Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 905/3025/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Сухового В.Г.,

суддів: Берднік І.С., Міщенка І.С.

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2017 (головуючий суддя Стойко О.В., судді Колядко Т.М., Попков Д.О.) у справі №905/3025/16

за позовом Фізичної особи - підприємця Пеліханова Дмитра Сергійовича

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго"

про скасування протоколу № 86/16 засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією і визначення обсягу недоврахованої електроенергії, а також суми збитків від 28.09.2016

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Фізична особа - підприємець Пеліханов Дмитро Сергійович (далі - позивач) звернувся в Господарський суд Донецької області з позовом до ПАТ "ДТЕК "Донецькобленерго" (далі - відповідач) про скасування протоколу №86/16 засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією і визначення обсягу недоврахованої електроенергії, а також суми завданих збитків від 28.09.2016.

Позовна заява мотивована тим, що оскаржуваний протокол № 86/16 та розрахунок по акту про тимчасове порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини споживача є незаконними, оскільки підставою для застосування господарсько - правової відповідальності є вчинене позивачем правопорушення, але ні в акті про порушення ПКЕЕ № 0005199 від 11.12.2015, ні в протоколі засідання комісії № 86/16 від 28.09.2016 не вказано які норми ПКЕЕ та умови договору про постачання електричної енергії № 3868 від 16.10.2013 порушені позивачем. Також, позивач посилається на те, що розрахунковий період, який використовується для визначення середньодобового обсягу постачання електричної енергії, та, відповідно, обсяг недоврахованої енергії, визначений відповідачем за відсутністю згоди позивача, що суперечить п. 6.20 ПКЕЕ. Крім того, у розрахунку вартості недоврахованої енергії відсутні посилання на нормативно - правові акти, на підставі яких здійснюється розрахунок, а саме щодо застосування коефіцієнту 40.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.01.2017 у справі №905/3025/16 в задоволенні позову відмовлено з підстав невідповідності обраного позивачем способу захисту порушеного права положенням ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у даній справі рішення Господарського суду Донецької області від 10.01.2017 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним рішення комісії Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією та визначення обсягу недорахованої електроенергії, а також суми спричинених збитків від 28.09.2016, що оформлене протоколом № 86/16 від 28.09.2016.

Суд апеляційної інстанції мотивував рішення тим, що висновок суду першої інстанції щодо невірно обраного позивачем способу захисту свого порушеного права є помилковим, оскільки відповідачем спірне порушення оформлено як оперативно-господарська санкція, що, в свою чергу, надало позивачу право оскаржити її в судовому порядку. Так, за висновком суду, рішення відповідача, оформлене протоколом № 86/16 від 28.09.2016, прийнято з порушенням п. 6.20 Правил користування електричною енергією. Також судом вказано, що встановивши факт відсутності порушень з боку позивача п.6.40 Правил, комісія відповідача вже не мала підстав для проведення будь - яких донарахувань в порядку п.п. 6.41-6.43 Правил.

29.09.2017 Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго" подало касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 905/3025/16, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, залишити рішення Господарського суду Донецької області від 10.01.2017 без змін.

Касаційна скарга обґрунтована порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме, пунктів 10.1, 6.20, 6.41 - 6.43 Правил користування електричною енергією.

Аргументуючи доводи касаційної скарги відповідач зазначає про таке:

- апеляційний суд виклав в постанові два взаємовиключні висновки, перший про те, що спірне рішення не є додатковим нарахуванням до визначеного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний період, а тому не є оперативно - господарською санкцією, та другий - оскільки відповідач оформив спірне рішення як оперативно - господарська санкція, то воно є оперативно - господарською санкцією, а тому її можна оскаржувати. Сам акт про порушення ПКЕЕ тільки фіксує факт порушення, а під час виявлення порушення ПКЕЕ неможливо встановити чи є вина споживача чи її немає, тому тільки на засіданні комісії шляхом розгляду усіх факторів, що спричинили порушення ПКЕЕ та розгляду додаткових документів можливо встановити вину споживача у виявленому порушенні, яким чином та на підставі якої норми права необхідно здійснити розрахунок недоврахованої електричної енергії чи фактично спожитої електроенергії, а отже, визначити, чи є це оперативно - господарською санкцією чи ні. В зв'язку з тим, що ПКЕЕ (п. 6.41 - 6.43), які є обов'язковими для виконання як для постачальника так і для споживача, чітко обумовлений порядок дій постачальника, відповідач у спірних правовідносинах не мав права діяти іншим способом, ніж той, що є предметом розгляду даної справи;

- висновок суду апеляційної інстанції щодо невірного визначення розрахункового періоду для нарахування фактичного об'єму, зроблений на підставі п. 6.20 ПКЕЕ, є невірним, оскільки даний пункт не передбачає, що при наявності акту технічної перевірки чи інших документів, ці документи повинні враховуватись при визначенні розрахункового періоду для нарахування обсягу спожитої електроенергії за спірний період.

Учасники справи в судове засідання 07.02.2018 представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце засідання належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Зважаючи на зазначене, суд здійснює розгляд касаційної скарги у даній справі за відсутності представників учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зазначає таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що між сторонами спору існують договірні правовідносини щодо постачання електричної енергії відповідно до договору №3868 від 16.10.2013.

Також судами встановлено, що 07.12.2015 представниками відповідача було замінено раніше встановлений розрахунковий засіб обліку на новий - НІК 2303 АРК 1 Т № 0030344, який був опломбований та переданий на відповідальне зберігання позивачу. Відповідачем за участю представника позивача здійснено технічну перевірку зазначеного розрахункового засобу обліку та встановлено його працездатність, покази на момент перевірки: Т0 - 021659,18, Т1 - 000732,68, Т2 - 002132,34, Т3-018250,15, R - 1633,22, що зафіксовано у акті технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1кВ № 263748 від 07.12.2015.

За результатами технічної перевірки розрахункового приладу обліку електроенергії 11.12.2015 було виявлено, що стався збій програмного забезпечення: на рідкокристалічному табло стався збій дати та часу, покази скидаються в зону Т4=000652,28, за наявності незмінності стану обліку та пломб.

За результатами технічної перевірки 11.12.2015 представниками відповідача на об'єкті позивача, було складено Акт про порушення № 0005199, яким зафіксовано факт порушення позивачем п. 6.40 Правил користування електричною енергією у вигляді пошкодження розрахункового приладу обліку електроенергії.

11.12.2015 представниками відповідача складено Акт технічної перевірки розрахункових засобів обліку до 1кВ № 263804, в якому зазначено, що на момент перевірки облік працездатний, здійснена параметризація розрахункового засобу обліку, збій програмного забезпечення усунуто на місці.

Протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією та визначення обсягу недоврахованої електроенергії, а також суми спричинених збитків № 86/16 від 28.09.2016 прийнято рішення комісії про донарахування відповідачу за період з 14.11.2015 по 11.12.2015 недоврахованої електричної енергії обсягом: активної електроенергії - 26092 кВт/г на суму 20 779,87 грн. та реактивної електроенергії - 1442 кВар/г на суму 58,79 грн. по п. 6.20 Правил.

На підставі вказаного протоколу комісії позивачеві виставлено рахунки за спожиту електричну енергію № 1892 за грудень 2015 року від 28.09.2016 про сплату згідно акту про порушення 20 838,66 грн.

Пунктом 6.1 Правил користування електричною енергією користування електричною енергією затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 (далі - Правила), встановлено, що обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Судами встановлено, що збій показів приладу обліку позивача, виявлений під час технічної перевірки 11.12.2015, стався не з вини споживача (позивача), тому порядок визначення обсягу спожитої електричної енергії за період порушення обліку регулюється п. 6.20 Правил.

При цьому, згідно з п. 6.20 ПКЕЕ у разі тимчасового порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини споживача обсяг електричної енергії, використаної споживачем від дня порушення розрахункового обліку до дня відновлення розрахункового обліку, за згодою сторін, може бути визначений на підставі показів технічних (контрольних) засобів обліку або розрахований постачальником електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії попереднього розрахункового періоду до порушення розрахункового обліку або наступного після відновлення розрахункового обліку періоду. Датою початку періоду порушення розрахункового обліку вважається перший день поточного розрахункового періоду, у якому було виявлено порушення обліку, або час та день, зафіксовані засобом обліку (автоматизованою системою обліку). За день відновлення обліку приймається день складення спільного акта про покази засобів обліку після завершення ремонтних та налагоджувальних робіт схеми обліку. Розрахунковий період, який використовується для визначення середньодобового обсягу постачання електричної енергії, визначається за згодою сторін.

Отже, у разі тимчасового порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини споживача, що має місце у даному спорі, обсяг електричної енергії визначається за згодою сторін: на підставі показів технічних (контрольних) засобів обліку або розраховується постачальником електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії. При цьому при обранні розрахунку обсягу електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання, розрахунковий період також обирається за згодою сторін.

За змістом статей 235, 236 Господарського кодексу України, а також Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу вартості недорахованої спожитої електричної енергії є оперативно-господарською санкцією, у разі незгоди із застосуванням якої заінтересована сторона відповідно до ч. 2 ст. 237 ГК може звернутися до суду з вимогою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням (аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 04.04.2011р.у справі № 3-21гс11, від 29.11.2010 у справі № 3-30гс10, від 16.05.2011 у справі №3-37гс11).

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення місцевого господарського суду, вірно вказав, що вимоги позивача про скасування оперативно-господарської санкції - рішення комісії відповідача з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією та визначення обсягу недорахованої електроенергії, а також суми спричинених збитків від 28.09.2016, що оформлене протоколом № 86/16 від 28.09.2016, підлягають задоволенню шляхом визнання рішення комісії недійсним, що дорівнює обраному позивачем способу захисту порушеного права та призводить до його відновлення за вищенаведених підстав.

Посилання відповідача в касаційній скарзі на викладення судом апеляційної інстанції двох взаємовиключних висновків щодо можливості застосування у даному випадку оперативно - господарських санкцій, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що суд вірно визначив правову природу визначення обсягу спожитої електричної енергії на підставі п. 6.20 ПКЕЕ, як складову способу визначення самого обсягу спожитої електричної енергії за певний розрахунковий період, і що таке обчислення на підставі п.6.20 Правил не є додатковим нарахуванням до визначеного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний період, а тому застосування вказаного пункту Правил не є оперативно - господарською санкцією.

В свою чергу, відповідач в оскаржуваному протоколі №86/16 від 28.09.2016, посилаючись на п.6.20 Правил, застосовує до позивача оперативно - господарську санкцію у вигляді нарахування вартості недоврахованої електроенергії, хоча зазначений пункт Правил встановлює порядок визначення обсягу електричної енергії у разі тимчасового порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини споживача, що має місце у даному випадку, а не пошкодження розрахункових засобів обліку, тобто, невірно застосовує положення даного пункту. Фактично відповідачем застосовано порядок, визначений п.п. 6.40 - 6.42 Правил шляхом винесення обов'язкового до виконання рішення комісії відповідача, хоча дані пункти регулюють порядок дій постачальника електричної енергії при виявленні, зокрема, пошкодження розрахункових засобів обліку. Встановивши факт відсутності порушень з боку позивача п. 6.40 Правил, комісія відповідача не мала підстав для прийняття рішення про здійснення донарахувань, що є оперативно - господарською санкцією за порушення споживачем господарського зобов'язання.

В силу приписів ч. 1 ст. 237 Господарського кодексу України, якою унормовано як підставу для застосування оперативно - господарських санкцій наявність факту порушення господарського зобов'язання, який відсутній у даних правовідносинах, визначення в протоколі №86/16 від 28.09.2016, складеному відповідно до п.п. 6.40-6.42 Правил, розрахунку недоврахованої електроенергії внаслідок порушення ПКЕЕ суперечить як положенням статей 236 та 237 Господарського кодексу України, так і Правилам користування електричною енергією.

Проте, суд апеляційної інстанції, зробивши правильний висновок про неправомірність застосування відповідачем оперативно - господарських санкцій, помилково вдався до оцінки визначення періоду, за який було розраховано розмір цієї санкції, оскільки визначення розміру оперативно - господарських санкцій здійснюється відповідно до п.п. 6.40-6.42 ПКЕЕ за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Водночас, на підставі п.6.20 ПКЕЕ визначається лише обсяг спожитої електричної енергії у разі порушення розрахункового обліку певним способом за згодою сторін, тобто, на договірних умовах.

Враховуючи наведене, питання визначення спірного періоду не входить до кола обставин, що потребують доказування у даному спорі, предметом якого є правомірність застосування оперативно - господарської санкції, тобто, притягнення споживача до відповідальності, а не визначення обсягу спожитої електроенергії на підставі п.6.20 ПКЕЕ.

Однак, це не вплинуло на правильність висновку суду про неправомірність застосування відповідачем оперативно - господарської санкції як такої.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України (в редакції після 15.12.2017) покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 905/3025/16 - залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2017 у справі № 905/3025/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Міщенко І.С.

Берднік І.С.