УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

15.02.2018Справа № 910/1615/18

Суддя Гумега О.В. розглянувши заяву Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна 1/2а; ідентифікаційний код 36927573) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни (02160, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 9874,44 грн. заборгованості за Договором № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібно-роздрібної торговельної мережі,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни (02160, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 9874,44 грн. заборгованості за Договором № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібно-роздрібної торговельної мережі.

Заяву обгрунтовано невиконанням з боку боржника - Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни умов наведеного Договору в частині плати за облаштування та утримання місця торгівлі, в порядку та на умовах, передбачених п. 2 Договору, оскільки боржником, на твердження заявника, не сплачено остаточну грошову суму коштів у розмірі 9874,44 грн., починаючи з 05.01.2016 на день звернення з даною заявою до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З матеріалів поданої заяви вбачається, що в якості обставин, на яких грунтуються вимоги заявника, останній визначив невиконанням з боку боржника - Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни умов Договору в частині плати за облаштування та утримання місця торгівлі, в порядку та на умовах, передбачених п. 2 Договору. На твердження заявника, боржником не сплачено остаточну грошову суму коштів у розмірі 9874,44 грн., починаючи з 05.01.2016 на день звернення з даною заявою до суду.

Із заявою про видачу судового наказу заявник звернувся до суду 13.02.2018 (підтверджується реєстраційним штампом суду про одержання № 1615/18 від 13.02.2018), тоді як відповідно до бухгалтерської довідки від 07.02.2018, наданої в якості додатку № 10 до заяви, заявник фактично визначив періодом, за який стягується спірна заборгованість, з 05.01.2016 по 05.09.2016. При цьому обставини щодо виникнення спірної заборгованості саме з 05.01.2016 заявником у заяві не зазначені. Також, з матеріалів заяви не вбачається наявності обставин неоплати суми спірної заборгованості, визначеної заявником у розмірі 9874,44 грн. станом на день звернення заявника з даною заявою до суду (що може бути підтверджено, крім іншого, довідкою обслуговуючого банку про ненадходження грошових коштів від боржника).

Таким чином заявником не в повному обсязі зазначено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, що є порушенням приписів ст. 150 ГПК України.

З поданої заяви про видачу судового наказу також вбачається, що заявником на підтвердження обставин, якими обґрунтовано право його вимоги, подано копію договору № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібно-роздрібної торговельної мережі, укладеного між сторонами, саме за яким і пред'явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості.

Крім того, на підтвердження обставин, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, подано копії інших документів, зокрема, копію листа № 69 від 13.07.2016 на адресу ФОП Запорожець О.О., копію претензії від 05.09.2017 року № 295-1220 на адресу ФОП Запорожець О.О., копію опису № 431.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Разом з тим, надані заявником на підтвердження обставин, якими він обгрунтовує свої вимоги, копії вищенаведених документів (в т.ч. договору № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015) посвідчені лише відміткою "згідно з оригіналом", печаткою та підписом не зазначеної особи, а відтак, такі документи не є копіями, засвідченими в порядку, встановленому чинним законодавством (відмітка про засвідчення копії, яка передбачена п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, на копіях відсутня).

Судом також встановлено, що заяву про видачу судового наказу подано представником заявника за довіреністю Ткаченко М.М.

Разом з тим, в якості документа, що підтверджує повноваження представника, до заяви про видачу судового наказу фактично додано копію довіреності від 24.10.2017, яка посвідчена лише відміткою "згідно з оригіналом", печаткою та підписом не зазначеної особи, а відтак, не є копією, засвідченою в порядку, встановленому чинним законодавством (відмітка про засвідчення копії, яка передбачена п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, на копії довіреності відсутня).

Отже, заявником не дотримано вимоги, встановлені ст. 150 ГПК України, в частині зазначення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а також подання: документа, що підтверджує повноваження представника; копії договору укладеного в письмовій формі договору, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інших документів або їх копій, що підтверджують обставини якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу

При цьому суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Запорожець Ольги Олександрівни 9874,44 грн. заборгованості за Договором № ГЛ-П-10114/0588 від 21.09.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібно-роздрібної торговельної мережі.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 15.02.2018 та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Гумега