КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Справа№ 910/7950/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Калатай Н.Ф.

За участю секретаря судового засідання : Рибчич А.В.

представників сторін:

від позивача : не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи:Запорожець А.Б. ( довір. від 13.12.17);

розглянувши апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017, повний текст якого підписаний 29.05.2017,

у справі № 910/7950/16 (суддя: Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст - Хім"

до Державної казначейської служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Запорізька митниця Державної фіскальної служби

про стягнення 8856, 31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2017р. у справі №910/7950/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України (через Головне управління Державної казначейської служби України) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» 7153 грн. 17 коп. заподіяної шкоди. Провадження у справі №910/7950/16 у частині стягнення 1703 грн. 14 коп. припинено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що факт неправомірних дій Запорізької митниці Державної фіскальної служби став підставою для сплати позивачем необґрунтованих та незаконних митних платежів на підставі рішення від 09.02.2015 №112050000/2015/000027/1, яке скасовано судом. Таким чином, як зазначає суд, вбачається причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою Запорізької митниці Державної фіскальної служби України та заподіяною нею шкоди у вигляді сплати позивачем 1703,14 грн. ввізного мита та 7153,17 грн. ПДВ, що є необхідними складовими при доведенні завдання шкоди діями державних органів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Запорізька митниця Державної фіскальної служби звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017р. у справі №910/7950/16 в частині задоволення позовних вимог, а саме стягнення з Державного бюджету України (через Головне управління Державної казначейської служби України) на користь ТОВ «Логіст-Хім» 7 153 грн. 17 коп. та прийняти нове рішення по даній справі, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Крім того, в апеляційній скарзі Запорізька митниця Державної фіскальної служби просить Залучити Запорізьку митницю Державної фіскальної служби у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. відкрито апеляційне провадження, запропоновано позивачу та відповідачу в строк до 09.01.2018р. надати заперечення на клопотання про залучення Запорізької митниці ДФС до участі у даній справі, в якості т третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018р. призначено до розгляду справу №910/7950/16 на 06.02.2018р.

22.01.2018р. від позивача надійшла заява в якій позивач зазначає про те, що оскільки Запорізька митниця не позначила, яких прав та обов'язків митниці стосується судове рішення, тому при вирішенні клопотання про залучення Запорізької митниці Державної фіскальної служби до участі у даній справі, в якості третьої особи, якам не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача покладається на розсуд суду.

22.01.2018р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 23.05.2017р. без змін та зазначає про те, що службовці митниці прийняли протиправне рішення. Запорізька митниця зробила так, щоб повернення коштів (надміру сплачених податків) стало неможливим. Внаслідок з позивача була стягнута певна сума, повернення якої у встановленому порядку не можливе. Неможливість повернення визнають позивач і відповідач, отже ця обставина є звільненою від доказування. Стягнута сума є зменшенням майна позивача і повинна бути відшкодована винною особою. Держава встановила, що в Україні завдану шкоду відшкодовують не завдавачі шкоди, а держава.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018р. задоволено клопотання Запорізької митниці Державної фіскальної служби, залучено до участі у справі Запорізьку митницю Державної фіскальної служби до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на підставі ст. 50 ГПК України.

06.02.2018р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явився позивач та відповідач.

Від позивача 06.02.2018р. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача в якому, крім цього, позивач просить відмовити в задоволенні скарги Запорізької митниці Державної фіскальної служби.

Відповідач же про час та місце розгляду справи повідомний належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали від 22.01.2018р. про призначення до розгляду справи на 06.02.2018р.), явка учасників судового процесу не визнана обов'язковою, про причини неявки суд не повідомив, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності позивача та відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, судова колегія встановила.

09.02.2015 декларантом TOB "ЛОГІСТ - ХІМ", позивачем по справі, до митного оформлення було надіслано електронну митну декларацію на товар - "Sodium Metabisulphite (Метабісульфіт натрію) - 25000 кг, Cas № 7681-57-4. Данні згідно сертифікату аналізу: партія SJ2014-0078; молекулярна формула Na2S205, кристалічний порошок білого або світло-жовтого кольору, вміст Na2S205- 97,16%; S02- 65,11%; Fe - 0,002%; нерозчинні частки у воді - 0,01%; важких металів (Pb) - 0,001%; As - 0,0001%; PH 4,4. Метабісульфіт натрію промислової якості, сульфіруючий реагент та редуцент в хімічній промисловості, використовується для очищення стічних вод. Виробник TangShan SanJiang Chemical CO., LTD. Країна виробництва CN". Митній декларації було присвоєно № 112050000/2015/001703.

Митну вартість товару було визначено декларантом-позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

09.02.2015 Запорізькою митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № 112050000/2015/000027/1, із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації.

Наведені обставини встановлені в постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 09.02.2016 у справі № 808/4114/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, якою рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості від 09.02.2015 № 112050000/2015/000027/1 визнано протиправним та скасовано. Дана постанова набрала законної сили.

Згідно з частиною 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Отже судове рішення, прийняте в справі №808/4114/15, має преюдиціальне значення для вирішення даного спору, а встановлені ним факти не потребують повторного доведення.

Як вбачається із матеріалів даної справи, за митною декларацією № 112050000/2015/001703 підлягало сплаті 50 788,38 грн. митних платежів (9767,00 грн. - ввізне мито та 41021,38 грн. - податок на додану вартість).

Проте, внаслідок прийняття Запорізькою митницею рішення від 09.02.2015 № 112050000/2015/000027/1, яке скасовано судом, та оформлення митної декларації № 112050000/2015/001773 позивач сплатив 63263,97 грн. митних платежів (10463,01 грн. та донараховані 1703,14 грн. - ввізне мито, 43944,65 грн. та донараховані 7153,17 грн. - ПДВ).

Отже, внаслідок дій Запорізької митниці по винесенню рішення про коригування митної вартості товару № 112050000/2015/000027/1 сума сплачених до державного бюджету митних платежів, відображених у гр. 47 митної декларації № 112050000/2015/001773, становить: 1703,14 грн. - ввізне мито, 7153,17 грн. - ПДВ.

Відтак, факт неправомірних дій Запорізької митниці Державної фіскальної служби став підставою для сплати позивачем необґрунтованих та незаконних митних платежів на підставі рішення від 09.02.2015 № 112050000/2015/000027/1, яке скасовано судом.

Приймаючи оскаржуване рішення у даній справі місцевим господарським судом в його основу покладено висновок про те, що вбачається причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою Запорізької митниці Державної фіскальної служби України та заподіяною нею шкодою у вигляді сплати позивачем 1703,14 грн. ввізного мита та 7153,17 грн. ПДВ, що є необхідними складовими при доведенні завдання шкоди діями державних органів. З огляду на положення Конституції України, Бюджетного кодексу України, Цивільного кодексу України обов'язок обслуговування бюджетних коштів та списання цих коштів, у тому числі на відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам незаконними діями та рішеннями органів державної влади покладено на Державну казначейську службу України та її територіальні органи, а тому місцевий господарський суд прийшов до висновку, що Державна казначейська служба України та її територіальні органи мають бути відповідачами по справах.

Судова колегія, розглянувши та дослідивши матеріали справи вважає, що такий висновок місцевого господарського суду є необгрунтованим та рішення у справі підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.1 ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів ст. 56 Конституції України та ст. 1173 Цивільного кодексу України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; розміру шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку Запорізької митниці Державної фіскальної служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Як зазначалось вище, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.02.2016 у справі № 808/4114/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016, рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості від 09.02.2015 № 112050000/2015/000027/1 визнано протиправним та скасовано.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладені вище норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача (відповідачів).

Разом з тим, на позивача покладений обов'язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються відповідачем по справі.

Позивачем не доведено суду, в чому саме та з яких підстав його права та законні інтереси є порушеними з боку визначеного ним відповідача - Державною казначейською службою України.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується зі способами захисту права, які визначені у ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Одним із способів захисту прав та охоронюваних інтересів згідно зі ст. 20 Господарського кодексу України є відшкодування збитків, тощо.

З огляду на предмет спору, коло обставин які встановлювались судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення у даній справі безпосередньо стосується прав та обов'язків Запорізької митниці Державної фіскальної служби, тобто судом розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент звернення позивачем з позовом та прийняття рішення є Запорізька митниця Державної фіскальної служби України, яку судом не було залучено до участі у справі в якості відповідача, та в рішенні міститься судження про права та обов'язки цієї особи у зазначених вище правовідносинах.

Отже, рішення місцевого господарського суду прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі в якості відповідача, оскільки в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, неправомірними діями якої були завдані збитки позивачеві. Натомість суд дійшов необґрунтованого висновку, з посиланням на неправомірні дії Запорізької митниці Державної фіскальної служби, які полягали у завдані шкоди позивачу, та відповідальності за завдану шкоду саме Державною казначейською службою України обов'язком якої є, крім іншого, обслуговування бюджетних коштів та списання цих коштів, у тому числі на відшкодування шкоди, завданої фізичним та юридичним особам незаконними діями та рішеннями органів державної влади.

Статтею 277 частиною3 пунктом 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі в справі.

Судова колегія також зазначає, що нормами Господарського процесуального кодексу України, а саме розділом IV, суду апеляційної інстанції не надано право залучення до участі у справі співвідповідача чи заміни неналежного відповідача. Це право надано суду першої інстанції відповідно до ст.48 ГПК України.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав викладених скаржником, рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017р. підлягає скасуванню з підстав викладених вище.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017р. у справі № 910/7950/16 скасувати.

3. В задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Матеріали справи №910/7950/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 12.02.2018р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Н.Ф. Калатай