ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Справа № 923/1151/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Колективного підприємства "Промжилбуд", смт. Білозерка Херсонської області

до Агрофірма радгосп "Білозерський", смт. Дніпровське Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 4 919 010,40 грн. за договором поставки

за участю представників сторін:

від позивача: уповноважений представник Берьозка Ю.В.;

від відповідача: уповноважений представник Білоусова О.М., уповноважений представник Івченко О. О.

Колективне підприємство "Промжилбуд" (позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Агрофірми радгоспу "Білозерський" (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 4 919 010,40 грн. за договором поставки № 1/05 від 01.05.2012, на підставі ст.ст. 536, 612, 625, 693, ЦК України.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що розрахунок інфляційних збитків та 3% річних суперечить нормам діючого законодавства, а також на те, що застосування до спірних правовідносин положення ст.625 ЦК України неможливе. Також у відзиві звертає увагу суду на те, що позовні вимоги заявлені після спливу строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

Позивач у позові зазначає, що КП «Промжилбуд» як покупець на виконання Договору поставки №1/05 від 01.05.2012 року з урахуванням Додаткової угоди від 10 травня 2012 року, здійснив передплату Агрофірмі радгосп «Білозерський» як постачальнику, згідно виписаних останнім рахунків-фактур №СФ-0000173 від 11.05.2012 р., №СФ-0000180 від 18.05.2012 р., №СФ-0000190 від 31.05.2012 р. 5 600 000,00 грн. вартості яблук, а також 3 000 000,00 грн. вартості черешні, абрикосу та персику. Підтвердженням факту оплати є платіжні доручення: №11 від 11.05.2012 на суму 3 000 000,00 грн., №23 від 18.05.2012 на суму 3 000 000,00 грн., №25 від 31.05.2012 на суму 2 600 000,00 грн. та банківські виписки; всього в рахунок оплати вартості товару відповідачу було перераховано 8 600 000 грн.

Згідно Специфікації від 10.05.2012 (а.с.11), яка є Додатком №1 до Договору поставки №1/05 від 01.05.2012, - товар мав бути поставлений: до 01 липня 2012 року - черешня; до 01 вересня 2012 року - абрикос та персик; до 01 квітня 2013 року - яблуко.

Позивач стверджує, що у зв'язку з тим, що за договором поставки №1/05 від 01.05.2012 Агрофірма радгосп «Білозерський» товар Колективному підприємству «Промжилбуд» не поставила, останній звернувся до першого з листом №01/06-1 від 01 червня 2012 року про відмову від поставки черешні, персику та абрикоси. Також повідомив про необхідність зарахування передплати здійсненої за вказаний товар в сумі 3 млн. грн. в якості передплати додаткової партії яблук у кількості 600 тон.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами 04.06.2012 укладено Специфікацію (а.с.12), яка є Додатком №2 до договору поставки №1/05 від 01.05.2012 року. Згідно вказаної специфікації яблука вартістю 8600000 грн. мали бути поставлені в строк до 01 квітня 2013 року.

Оскільки товар поставлений так і не був, КП «Промжилбуд» звернулось до АФ радгосп «Білозерський» з листом №26/04 від 26.04.2013 р. (а.с.122), в якому просило повернути здійснену передплату.

Позивач у позові стверджує, що всього відповідачем відшкодовано позивачу передплату в розмірі 2 542 500 грн. 00 коп. Решта перерахованих коштів в сумі 6 057 500 грн. так і не повернуті Відповідачем і поставка фруктів у їх рахунок не відбувалась, що встановлено у рішенні Господарського суду Херсонської області від 07.04.2015 р. у справі №923/1245/14 та не заперечується сторонами.

У зв'язку із неповерненням АФ радгосп «Білозерський» решти суми передплати, КП «Промжилбуд» звернулось із позовом про стягнення частини суми передплати у розмірі 5 141 542,17 грн. За рішенням господарського суду Херсонської області від 15.11.2016 р., залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.09.2017 р. у справі №923/2037/15, стягнуто з АФ радгосп «Білозерський» на користь КП «Промжилбуд» суму боргу з повернення передплати за договором поставки №1/05 від 01.05.2012 р. у розмірі 5 141 542,17 грн.

Посилаючись на вищевказане рішення суду, позивач вважає, що Відповідач зобов'язаний повернути КП «Промжилбуд» не лише суму основного боргу по передплаті, але й компенсацію інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач, посилаючись на приписи ст..625 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні збитки - у сумі 4455849,01 грн. та 3% річних у сумі 463161,39 грн. за період з 14.12.2014 р. по 14.12.2017 р.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

По-перше, згідно із ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно із ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар (фруктів). Стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку товару, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України.

За такі дії постачальник несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлено обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Суд звертає увагу сторін, що наданий позивачем у якості доказу договір поставки № 1/05 від 01.05.2012 року не встановлює обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з думкою позивача, висловленою в позові та судовому засіданні, в якій позивач наполягає на тому, що оскільки ст. 536 ЦК України не встановлює розміру процентів за користування коштами передплати, як і договір поставки від 01.05.2012 р. №1/05, укладений між сторонами, - доцільно застосувати положення ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин.

По-друге, відповідач у відзиві посилається на те, що 11 жовтня 2017 року Господарським судом Херсонської області по справі №923/2037/15 було прийнято ухвалу, якою суд заяву Агрофірма радгосп «Білозерський» про відстрочку виконання рішення суду задовольнив та відстрочив виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 15.11.2016 року по справі № 923/2037/15 до 30.06.2018р. Вищевикладене не заперечується позивачем.

На думку суду, невиконання зобов'язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора із розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період такого розстрочення або відстрочення.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, судом не досліджується думка відповідача, заявлена у відзиві, щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення, та повідомлено дату складання повного тексту рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 241 ГПК України Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.02.2018

Суддя В.В.Литвинова