Суд
УХВАЛА

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 913/1195/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області (далі – Управління )

на ухвалу господарського суду Луганської області від 18.09.2017 та

постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2017

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Промсоюз"

до Управління житлово-комунального господарства Брянківської міської ради

про визнання недійсним договору,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Управління,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2017 (згідно із поштовим штампом на конверті) Управління звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 18.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2017 зі справи № 913/1195/16.

03.01.2018 на підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України, Кодекс) справа № 916/163/17 була передана до Касаційного господарського суду.

За приписами підпункту 11 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставку судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду встановлено 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у 2017 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 600 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 1600 грн.

Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Водночас скаржник подав клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання мотивоване тим, що Управління утримується за рахунок державного бюджету, є державним органом з відповідним обсягом фінансування та затвердженим кошторисом для фінансування власної установи та недостатністю кошторисних призначень на сплату судового збору, у зв’язку зі значною кількістю судових рішень, які потребують апеляційного та касаційного оскарження, а також через те, що факт про повернення пільг на оплату судового збору органам Казначейства законодавчо не врегульовано.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проте у клопотанні скаржника не міститься будь-яких доказів на підтвердження відповідного майнового стану скаржника, а вказано самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та з відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору; самі по собі такі обставини не можуть вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин згадане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами другою та третьою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Управлінню необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі у сумі 1 600 грн., за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 0007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні,

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 820019;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу Управління на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду Луганської області від 18.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2017 зі справи № 913/1195/16 відхилити.

2. Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області на ухвалу господарського суду Луганської області від 18.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2017 зі справи № 913/1195/16 залишити без руху.

3. Надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області строк для усунення недоліків касаційної скарги до 27 лютого 2018 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

4. Роз'яснити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Луганській області, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    В. Селіваненко