Суд
УХВАЛА

08 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 922/371/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства "Інюрполіс"

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України

у складі суддів: В.Я. Карабань - головуючий, Ж.О. Корнілова, Н.М. Нєсвєтова

від 30.10.2017р.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"

до Приватного акціонерного товариства "Інюрполіс"

про стягнення коштів

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Інюрполіс"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"

про стягнення 232 409,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

14.12.2017р. Приватним акціонерним товариством "Інюрполіс" до Верховного Суду України подано заяву про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.10.2017р. у справі № 922/371/16.

26.01.2018р. зазначену заяву передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Згідно з пп. 1 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції, яка діє з 15.12.2017р., заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відповідно до положень пп. 2 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції, яка діє з 15.12.2017р., якщо господарська справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, - така справа після її отримання Касаційним господарським судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з ч. 3 ст. 111-23 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017р., якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Заява Приватного акціонерного товариства "Інюрполіс" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.10.2017р. у справі № 922/371/16 подана з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 111-16 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017р.

Як доказ неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано постанову Вищого господарського суду України від 23.03.2011р. у справі №2-21/2009(2-53/08(2-201/07) та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2013р. у справі №6-46221св12, у яких, на думку заявника, по-іншому, ніж в оскаржуваній постанові, застосовано норми матеріального права, а саме, по-різному застосовано ч. 2 ст. 249 ЦК України.

У постанові від 23.03.2011р. у справі №2-21/2009(2-53/08(2-201/07) Вищий господарський суд України пославшись на норми ст. 249 ЦК України дійшов висновку, що лист приватного нотаріуса не є належним доказом повідомлення представника про скасування довіреності, оскільки докази про отримання даного листа та ознайомлення з ним особою відсутні.

В ухвалі від 13.03.2013р. у справі №6-46221св12 Вищий спеціалізований суд України пославшись на норми ч. 2 ст. 249 ЦК України зазначив, що оскільки позивач підтвердив, що самостійно не повідомляв повірених осіб про скасування довіреності, направлення нотаріусом заяви позивачки про скасування довіреності за відсутності в справі даних про те, що ця заява була ними отримана, не є підставою вважати, що відповідачі знали чи могли знати про її скасування.

Натомість у постанові Вищого господарського суду України від 30.10.2017р. у справі №922/371/16, про перегляд якої заявляє ПАТ "Інюрполіс", суд, пославшись на ч. 2 ст. 249 ЦК України, погодився з висновком суду першої інстанції, що довіритель скористався своїм правом на відмову від представництва шляхом відкликання відповідних довіреностей та письмовим, у встановленому законом й укладеними угодами порядку, повідомленням представника про відкликання довіреностей та припинення взаємовідносин сторін.

Враховуючи, що заявником стверджується про неоднакове застосування ч. 2 ст. 249 ЦК України судами касаційної інстанції різних юрисдикцій, заява Приватного акціонерного товариства "Інюрполіс" підлягає передачі Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі пп. 2 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції, яка діє з 15.12.2017р.

Керуючись ст. 233, 234, 235, пп. 2 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Інюрполіс" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.10.2017р. у справі № 922/371/16 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л. В. Стратієнко

Суддя І.В. Ткач