні вимоги є законними обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, виходячи із змісту ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення, сім'ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області (місцезнаходження: 75600, м. Гола Пристань, вул. Покришева, буд. 41, ідентифікаційний код 39073254) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, пр. Ушакова, 41, ідентифікаційний код: 01188661) заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у сумі 75477,97 грн. та судовий збір у сумі 1600 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного рішення 09.02.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко