ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2018 р. м. Київ

Справа № 911/3772/17

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.

при секретарі судового засідання Щербаковій В.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування в особі філії Бурове управління Укрбургаз до Товариства з обмеженою відповідальності Азімут про стягнення 373045,50грн, за участю представників від:

позивача ОСОБА_1 (довіреність від 02.01.2018 №2-389д);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 02.01.2018), ОСОБА_3 (довіреність від 02.01.2018).

встановив:

Публічне акціонерне товариство Укргазвидобування (далі ПАТ «Укргазвидобування») в особі філії Бурове управління Укрбургаз (далі БУ «Укрбургаз») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Азімут (далі ТОВ «Азімут») про стягнення 373045,50грн пені за період з 01.03.2017 по 27.03.2017.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором поставки №УБГ401/015-16 від 19.09.2016, який укладено сторонами, в частині поставки позивачу товару згідно встановленого сторонами графіку (т.1 а.с.4-7).

Відповідач ТОВ Азімут у відзиві на позовну заяву визнав факт поставки циркуляційної системи СЦ-350 за накладеною від 28.03.2017 з порушенням строку, встановленого договором, однак, вказав на те, що затримка поставки мала місце у звязку з тим, що позивач несвоєчасно розрахувався за поставку другої циркуляційної системи, а також надав дозвільні документи на поставку обладнання 21.03.2017. Відповідач стверджує, що внаслідок допущеного позивачем порушення, він не зміг придбати необхідну сировину, комплектуючі, затримав оплату правці та у нього виникла заборгованість перед бюджетом. Окрім того, відповідач стверджує, що поніс додаткові витрати у вигляді сплати штрафних санкцій та пені за несвоєчасну оплату сировини та матеріалів.

Вказуючи на відповідні обставини відповідач просив зменшити пеню до 37304,55грн (т.1 а.с. 47-54).

У відповіді на відзив позивач вказав на відсутність прямого звязку між поставкою та повною оплатою попередніх поставок, а також на наявність у відповідача права на нарахування пені, яка передбачена договором за прострочення строку оплати (т.2 а.с.29-31).

У запереченнях відповідач зазначив, що він вжив усіх можливих заходів для виконання графіку постачання та, не зважаючи на складу ситуацію через брак коштів з вини позивача, скоротив прострочення строків недопоставленої продукції та виконав взяті на себе зобовязання (т.2 а.с.35-39).

14.02.2018 після закінчення підготовчого засідання, за письмовою згодою учасників справи суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача просив заявлені вимоги задовольнити, представники відповідача зменшити розмір пені, заявленої до стягнення.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

19.09.2016 між ПАТ Укргазвидобування (далі покупець) та ТОВ Азімут (далі постачальник) укладено договір поставки УБГ401/015-16 (далі договір) (т.1 а.с.19-29, 56-66).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, постачальник зобовязався поставити покупцеві товар, зазначений у специфікації (далі товар), що додається до договору і є невідємною частиною, а покупець - оплатити такий товар (п. 1.1 договору).

Як визначено п. 4.1 договору, розрахунки проводяться після предявлення постачальником рахунку на оплату товару, або підписаного сторонами акту приймання-передачі товару, або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації.

Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується у специфікації до вказаного договору (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору, датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної; право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі або видаткової накладної.

Як передбачено сторонами у п.7.10 договору, у разі невиконання постачальником взятих на себе зобовязань з поставки товару у строки, зазначені у графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобовязань (п.10.1 договору).

Відповідно до специфікації №1, що є додатком №1 до вказаного договору, сторонами погоджено найменування товару, що поставляється за договором, його кількість та ціну. Так, відповідно до даних специфікації відповідач мав поставити позивачу шість систем циркуляційних СЦ-350 за ціною з ПДВ - 13 816 500,00грн кожна, загальною вартістю 82 899 000,00грн (т.1 а.с.30-32, 67-69). У відповідній специфікації сторонами визначено, що поставка здійснюється відповідно до графіку поставки товару, а оплата - протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару (п. 1, 3, 4 специфікації).

Згідно узгодженого сторонами графіку поставки товару, що є додатком 2 до відповідного договору (а.с.33, 70), такі системи мали бути поставлені у строки:

- один комплект до 30.09.2016;

- один комплект до 31.12.2016;

- один комплект до 28.02.2017;

- три комплекти до 01.08.2017.

Як встановлено судом, відповідачем поставлено позивачу обумовлений договором та специфікаціями до нього товар.

При цьому, поставки першої системи циркуляційної СЦ-350 відбулась 29.09.2016, що підтверджується видатковою накладною №38 від 29.09.2016 (а.с.34, 73) і така поставка оплачена позивачем 26.10.2016, що підтверджується випискою з рахунку (т.1 а.с.92); другий комплект поставлено 27.12.2016, що підтверджується накладною №51 від 27.12.2016 (т.1 а.с.35, 94) і він оплачений позивачем 28.02.2017, про що свідчить виписка з рахунку (т.1 а.с.128-129); третій комплект поставлено 28.03.2017, що підтверджується накладною №20 від 28.03.2017 (т.1 а.с.36, 132) і він оплачений позивачем, як вбачається з виписки з рахунку 27.04.2017 (т.1 а.с.152); четвертий комплект поставлено 31.05.2017, що підтверджується накладною №25 від 31.05.2017 (т.1 а.с.154) та оплачений 21.06.2017, що підтверджено випискою з рахунку (т.1 а.с.172); пята система поставлена позивачу 28.07.2017, що підтверджується накладною №36 від 28.07.2017 (т.1 а.с.174) та оплачена ним 04.09.2017, як свідчить виписка з рахунку (т.1 а.с.192); шоста система поставлена 31.07.2017, що підтверджується накладною №37 від 31.07.2017 (а.с.194) та вона оплачена позивачем 05.09.2017 (що підтверджується випискою з рахунку а.с.212-213).

Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що третя система циркуляційна поставлена з порушенням строку встановленому сторонами у графіку, що визнав відповідач і підтверджується зібраними у справі доказами.

Предметом спору у даній справі є наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені, встановленої договором за порушення зобовязання з своєчасної поставки товару, за період з 01.03.2017 по 27.03.2017.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 вказаної норми, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, визначений договором (ч.1 ст.664 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, третя система відповідно до графіку мала бути поставлена до 28.02.2017, однак, фактично передана за видатковою накладною лише 28.03.2017, тобто пізніше ніж узгоджено сторонами у графіку.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 01.03.2017 по 27.03.2017, суд констатує, що такий розрахунок здійснено за період прострочення та у відповідності з розміром 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару 13816500грн за кожен день прострочення, і такий розрахунок є арифметично вірним.

Проте, у відповідності до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналогічні норми містить ст. 551 ЦК України, в силу якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У даній справі позивачем не доведено того, що, порушенням зобовязань з поставки йому товару у встановлений строк, відповідачем заподіяно йому збитків, розмір яких перевищує або дорівнює заявленим штрафним санкціям.

Окрім того, суд враховує те, що до прострочення оплати другої циркуляційної системи, яку позивач мав оплатити протягом 30 днів з дня поставки 27.12.2016, однак, прострочив виконання зобовязання та оплатив її лише 28.02.2017, з порушенням строку більш ніж на місяць, відповідач дотримувався графіку поставки, а також поставив відповідачу у встановлений графіком строк останні три системи. Між тим, позивач ще допустив порушення строку оплати останніх двох систем. Як свідчать матеріали справи, відповідач звертався до позивача з пропозицією узгодити інші строки поставки третьої циркуляційної системи, посилаючись на те, що відсутність фінансування призвела до призупинення технології виробництва, несвоєчасну оплату матеріалів та комплектуючих (т.1 а.с.130), що не спростовано позивачем.

Також, слід зазначити, що в укладеному сторонами договорі передбачена різна ступінь відповідальності сторін за порушення зобовязань за договором. Так, за несвоєчасну поставку товару передбачена відповідальність у вигляді пені у розмірі 0,1%, в той час як за несвоєчасну оплату - 0,001% від суми простроченого платежу, що у 100 разів більше і не є справедливим.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 37 305,00грн.

При цьому, враховуючи зменшення розміру пені, у задоволенні вимог про стягнення 335 740,50грн пені суд відмовляє.

Судові витрати у вигляді оплати судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у повному обсязі у розмірі 5595,68грн, оскільки саме такий розмір судового збору належало сплатити з поданої позовної заяви та сплачено позивачем за подачу даного позову та враховуючи, що вимоги заявлені обґрунтовано, а у частині вимог відмовлено не у звязку з їх безпідставністю, а внаслідок зменшення судом пені.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності Азімут (ідентифікаційних код 39249927; 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 16) на користь Публічного акціонерного товариства Укргазвидобування (ідентифікаційний код 30019775; 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28) в особі філії Бурове управління Укрбургаз (63304, Харківська обл., м. Красноград, вул. Полтавська, 86) 37 305грн пені, 5595,68грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили протягом двадцяти днів з дня складання його повного тексту та може бути оскаржено в порядку та у строки, визначені ст..ст..256-257 ГПК України з урахуванням п.17.5 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 16.02.2018.

Суддя А.Р. Ейвазова