ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"12" лютого 2018 р.Справа № 924/1798/15

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Вибодовський О.Д., при секретарі судового засідання Сороці Д.В. розглянувши заяву ФОП ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника по справі

За заявою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Херсонський машинобудівний завод", м.Херсон

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів

про визнання банкрутом

Представники сторін:

Від ініціюючого кредитора: не з'явився

Від заявника: ОСОБА_3А- за довіреністю від 13.05.2017р. (в режимі відеоконференції)

Ліквідатор: ОСОБА_4 не з'явилася

Суть:

Ухвалою суду 13.11.2015р. прийнято заяву про порушення справи про банкрутство ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів, Хмельницької області до розгляду та призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою суду від 14.12.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів, Хмельницької області, визнано вимоги кредитора ТОВ науково-виробниче підприємство "Херсонський машинобудівний завод", м.Херсон в сумі 10 977 757, 98грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів. Призначено розпорядником майна боржника ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів, Хмельницької області арбітражного керуючого ОСОБА_4, АДРЕСА_1, та зобов'язано розпорядника майна подати до господарського суду відомості про результати розгляду вимог кредиторів та скласти реєстр вимог кредиторів та подати його на затвердження до господарського суду.

Ухвалою суду 28.03.2016р. затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою суду від 03.01.2017р. визнано ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів, м.Красилів, вул.Грушевського, буд.1, код:38720026 банкрутом, розпочато ліквідаційну процедуру банкрута на строк 12 місяців та ліквідатором призначено арбітражного керуючого арбітражного керуючого ОСОБА_4, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ліцензія серія АВ499216 від 16.02.2010року, свідоцтво №1521 від 25.07.2013р., E-mail @mail.gov.ua).

25 травня 2017року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з кредиторськими вимогами до боржника в сумі 45850,21грн., що утворилася внаслідок неналежного виконання договору зберігання від 15.10.2013р..

Ухвалою суду від 30.05.2017р. дану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд заяви неодноразово відкладався.

Ліквідатором в попередньому судовому засіданні та в поданих раніше суду відзивах на заяву, вимоги ФОП ОСОБА_1 не визнаються.

Своє заперечення обгрунтовує тим, що починаючи з 14.12.2015 року (відкриття провадження справи про банкрутство ТОВ «Хмельницька машинно-технологічна станція») керівником або бухгалтером банкрута не передані печатка підприємства, правовстановлюючі документи, бухгалтерського обліку, а тому провести інвентаризацію майна неможливо.

Повідомляє, що до Красилівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області було подано заяву про вчинення злочину ЕО №765 від 20.03.2017 року. Тобто провести перевірку на предмет дійсності правочину вважається неможливим, достовірність зазначених вимог не може бути взята до уваги суду в зв'язку з сумнівністю укладення даних угод та можливості їх перевірки з документами первинного бухгалтерського обліку банкрута.

По підприємству видано наказ про звільнення директора ОСОБА_5 та бухгалтера ОСОБА_6 які згідно запиту арбітражного керуючого до органів ДФС вказані як керівні органи ТОВ «Хмельницька обласна машино-технологічна станція».

З моменту винесення ухвали про визнання боржника банкрутом ФОП ОСОБА_1 була повідомлена про відкриття відповідного провадження, що зафіксовано органами ГУНП України в Красилівському районі Хмельницької області.

Звертає увагу, що арбітражним керуючим разом з представниками кредиторів було неодноразово запропоновано передати добровільно майно яке належить банкруту та у відповідності до його юридичної адреси м. Красилів. вул. Грушевського ,1 повинно було знаходитися. Однак представник ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_7 в присутності органів ГУНП України повідомив, що йому нічого невідомо про майно банкрута та його дружина жодного договору щодо зберігання майна банкрута не підписувала.

Звертає увагу суду, що згідно відповіді Красилівської РДА на запит арбітражного керуючого ФОП ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки за адресою м. Красилів ,вул. Грушевського. Виходячи з цього ФОП ОСОБА_1 надавала згоду на юридичну адресу ТОВ «Хмельницька МТС» але жодного документу на підтвердження цього вона не наддала, а її представник заявляв про відсутність будь - яких договірних відносин між сторонами.

Існують невідповідність заявлених вимог документам, які б підтверджували ту чи іншу дію. Так надано Договір зберігання №2 від 15 жовтня 2013 року а Акт прийому передачі майна наданий за невідомим Договором зберігання віл 01 жовтня 2013 року без номеру Договору. Окрім цього в акті прийому-передачі майна за договором вказано перелік майна який не можливо ідентифікувати майно яке передавалося. Не зрозуміло, яка саме техніка передавалась та згідно якого договор , якого номеру та в якій кількості приймалася на відповідальне зберігання. Не вказано також номери Договорів до яких укладені Додаткові угоди №2, №2/12. В актах від 31.03.201., 31.01.2016, 29.02.2016, 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016р., 31.07.2016р., 31.08.2016р., 30.00.2016р., 31.10.2016р., 30.11.2016р., 31.12.2016р. не зазначено яка саме сільськогосподарська техніка та в якій кількості яка передавалась на відповідальне зберігання та відповідно зберігалася. Окрім цього наголошує, що договір, додатки до договору та акти до договору від 02.02.2017, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 11.04.2017 не можуть взагалі розглядатися судом як докази та не можуть братися судом до уваги так як керівні органи були звільнені, а арбітражний керуючий ніяких договорів на відповідальне зберігання не підписував.

Звертає увагу, що з документів вбачається, що підписувалась додаткова угода №1, однак документи підтверджуючі цю обставину відсутні. Окрім цього акт виконаних робіт згідно правил діловодства робиться до договору, а не як вбачається з документів наданих ФОП ОСОБА_1 до додаткової угоди. З наданих документів неможливо зробити висновків, чи була ФОП ОСОБА_1 контрагентом ТОВ «Хмельницька машинно-технологічна станція», яке майно передавалося на зберігання та відповідність актів прийому передачі Договорам та актам виконаних робіт.

Також зазначає, що згідно візуального огляду на підпис акту прийому передачі ОСОБА_3 за Договором, Додаткових угод №2, № 2/12 немає прізвища підписанта та підписи на всіх документах вчинено різними особами. Що взагалі піддає сумніву дійсність них угод та їх існування. Стороною не надано договір про взаємовідносини між підприємством банкрутом юридичною адресою якого є адреса м. Красилів, вул. Грушевського, 1 та ФОП ОСОБА_1

Арбітражним керуючим було направлено запит на розшук майна банкрута та отримано відповідь від Красилівської РДА про земельну ділянку за адресою банкрута м. Красилів, вул. Грушевського, 1.

Також повідомила суд, що прокуратурою Хмельницької області проводиться досудове розслідування про вчинення групою осіб кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією ч.2ст.366, ч.5 ст. 191.ч.3, ст.365-2 Кримінального кодексу України.

25.01.2018р. заявником на виконання вимог суду надано суду докази надіслання ліквідатору заяви з грошовими вимогами та доданих до неї документів.

Крім цього, заявником надано суду додаткові обгрунтування до заяви з грошовими вимогами, в яких, спростовує заперечення ліквідатора щодо грошових вимог, зокрема звертає увагу, що на заперечення ліквідатора щодо неясності, яка саме техніка та в якій кількості передається на зберігання, заявник зазначає, що в акті приймання-передачі конкретно передбачено найменування майна та його кількість, які передавалися на зберігання. Також в додатковій угоді № 2 від 31.12.2014 року, та додатковій угоді №2/12 від 31.12.2015 року, безпосередньо в назві таких додаткових угод є посилання на договір зберігання від 15.10.2013 року.

Звертає увагу, що всі акти виконаних робіт містять посилання на Додаткову угоду № 1 від 04.02.2015 року, яка є невід'ємною частиною договору зберігання від 15.10.2013 року. Інших додаткових угод №1 до договору зберігання від 15.10.2013 року між сторонами не було укладено, а тому цілком можливо зробити висновок про відповідність актів виконанних робіт відповідному договору.

Щодо посилання ліквідатора, що угоди, які укладені між заявником та банкрутом, не є дійсними, оскільки нібито підписи на таких актах вчинені різнім особами, то заявник зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки договір зберігання № 2 від 15.10.2013 року не визнано недійсним у судовому порядку, то такий договір є дійсним. При цьому звертає увагу, що сам факт зберігання майна та факт надання послуг ліквідатором не заперечується та не спростовується.

В судовому засіданні 12.02.2018р., яке проводилося в режимі відеоконференції, представник заявника вимоги підтримує та просить суд їх визнати.

17.01.2018р. до суду надійшло клопотання від ТОВ НВП "Херсонський машинобудівний завод", в якому повідомляє, що ТОВ НВП Херсонський машинобудівний завод є єдиним кредитором боржника. Під час провадження справи ні ліквідатору, ні ініціюючому кредитору не було відомо про наявність взаємовідносин між боржником та ФОП ОСОБА_8 Крім того, на адресу ТОВ Хмельницька обласна машинно-технологічна станція заяв про визнання кредиторських вимог від ФОП ОСОБА_8 не надходило. Просить суд, у зв'язку з неможливістю прибуття у судове засідання, розглядати справу без участі представника кредитора за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заяву з грошовими вимогами, заслухавши пояснення представників кредиторів, ліквідатора, господарським судом встановлено та враховується наступне:

Положеннями ч.2 ст.41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Статтею 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом зазначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Положеннями абз.4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом зазначено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно п. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Згідно з положеннями абз. 3 п. 4, абз. 4 п.8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть предявити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Відповідно до абз. 8 п. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

Постановою суду від 03.01.2017р. визнано ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів, м.Красилів, вул.Грушевського, буд.1, код:38720026 банкрутом, розпочато ліквідаційну процедуру банкрута на строк 12 місяців та ліквідатором призначено арбітражного керуючого арбітражного керуючого ОСОБА_4, м. Київ.

25 травня 2017року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з кредиторськими вимогами до боржника в сумі 45850,21грн., що утворилася внаслідок неналежного виконання договору зберігання за період січень 2016р. квітень 2017р.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів, 15 жовтня 2013 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Зберігач) та ТОВ Хмельницька обласна машино-технологічна станція (Поклажодавець) укладено договір зберігання за №2, відповідно до умов якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання сільськогосподарську техніку, механізми та агрегати, зазначені у додатку до цього договору.

В акті прийому-передачі майна за договором зберігання від 01.10.2013р., від 01.10.2013р. сторонами обумовлено найменування та кількість майна.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Даний договір підписаний представниками обох сторін: зі сторони боржника директором ОСОБА_5 та з іншої сторони ФОП ОСОБА_1, та завірений печатками обох сторін.

Пунктом 2 договору передбачено строк зберігання - до 31 грудня 2014 року.

Згідно п. 6.1. Договору зберігання, оплата за зберігання встановлюється у розмірі 18 300,00 грн. в місяць. Крім цього, п. 6.2. Договору передбачено, що Поклажодавець зобов'язується сплачувати плату за зберігання майна в термін не пізніше 05 числа кожного місяця шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Зберігача суму оплати.

За несвоєчасну оплату, Поклажодавець сплачує Зберігачу пеню у розмірі 0,2% заборгованості за кожен день прострочення.

Додатковою угодою №2 від 31.12.2014 року до Договору зберігання від 15.10.2013 року, продовжено строк зберігання до 31.12.2015 року.

В акті приймання-передачі від 04.02.2015р. сторонами обумовлено найменування та кількість майна.

Додатковою угодою №1 від 04.02.2015 року до Договору зберігання від 15.10.2013 року, сторони зменшили розмір оплати за зберігання, встановивши його у розмірі 9150,00 грн. у місяць.

В акті приймання-передачі від 06.11.2015р. сторонами обумовлено найменування та кількість майна.

Згідно Додаткової угоди №3 від 31.12.2015 року, строк зберігання змінено, збільшивши його до 31.12.2016 року.

Зберігач виконав взяті на себе обов'язки щодо зберігання переданого йому майна належним чином, надавши послуги по зберіганню в період з січня 2016р. по грудень 2016р. на загальну суму 109800,00 грн., що підтверджується Актами виконаних робіт, підписаними обома Сторонами, а саме: акт виконаних робіт від 31.01.2016р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 29.02.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 31.03.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 30.04.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 31.05.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 30.06.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 31.07.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 31.08.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 30.09.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 31.10.2016р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 30.11.2016 р. на суму 9150,00 грн.; акт виконаних робіт від 31.12.2016 р. на суму 9150,00 грн.; та рахунками виставленими на оплату наданих (отриманих боржником) послуг: №2 за січень 2016р., №5 від 26.02.2016р., №8 від 29.03.2016р., №10 від 22.04.2016р., №12 від 20.05.2016р., №14 від 22.06.2016р., №16 від 20.07.2016р., №18 від 23.08.2016р., №22 від 23.09.2016р., №25 від 25.10.2016р., №28 від 22.11.2016р., №31 від 22.12.2016р.

Дані акти підписані представниками обох сторін: зі сторони боржника директором ОСОБА_5 та з іншої сторони ФОП ОСОБА_1, та завірений печатками обох сторін.

Зауважень та претензій у замовника і виконавця по якості виконаних робіт, ціни та обсягу на момент підписання актів не було.

02 січня 2017 року між ОСОБА_1 (Виконавець) та ТОВ Хмельницька обласна машино-технологічна станція (Замовник) укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого, виконавець надає замовнику послуги із зберігання та парковки автомобільного транспорту в обсязі та на умовах цього договору. Перелік транспортних засобів визначається сторонами у додатку, що є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.3 даного договору передбачено обов'язок замовника оплачувати надані виконавцем послуги, що надаються ним за цим договором.

Згідно п. 4.1. договору, оплата послуг встановлюється у розмірі 8 250,00 грн. в місяць. Замовник зобов'язується сплачувати плату за цим договором в термін не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця суму плати.

Зберігач виконав взяті на себе обов'язки щодо зберігання переданого йому майна належним чином, надавши послуги зберігання, що підтверджується Актами виконаних робіт, підписаними обома Сторонами, а саме: акт виконаних робіт від 26.01.2017 р. на суму 8250,00 грн.; акт виконаних робіт від 21.02.2017 р. на суму 8250,00 грн.; акт виконаних робіт від 31.03.2017 р. на суму 6600,00 грн.; акт виконаних робіт від 11.04.2017 р. на суму 2750,00 грн. та рахунками №5 від 26.01.2017р., №10 від 21.02.2017р., №17/1 від 30.03.2017р. та № 18/1 від 11.04.2017р. Всього в 2017році вартість наданих послуг становить 25850,00грн.

Дані акти підписані представниками обох сторін: зі сторони боржника директором ОСОБА_5 та з іншої сторони ФОП ОСОБА_1, та завірений печатками обох сторін.

Загальна вартість наданих заявником послуг по зберіганню с/г техніки становить 135650,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Факт дійсності договору зберігання №2 від 15.10.2013р. та додатків до нього підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт та на його виконання частковими оплатами цих актів та виставлених заявником рахунків (остання здійснена 14.03.2017р.), а також він не був оспорений та не визнавався не дійсний.

Відповідно до ч. 1. ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігай) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання (ч. 1 ст. 938 ЦК України).

Ч. 1. ст.. 946 Цивільного кодексу України, передбачено плата за зберігання та строки її внесення, які встановлюються договором зберігання.

Згідно ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до і умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.п. 1 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином .

Боржник - ТОВ Хмельницька обласна машинно-технологічна станція взяті на себе обов'язки по оплаті наданих послуг по зберіганню виконав частково, перерахувавши фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 26.07.2016р. кошти в сумі 20000,00грн., 01.09.2016р. кошти в сумі 20000,00грн. (з них за зберігання 18300,00грн.), 15.09.2016р. кошти в сумі 18300,00грн., 02.11.2016р. в сумі 9150,00грн., 14.03.2017р. 30000,00грн., підтвердженням чого є виписки з особового рахунку. Всього кошти в розмірі 95750,00 грн., як оплата за зберігання сільськогосподарської техніки.

Таким чином заборгованість боржника перед ФОП ОСОБА_1 за період січень 2016р. по квітень 2017р. становить 39900,00грн.

Щодо нарахованих та заявлених заявником вимог в сумі 5950,21грн. суд вважає за необхідне в їх визнанні відхилити, оскільки заявником документально не обгрунтовано та не підтверджено їх існування.

Крім цього, заявником при обрахунку вартості наданих послуг по зберіганню зазначено загальну суму наданих в 2016році послуг в сумі 118 950,00 грн., зазначивши при цьому двічі акт виконаних робіт від 30.05.2016 р. на суму 9150,00 грн. та акт виконаних робіт від 31.05.2016 р. на суму 9150,00 грн. Однак наявним є акт виконаних робіт від 31.05.2016 р. на суму 9150,00 грн.

Також, з перерахованих боржником фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 01.09.2016р. коштів в сумі 20000,00грн., зарахуванню підлягає сума 18300,00грн., як "плата за зберігання сг.техніки за березень 2016р. зг. рах. №8 від 29.03.2016р. та зг. рах. №10 від 22.04.2016р.". Решта суми в розмірі 1700,00грн. "зг. рах. №7 від 29.03.2016р. оренда нежитл. прим."

Враховуючи вищевикладене, беручи за основу документи надані заявником на підтвердження заявлених грошових вимог, судом приймається до уваги що визнанню підлягають грошові вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до боржника у сумі 39900,00 грн., як підтвердженні наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Судом враховується, що у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір визначено, що за звернення до суду з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору становить два розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

ФОП ОСОБА_1 у відповідності до платіжного доручення №51 від 15.05.2017 р. сплачено судовий збір за звернення до суду з грошовими вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, в сумі 3200,00 грн.

Враховуючи викладене, в звязку з обґрунтованим зверненням кредитора до суду з грошовими вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, суд вважає за належне покласти обов'язок по відшкодуванню заявнику судового збору в сумі 3200,00 грн. на боржника за розгляд заяви ФОП ОСОБА_1 до боржника про визнання грошових вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 23,38,45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір", ст.232, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ФОП ОСОБА_1 з грошовими вимогами в сумі 45850,21грн. до боржника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів по справі №924/1798/15 задоволити частково.

Визнати грошові вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Красилів до боржника ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів в сумі 39900,00 грн. (тридцять девять тисяч девятсот грн. 00коп.).

Грошові вимоги ФОП ОСОБА_1 до боржника ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція" в сумі 5950грн. 21 коп. відхилити.

Зобов'язати ліквідатора ОСОБА_4 включити грошові вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Красилів до боржника ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів у сумі 39900,00 грн. до 6-ї черги реєстру вимог кредиторів, 3200,00грн. до 1-ї черги реєстру вимог кредиторів та врахувати дані вимоги під час проведення розрахунків з кредиторами.

Відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Рівнеського апеляційного господарського суду.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://km.arbitr.gov.ua.

Дана ухвала набирає законної сили 12.02.2018р.

Копію ухвали надіслати: кредитору - ТОВ науково-виробниче підприємство "Херсонський машинобудівний завод", м.Херсон, вул.Тираспільська, 1; боржнику - ТОВ "Хмельницька обласна машинно-технологічна станція", м.Красилів, вул.Грушевського, буд.1; арбітражному керуючому ОСОБА_4, 03062, м. Київ, вул. Щербакова, буд. 31-б, оф.1; ФОП ОСОБА_1 31000, м. Красилів, вул. Грушевського, 1; Головному управлінню юстиції у Хмельницькій області.

Суддя Вибодовський О.Д.

помічник судді Т.М.Козій