КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2018 р. Справа№ 910/22212/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Мартюк А.І.

Жук Г.А.

при секретарі: Вінницькій Т.В.

представники сторін:

від позивача: Тхорівський М.С. адвокат за договором від 13.11.2017;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від відповідача 3: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресіліент" (вх. №09.1-04.1/401/18)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2017р.

у справі № 910/22212/17 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресіліент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр ділових контактів" (відповідач 1), ОСОБА_3 (відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро" (відповідач 3)

про стягнення 779052,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів, Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр ділових контактів", ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро" про стягнення 779052,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/22212/17 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресіліент" з доданими до неї документами повернуто позивачеві без розгляду з посиланням на порушення правил поєднання вимог та невизначеність предмету позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент" 27.12.2017 (згідно поштового штемпеля на конверті) подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу повністю і ухвалити нове рішення, яким направити справу на розгляд до Господарського суду міста Києва. Також в тексті апеляційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки відсутні підстави для повернення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження, зобов'язано позивача протягом 5 днів з дня вручення ухвали надати Київському апеляційному господарському суду оригінал позовної заяви від 08.12.2017 з доданими до неї документами, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

24.01.2018 позивачем подано оригінал позовної заяви з доданими до неї документами.

Відповідачі у встановлений строк відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2018 призначено розгляд справи на 14.02.2018.

Відповідачі явку представників у судове засідання не забезпечили. Про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресіліент" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів, Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр ділових контактів", ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро" про стягнення 779052,50 грн, з яких 768052,50 грн. основної заборгованості та 11 000 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем, як покупцем, відповідачем 2 - ОСОБА_3, як продавцем 1 та поручителем 1, відповідачем 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамант-Агро", як продавцем 2, та відповідачем 3 - Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр ділових контактів", як поручителем 2, було укладено Договір купівлі-продажу часток участі у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агроком" від 30.04.2015.

Відповідно до умов Договору відповідачі зобов'язались відшкодувати та гарантувати відшкодування покупцю усіх втрат, зобов'язань, витрат або видатків, в тому числі оплати та витрат на будь-які обґрунтовані та належні юридичні та інші професійні послуги, у кожному випадку, якщо вони не були сплачені до завершення, які були зазнані або понесені покупцем або компанією після завершення.

В подальшому ТОВ "Сатурн Агроком" було змушене сплатити на вимогу ДФС штрафні санкції за актом перевірки у розмірі 768052,50 грн. за порушення податкового законодавства, які вчинені до укладення вказаного Договору, тому позивач вимагає стягнення вказаних витрат з відповідачів.

Повертаючи зазначену позовну заяву позивачу без розгляду, суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі, з посиланням на п.п.3, 5 ч.1 ст. 63 ГПК України, виходив з того, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, а також позивачем не визначено розміру стягнення заборгованості щодо кожного з відповідачів.

Однак, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується зі вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 3,5 ч.1 ст.63 ГПК України (в редакції, чинній на час подання позову) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми (п.3);

- порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору (п.5).

Частиною 1 статті 58 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

У відповідності до п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судам першої інстанції" від 26.12.2011 N 18, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено лише одну грошову вимогу - стягнення з відповідачів заборгованості за Договором на підсставі розділу 9 "Поручительство" та Додатку №2 до Договору - "Гарантії".

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" визначено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Пунктом 3.2 зазначеної Постанови Пленуму ВГСУ визначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Крім цього, відповідно до п.14 вказаної Постанови Пленуму ВГСУ, якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин. Необхідно мати на увазі, що ГПК не передбачено можливості об'єднання в одне провадження вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Тому в разі подання позову, в якому такі вимоги об'єднано, господарський суд приймає позовну заяву в частині вимог, що підлягають розглядові господарськими судами, а в іншій частині з посиланням на пункт 1 частини першої статті 62 ГПК - відмовляє у прийнятті позовної заяви. Якщо у розгляді справи буде встановлено, що провадження у відповідній частині порушено помилково, господарський суд припиняє провадження у справі в цій частині згідно з пунктом 1 частини першої статті 80 ГПК.

Проте, судом першої інстанції не були враховані зазначені висновки Пленуму ВГСУ, що призвело до невірних висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв'язку із порушенням правил об'єднання позовних вимог.

Щодо посилань суду першої інстанції на п.3 ч.1 ст. 63 ГПК України, яким передбачено повернення позовної заяви без розгляду, якщо у ній не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, то вказані висновки суду першої інстанції також не відповідають фактичним обставинам, оскільки, як зазначалось вище, позовні вимоги ґрунтуються на Договорі купівлі-продажу часток участі у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агроком", про що зазначено у тексті позовної заяви, отже відсутні підстави для застосування положень зазначеного пункту ст. 63 ГПК України.

Отже, з врахуванням наведеного, місцевий господарський суд повинен був або порушити провадження у справі та призначити справу до розгляду, або, з урахуванням суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин, прийняти поновну заяву в частини вимог, що підлягають розглядові господарськими судами, а в іншій частині, з посиланням на п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України (в редакції, чинній на час подання позову) - відмовити у прийнятті позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 року у справі №910/22212/17 підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресіліент" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/22212/17 - скасувати.

3. Матеріали справи №910/22212/17 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.02.2018.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді А.І. Мартюк

Г.А. Жук