ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.02.2018р. Справа №905/3016/17

за позовом Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, Донецька

область в особі Донецького регіонального виробничого управління, м.Донецьк

до відповідача Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 10278,00 грн.

Суддя Г.В. Левшина

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, Донецька область в особі Донецького регіонального виробничого управління, м.Донецьк, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 10278,00 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання умов договору на послуги водопостачання №23 від 11.12.2012р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №23 від 11.12.2012р. в частині повної та своєчасної оплати послуг з водопостачання за грудень 2014р.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство Донецька залізниця зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

За таких обставин, враховуючи місцезнаходження відповідача та неможливість відправлення кореспонденції, інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

11.12.2012р. між сторонами був підписаний договір №23 на послуги з водопостачання, за умовами якого позивач (виробник) зобовзався надавати послуги в забезпечення «споживача» питною та технічною водою в обсягах згідно помісячного графіку, в межах технічної можливості «виробника», а «споживач» здійснює оплату отриманих послуг на умовах даного договору (п.1.1 договору).

Надання послуг водопостачання здійснюється рівномірно протягом всього періоду дії договору в межах погоджених розрахункових обсягів, вказаних в п.2.3 даного договору (п.2.1).

Відповідно до п.2.3 договору обсяг наданих послуг водопостачання по підключенням за заявкою «споживача» на 2013р. складає (тис.м3).

У вказаному пункті сторонами погоджено обсяг надання послуг з водопостачання за період з січня 2013р. по грудень 2013р.

Обсяг надання послуг водопостачання на 2014 рік становить 497,0 тис. куб. м. (п.2.3 договору).

Відповідно до п.4.6 договору відповідач зобовязаний мати прилад обліку для розрахунку з позивачем за воду, що була відпущена.

Згідно п.4.12 договору кількість поданої води оформлюється двохстороннім актом із вказанням місяцю, в якому здійснена поставка води, номера договору, показання приладів обліку та розрахунків. Для складання акту споживач направляє не пізніше 30,31 числа поточного місяця свого представника за адресою виробника.

У випадку необґрунтованої відмови від підписання двостороннього акту про кількість спожитої води, виробник складає односторонній акт, один екземпляр якого у трьохдневний термін направляється споживачу, що є підставою для оплати (п.4.13 договору).

Договір вступає в силу при досягненні сторонами узгодження по всім істотним умовам та діє до 31.12.2013р. (п.11.1 договору).

Договір вважається пролонгованим та діє на тих самих умовах на період оформлення та узгодження розбіжностей наступного договору (п.11.2 договору).

Додатковою угодою від 09.12.2013р. сторонами внесено зміни до договору, зокрема, погоджено обсяг послуг водопостачання на 2014р., дати повірки, погоджено ціну договору, а також продовжено строку дії договору до 31.12.2014р.

Як встановлено, у грудні 2014р. позивачем було надано відповідачу послуги з водопостачання на суму 42078,00 грн., у тому числі послуги з поставки питної води для промисловості на суму 39432,00 грн., послуги з поставки питної води для населення на суму 2646,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з неявкою представника відповідача для підписання акту за грудень 2014 року, відповідно до п.4.13 договору акт від 31.07.2014р. та рахунок на оплату №432 від 25.12.2014р направлені відповідачу листом від 31.12.2014р. №1412, що підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.5.3 договору №23 від 11.12.2012р. при зміні тарифів водопостачання уповноваженим на те органом сторони застосовують їх з дня набрання ним чинності. Про зміну тарифів виробник зобов'язаний повідомити споживач окремим листом або телефонограмою.

Згідно з п.5.4 договору споживач відповідно до заявлених обсягів води на поточний місяць, самостійно здійснює платежі за відповідними тарифами в такі строки:

- до початку поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за першу декаду;

- до 10 числа поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за другу декаду;

- до 20 числа поточного місяця в розмірі 1/3 заявленого місячного обсягу за третю декаду.

Відповідно до п.5.5 договору, остаточний розрахунок за надані послуги за минулий місяць споживач здійснює самостійно, на підставі підписаного сторонами акту в отриманні води, платіжним дорученням, з урахуванням поточних оплат, не пізніше останнього банківських дня поточного місяця.

Згідно з п.5.6 договору, при оформленні платіжного доручення в графі "призначення платежу" споживач зобов'язаний вказати період, за який здійснюється оплата з посиланням на договір. У разі відсутності в платіжному дорученні цих даних, перерахована споживачем оплата зараховується виробнику за будь-який період утворення заборгованості на його розсуд.

Як встановлено, відповідач здійснив часткову оплату за надані послуги з водопостачання питної води для промисловості у грудні 2014р. у розмірі 31800,00 грн.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів за надані послуги за договором №23 від 11.12.2012р. в сумі 10278,00 грн. (у тому числі 7632,00 грн. за питну воду для промисловості, заборгованість в сумі 2646,00 грн. за питну воду на населення) всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що заперечень відповідач проти позову не надав, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10278,00 грн. підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, Донецька область в особі Донецького регіонального виробничого управління, м.Донецьк до Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 10278,00 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства Донецька залізниця» (83000, м.Донецьк, вул.Артема, 68, ) на користь Комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» (87547 м.Маріуполь, вул.К.Лібкнехта, буд.177-А, ) в особі Донецького регіонального виробничого управління (83048 м.Донецьк, пр.Визволення Донбасу, 8а, ) заборгованість в сумі 10278,00 грн., судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 19.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 19.02.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина