ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2018 року м. Дніпро Справа № 904/5117/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач),

суддів: Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.,

cекретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №220/377/д від 22.11.2017 р., представник;

від відповідача: ОСОБА_2, посвідчення № 1504 від 11.03.2008 р. та довіреність № б/н від 04.05.2016 р., представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017року у справі №904/5117/17 (суддя Петренко Н.Е., повний текст рішення складено 13,07.2017 року)

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", м. Кам'янське

про стягнення 491 976,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (далі - відповідач) про стягнення 491 976,00 грн. пені.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору № 286/1/16/1 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 14.03.2016 року в частині порушення строків поставки продукції та наявність у нього права на стягнення пені відповідно до п.7.3.2 договору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року у даній справі в задоволені позову відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем підстав для висновку про неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної поставки товару.

Суд зазначив, що:

- згідно актів приймання-передачі від 06.04.2016року, 08.04.2016 року, 09.04.2016 року, 12.04.2016 року, 18.04.2016 року, 19.04.2016 року, які є наявні у справі, відповідач поставив позивачу за спірним договором, 926,373 тонни пального;

- відповідно до рішення господарського суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі №910/13945/16 позов ТОВ "Трейд Коммодіті" до Міністерства оборони України задоволено частково; припинено правовідносини між ТОВ "Трейд Коммодіті" та Міністерством оборони України за договором № 286/1/16/1 від 14.03.2016 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) з 23.05.2016 року та встановлено, що Міністерство оборони України не склало Актів приймання-передачі товару у термін до 3 діб та розрахунки з ТОВ "Трейд Коммодіті" не провело.

Суд послався на те, що встановлені вище рішенням суду обставини є преюдиційними, тому підстави для висновку про порушення відповідачем умов договору та стягнення пені відсутні.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження доказів, їх неналежну оцінку, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Скаржник зазначає, що продукція за договором в погоджений сторонами строк до 28.04.2016 року, відповідачем не поставлена, пеня нарахована до дня припинення правовідносин за рішенням суду з 28.04.2016 року по 23.05.2016 року.

Просить оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області скасувати, позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи апелянта, вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорюється, що 14.03.2016 року між Міністерством оборони України (далі позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (далі відповідач, постачальник) укладено договір № 286/1/16/1 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити у 2016 році паливо рідинне та газ; оливи мастильні (лот 1 - бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу С або еквівалент, а саме бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу С) (далі продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно специфікації, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією: бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу С, строк постачання - 45 днів з дати підписання договору, кількістю 1 000,00 тонн, загальною вартістю 20 499 000,00 грн. з ПДВ.

За умовами пунктів 4.2., 4.3 Договору постачальник зобов'язаний надати замовнику після постачання продукції наступні документи: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію, акт прийому форма 4, видаткову накладну, повідомлення-підтвердження, копію паспорту якості на відвантажену продукцію, акт прийому-передачі. Без вищезазначених документів або відсутності у них встановленої інформації, оплата поставленої продукції не здійснюється.

Пунктом 7.3.2 Договору передбачено, що за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Згідно з пунктами 1, 3 Додатку № 1 до Договору прийняття продукції за кількістю та якістю (за встановленими документами) здійснюється одержувачем замовника в присутності представника постачальника та оформляється актом, який складає одержувач замовника у термін до 3 діб після прибуття продукції до місця поставки. Належним чином оформлені документи, зазначені у пункті 4.2. Договору, є підтвердженням прийняття продукції.

Прийняття продукції за кількістю та якістю оформляється актом, який повинен бути складений в останній день приймання продукції. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання продукції.

У випадку, коли буде встановлено порушення якості продукції, замовник пред'являє претензію стороні, що порушила законні інтереси замовника (одержувача замовника).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення (п. 10.1 Договору).

Суд першої інстанції вірно визначив правову природу правовідносин, що склалися між сторонами.

Так, згідно зі статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 689 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За приписами ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі №910/13945/16 позов ТОВ "Трейд Коммодіті" до Міністерства оборони України задоволено частково позовні вимоги та припинено правовідносини між ТОВ "Трейд Коммодіті" та Міністерством оборони України за договором № 286/1/16/1 від 14.03.2016 року про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) з 23.05.2016 року, стягнуто на користь позивача 1 378,00 грн. судового збору.

Судом у вищезазначеному рішенні встановлено, що в порушення умов Додатку № 1 до договору № 286/1/16/1 від 14.03.2016 року Міністерство оборони України не склало Актів приймання-передачі у термін до 3 діб, розрахунки з ТОВ "Трейд Коммодіті" за поставлений товар не здійснило.

Суд у рішенні встановив, що:

- Міністерство оборони України не надало Актів приймання продукції за договором, права ТОВ "Трейд Коммодіті", як продавця товару, були порушені, оскільки у ТОВ "Трейд Коммодіті" були відсутні докази на підтвердження приймання Міністерством оборони України продукції;

- не надавши безпідставно у встановлені строки ТОВ "Трейд Коммодіті" документи, що підтверджують прийняття товару, Міністерство оборони України порушило вимоги частини 1 статті 265 Господарського кодексу України та частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів поділяє висновок оскаржуваного рішення щодо того, що встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі №910/13945/16 факти є преюдиційними у розумінні ст.35 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення суду).

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції Закону №2147 VIII від 03.10.2017 року) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт поставки пального відповідачем позивачу за договором № 286/1/16/1 від 14.03.2016 року є встановленим.

В позовній заяві позивач стверджував, що відповідач не поставив продукцію і порушив умови договору. Однак такі доводи не підтверджені, спростовуються встановленим рішенням господарського суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі № 910/13945/16 фактом про здійснення поставки в кількості 926.373 тонни пального (а.с.62).

Крім того, позивач сам визнає факт поставки, однак стверджує про відмову в прийнятті поставленого товару з причини його неналежної якості.

Колегія суддів звертає увагу, що умови укладеного договору передбачають відповідальність за порушення умов договору щодо якості продукції (пункт 7.3 договору) та передбачають порядок приймання продукції за кількістю і якістю ( Додаток №1 до договору).

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.11.2016 року у справі № 910/13945/16 встановлено неправомірність поведінки Міністерства оборони України в частині забезпечення приймання продукції за договором та складання актів приймання-передачі продукції.

Положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як було зазначено вище, згідно ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України відповідач у даній справі мав право зупинити виконання свого обов'язку з подальшої поставки продукції, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У даній справі апелянтом не спростовано висновок суду про недоведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем умов договору, як і не спростовано висновок про порушення умов договору саме позивачем у справі.

Таким чином, апеляційна скарга не доведена, задоволенню не підлягає. Рішення суду першої інстанції постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, є законним, обгрунтованим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року у справі № 904/5117/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного суду.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Повний текст постанови підписано 14.02.2018 року.