Суд
УХВАЛА

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/23467/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар ІР" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Глорія-К" на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І., Зубець Л.П. від 09.10.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва суддя: Ярмак О.М. від 23.05.2017 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпроінвест" до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар ІР", треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: 1) ОСОБА_3, 2) ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: 3) Суляєва Аделя Рашидівна, 4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Глорія-К" про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 26.05.2014,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю ""Глорія-К", а 29.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю ""Агростар ІР" через Київський апеляційний господарський суд звернулися з касаційними скаргами на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017.

03.01.2018 на підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017, справа № 910/23467/16 була передана Вищим господарським судом України до Касаційного господарського суду.

Протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2018 справа передана на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є.В.- головуючий, Мачульський Г.М., Кушнір І.В.

13.02.2018 суддею Красновим Є.В. з метою усунення сумнівів у неупередженості при розгляді даної справи, на підставі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017, заявлено самовідвід у розгляді справи № 910/23467/16.

Пунктом 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

В обґрунтування наявності підстав для самовідводу суддя Краснов Є.В. зазначив, що знайомий з приватним нотаріусом Суляєвою Аделею Рашидівною.

В статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі ,,Газета ,,Україна-центр" проти України" від 15.10.2010 визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі ,,Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення ,,Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі ,,Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Враховуючи наведені обставини, з метою уникнення сумнівів в його неупередженості при розгляді даної справи, головуючим суддею заявлено самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 39 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За таких обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді при розгляді справи № 910/23467/16, заява судді Краснова Є.В. про самовідвід у розгляді вказаної справи підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Краснова Є.В. від 13.02.2018 про самовідвід у розгляді справи № 910/23467/16 задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір