ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2018 місто Дніпро Справа № 904/8810/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Миколюка Віталія Дмитровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 (повне рішення складено 19.12.2017, суддя Загинайко Т.В.) у справі №904/8810/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Миколюка Віталія Дмитровича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 81 716,13 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Миколюка Віталія Дмитровича 63 479,95 грн. - основного боргу, 10 147,12 грн. - інфляційних, 2 515,22 грн. - 3% річних, 3 613,86 грн. - пені та 7% штрафу у розмірі 1 959,98 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 (повне рішення складено 19.12.2017, суддя Загинайко Т.В.) у справі №904/8810/17:

- позов задоволено частково:

- стягнуто з Фізичної особи-підприємця Миколюка Віталія Дмитровича на користь Приватного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 63 479,95 грн. заборгованості, 10 147,12 грн. інфляційних нарахувань, 2 515,22 грн. річних та 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору;

- в решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати теплової енергії за період з грудня 2014 року по березень 2017 року за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №828 від 01.11.2013. Місцевий господарським судом відхилені доводи відповідача про те, що спірний договір припинений з 01.11.2016, оскільки у даному випадку договір може бути розірваний за умови відключення всього багатоквартирного житлового будинку від централізованого опалення та постачання гарячої води на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Також місцевий господарський суд відхилив доводи відповідача про відключення від центрального теплопостачання та, як наслідок, безпідставність нарахування плати за тепло у період з 17.10.2015, оскільки матеріали справи не містять доказів про узгодження відключення відповідача від системи централізованого опалення в установленому законом порядку. Крім того, представником теплопостачальної організації інспектором теплової інспекції, в присутності Фізичної особи-підприємця Миколюка В.Д. був складено акт від 24.11.2015 про самовільне демонтування опалювальних пристроїв в приміщенні за адресою по вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п у м. Кривий Ріг та запропоновано споживачу терміново відновити проектну схему централізованого опалення, відновити опалювальні пристрої.

Враховуючи наявність прострочення грошового зобов'язання місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог в частині стягнення інфляційних та 3% річних. Оскільки умовами договору не передбачений розмір пені місцевим господарським судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення пені.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець Миколюк Віталій Дмитрович звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8810/17 в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про неможливість припинення дії договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №828 від 01.11.2013 без відключення всього будинку від теплопостачання. Так, умовами договору передбачено про щорічну його пролонгацію у разі відсутності письмової заяви про його припинення за місяць до закінчення строку дії договору. Оскільки відповідач письмо повідомив позивача про припинення дії договору не менше ніж за місяць до його закінчення, строк дії договору закінчився 31.10.2016. Оскільки умовами договору передбачена можливість припинення дії договору шляхом направлення відповідного листа іншій стороні, вказані умови виконані відповідачем, відповідно, і договір є припиненим. Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про наявність заборгованості за послуги теплопостачання, оскільки 16.10.2015 за адресою: вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п були демонтовані опалювальні прилади, про що повідомлений позивач, тому з 17.10.2015 на вказаному об'єкті кількість спожитої теплової енергії дорівнює нулю. Також апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на безпідставність посилання у рішенні суду на акти здачі-приймання робіт за період з листопада 2016 року по березень 2017 року, оскільки матеріали справи не містять належних доказів направлення вказаних актів на адресу відповідача, вказані акти не підписані відповідачем. Апелянт зазначає, що під час розгляду справи не надано оцінки тарифам, які застосовував позивач. Безпідставним апелянт вважає і покладення на нього судових витрат у повному обсязі при частковому задоволенні позову, оскільки судом не зазначено в чому саме полягає вина відповідача у виникненні спору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Миколюка Віталія Дмитровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8810/17 колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд скарги призначений у судове засідання на 05.02.2018.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2018 представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" проти задоволення апеляційної скарги заперечує та зазначає, що місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про задоволення позову. Позивач не погоджується із доводами апелянта щодо припинення теплопостачання за адресою: вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п, оскільки відключення об'єкта від теплопостачання у встановленому порядку не відбулося. Оскільки опалювальні прилади демонтовані відповідачем самовільно в порушення умов чинного законодавства, нарахування плати за тепло здійснюється розрахунковим способом відповідно до ДБН України В.2.5.-39:2008 "Теплові мережі" та "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні". Безпідставним вважає посилання апелянта на припинення дії договору №828 від 01.11.2013, оскільки розірвання договору не погоджено з позивачем. Позивач зазначає, що розірвання договору можливе після оформлення відключення спірного приміщення від теплопостачання у встановленому законом порядку.

Позивач зазначає, що виконав умови договору щодо направлення відповідачу актів приймання-передачі, відмова від їх підписання не звільняє відповідача від обов'язку їх оплатити. Позивач зазначає, що застосовував тарифи відповідно до встановленого порядку з урахуванням температурного режиму повітря у місті Кривому Розі та в межах опалювального сезону, встановленого рішенням міської ради.

У судовому засіданні 05.02.2018 оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.11.2013 між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація, продавець), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою-підприємцем Миколюком Віталієм Дмитровичем (споживач, покупець) був укладений договір №828 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до пункту 1.1 якого теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов'язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленим тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 10.1 договору цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 31.10.2014.

Згідно пунктів 10.2, 10.3 договору припинення дії договору не звільняє споживача-покупця від обов'язку повної сплати за спожиту теплову енергію; договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Відповідно до пункту 5.1 договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом. Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (пункт 5.2 договору).

Межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді акта зі схемами теплових мереж, підписаного у двосторонньому порядку, який є невід'ємною частиною договору та не може бути змінено в односторонньому порядку (пункт 5.3 договору).

Відповідно до пункту 5.8 Договору у разі відсутності, пошкодженні та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень по опалюванню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно з пунктом 1 "Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 № 151 (надалі - Порядок), цей Порядок визначає механізм проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги) в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості. Дія цього Порядку поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, предметом діяльності яких є надання послуг (далі - виконавці) і фізичних та юридичних осіб (далі - споживачі), яким надаються послуги.

У пункті 5 Порядку зазначено, що у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативній перерахунок за надання послуг з централізованого опалення проводиться за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії.

Відповідно до пункту 4.2.5 договору теплопостачальна організація-продавця зобов'язана виписувати рахунки споживачеві-покупцю для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здачі-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті в підписаному або в не підписаному вигляді до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №828 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.11.2013 в частині своєчасної оплати теплової енергії за період з грудня 2014 року по березень 2017 року, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за поставлену теплову енергію у сумі 63 479,95 грн. (за грудень 2014 року у сумі 429,00 грн., за лютий 2015 року у сумі 3 499,66 грн., за березень 2015 року у сумі 4 857,46 грн., за квітень 2015 року у сумі 1 425,78 грн., за жовтень 2015 року у сумі 1 514,62 грн., за листопад 2015 року у сумі 3 486,92 грн., за грудень 2015 року у сумі 4 979,00 грн., за січень 2016 року у сумі 6 877,62 грн., за лютий 2016 року у сумі 4 244,11 грн., за березень 2016 року у сумі 3 619,98 грн., за квітень 2016 року у сумі 546,12 грн., за жовтень 2016 року у сумі 1 376,88 грн., за листопад 2016 року у сумі 4 000,20 грн., за грудень 2016 року у сумі 5 469,85 грн., за січень 2017 року у сумі 7 652,34 грн., за лютий 2017 року у сумі 6 132,66 грн., за березень 2017 року у сумі 3 367,75 грн.).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем в період з грудня 2014 року по березень 2017 року були складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 72 202,80 грн.: - від 31.12.2014 №7779 на суму 5 054,23 грн.; від 28.02.2015 №1691 на суму 4 299,66 грн.; від 31.03.2015 №2990 на суму 4 857,46 грн.; від 30.04.2015 №3883 на суму 1 425,78 грн.; від 31.10.2015 №5305 на суму 1 514,62 грн.; від 30.11.2015 №6200 на суму 3 486,92 грн.; від 31.12.2015 №7345 на суму 4 979,00 грн.; від 31.01.2016 №772 на суму 6 957,62 грн.; від 29.02.2016 №1497 на суму 4 244,11 грн.; від 31.03.2016 №2822 на суму 3 619,98 грн.; від 28.04.2016 №4191 на суму 546,12 грн.; від 31.10.2016 №5236 на суму 1 376,88 грн.; від 30.11.2016 №5906 на суму 4 000,20 грн.; від 31.12.2016 №7497 на суму 5 469,85 грн.; від 31.01.2017 №760 на суму 7 652,34 грн.; від 28.02.2017 №1701 на суму 6 132,66 грн.; від 31.03.2017 №3338 на суму 3 367,75 грн.

Вказані акти направлені Фізичній особі-підприємцю Миколюку Віталію Дмитровичу відповідно супровідних листів (а.с.25, 27, 30, 33, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 52, 55, 58, 60, 62).

Відповідно до пункту 3.1.6 договору в разі незгоди сторін щодо розгляду питання незадовільної роботи систем теплоспоживання, споживач повинен скликати комісію за участю представників Держенергонагляду, проектної експлуатаційної та теплопостачальної організації-продавця, акт складається у присутності представника уповноважених органів місцевого самоврядування.

Матеріали справи не містять доказів щодо скликання відповідачем комісії за участю представників Держенергонагляду, проектної експлуатаційної та теплопостачальної організації-продавця стосовно незадовільної роботи систем теплоспоживання.

Відповідно до пункту 6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії; тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (пункт 6.2 договору).

У пункті 6.3 договору визначено, що оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання; решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії; кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як предоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; остаточний розрахунок за фактичну спожиту теплову енергію здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 6.5 договору у споживачів-покупців, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача-покупця у розрахунковому періоді; розрахунки здійснюються згідно з п. 6.3.

Апелянт посилається на безпідставність нарахування та стягнення плати за тепло, оскільки 16.10.2015 за адресою: вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п були демонтовані опалювальні прилади, про що повідомлений позивач, тому з 17.10.2015 на вказаному об'єкті кількість спожитої теплової енергії дорівнює нулю, а нарахування плати за тепло є безпідставним.

Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" зазначає про недотримання процедури відключення об'єкту від теплоспоживання, тому вважає правомірним продовження нарахування плати за теплопостачання.

Відповідно до пункту 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила №630), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з пунктом 26 Правил №630 відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Так, відповідно до абзацу 6 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

Припинення споживання теплової енергії повинно бути виконано з дозволу компетентного органу та в порядку, визначеному законодавством: з дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, яка і створена органом місцевого самоврядування, за умови отримання технічних умов, роботи по відключенню повинні проводитись монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача квартири. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період.

Отже, при проведенні робіт по відключенню приміщень від мереж централізованого опалення, у відповідача повинні бути в наявності передбачені чинним законодавством документи. Зазначені документи повинні містити вказівку на дату відключення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач просив позивача відключити від теплоспоживання за адресою: вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п, та неодноразово повідомляв позивача про відключення від теплопостачання вказаного об'єкту 16.10.2015.

24.11.2015 представниками позивача у присутності відповідача складений акт, в якому зазначено про самовільне демонтування опалювальних пристроїв по вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п та про необхідність терміново відновити схему централізованого опалення житлового будинку, тобто відновити опалювальні пристрої у приміщенні (а.с. 139).

Відповідно до положень Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року (надалі - Порядок) для реєстрації права відмови споживача від отримання послуг централізованого опалення і постачання гарячої води орган місцевого самоврядування місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Відключення мереж централізованого опалення і постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконає послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежилого приміщення) або уповноваженої ним особи. По закінчені робіт складається акт про відключення квартири (нежилого приміщення, секції, під'їзду, будинку) від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження.

Складений вищезазначений акт повинен відповідати формі яка затверджена додатком №3 Порядку та має бути підписаний представником власника будинку, представником монтажної організації та представником постачальника теплової енергії та гарячого водопостачання. Згідно пункту 2.7 Порядку після затвердження акту на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про відпуск теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою-підприємцем Миколюком Віталієм Дмитровичем відключення від теплопостачання було проведено без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від центрального теплопостачання. Доказів відключення від внутрішньої системи опалення у встановленому чинним законодавством порядку відповідачем не надано (дозволу комісії, акту про відключення та ін.).

Акт від 24.11.2015, на який посилається Фізична особа-підприємець Миколюк Віталій Дмитрович як на доказ обізнаності та фіксації позивачем факту відключення від централізованого опалення не є належним доказом, що підтверджує факт правомірного відключення від мереж централізованого теплопостачання, оскільки будь яке несанкціоноване втручання в систему опалення шляхом зміни гідравлічного опору порушує права інших споживачів, оскільки при проектуванні будинку закладається й спосіб теплопостачання - централізоване теплопостачання.

За викладеного апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем доказів на підтвердження здійснення передбачених чинним законодавством дій щодо вирішення питання про відключення приміщення по вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п від мереж централізованого опалення у порядку, встановленому нормативними документами, до суду не подано.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил №630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири (приміщення по вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п) свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири (приміщення по вул. Тухачевського, буд. 18, прим. 70-п) від мереж теплопостачання.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 по справі № 6-1192 цс15.

За викладеного посилання апелянта про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача вартості не наданої теплової енергії за період, в якому послуги централізованого опалення не надавалися спростовуються матеріалами справи та відхиляються апеляційним господарським судом.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 7.2.7 договору за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7-ми відсотків вказаної суми; період, за який нараховується штрафні санкції, становлять три роки; строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій, встановлено у три роки.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення відповідачу пеня у сумі 3 613,86 грн. за період з 21.11.2016 по 01.10.2017 та штраф у розмірі 7% у сумі 1 959,98 грн.

Оскільки розмір пені за порушення відповідачем зобов'язання не встановлений договором, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення грошового зобов'язання місцевий господарський суд задовольнив вимоги про стягнення 3% річних у сумі 2 515,22 грн. та 10 147,12 грн. інфляційних.

Апеляційний господарський суд погоджується із нарахуванням штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних, однак здійснює перегляд рішення місцевого господарського суду з урахуванням частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, яка не містить заперечень щодо арифметичної неправильності нарахованих та стягнутих сум.

Апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом про безпідставність твердження про припинення дії договору з 01.11.2016.

Як вбачається з матеріалів справи 27.07.2016 Фізична особа-підприємець Миколюк Віталій Дмитрович повідомив позивача про відмову від послуг теплопостачання та просив розірвати договір купівлі-продажу теплової енергії №828 від 01.11.2013. Вказаний лист отримано позивачем 28.07.2016 (а.с. 90).

Умовами договору №828 від 01.11.2013 передбачено, що договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідацією однієї із сторін.

Пунктом 10.3 договору передбачено його щорічну пролонгацію у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення його дії.

Між тим, матеріалами справи не підтверджується як розірвання договору (як просив відповідач у листі від 27.07.2016) у встановленому порядку так і припинення дії договору у зв'язку припиненням теплопостачання на об'єкт відповідача, оскільки має місце самовільне відключення.

Матеріалами справи спростовуються і доводи апелянта про не дослідження місцевим господарським судом розміру тарифів, які застосовані позивачем. Так, в матеріалах справи міститься детальний розрахунок обсягу спожитої теплової енергії із зазначенням договірного теплового навантаження, розрахункової температури зовнішнього повітря для проектування опалення, тривалість діб опалення з урахуванням рішень міської ради про тривалість опалювального сезону. Оскільки доказів відключення від системи централізованого опалення у встановленому законом порядку не надано, апеляційний господарський суд вважає правильним нарахування плати за тепло здійснюється розрахунковим способом відповідно до ДБН України В.2.5.-39:2008 "Теплові мережі" та "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні".

Апелянт не погоджується із віднесенням на нього судових витрат у повному обсязі при частковому задоволенні позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України (у редакції станом на 14.12.2017), оскільки не вбачає своєї вини у виникненні спору. У зв'язку з тим, що матеріалами справи підтверджується, що спір виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №828 від 01.11.2013, апеляційний господарський суд погоджується із покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору у повному обсязі.

Також, з огляду на встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє решту доводів відповідача, наведених в обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Миколюка Віталія Дмитровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8810/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі №904/8810/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 06.02.2018.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко