РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.02.2018Справа № 910/21279/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний

комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 35907,20 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явились

від відповідача Соколова В.П.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.02.2018 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні в промірі 35907,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, не зберіг вантаж при перевезенні, у зв'язку з чим позивач поніс втрати.

Ухвалою суду від 04.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21279/17, розгляд останньої призначено на 17.01.2018.

26.12.2017 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника з додатками.

15.01.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що залізниця відповідає за незбереження вантажу, а його вартість визначається на підставі підписаної головним бухгалтером довідки, копії податкової накладної.

Судове засідання 17.01.2018 не відбулось, в зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 6, ст. 56) та викладено його у новій редакції.

За приписами п.п. 9 п. 1 Розділу ІХ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21279/17 від 29.01.2018, у зв'язку з набранням 15.12.2017 чинності Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, справу відповідно до ст. 247 цього Кодексу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 15.02.2018.

Через канцелярію суду 12.02.2018 від відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач спростовує заперечення відповідача.

В судове засідання 15.02.2018 представник позивача не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач в судовому засіданні підтримав, поданий відзив та просив у позові відмовити повністю, долучив докази направлення відзиву позивачу.

Враховуючи заяву позивача про розгляд справи без участі уповноваженого представника, наявність відзиву відповідача та відповіді на відзив у матеріалах справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті, та вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 194, ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 предметом якого є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги. Додатковою угодою № 6 від 10.03.2017 продовжено строк дії договору № 1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 до 31.12.2017 включно.

Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (вантажовідправником) на адресу Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажоодержувача) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відправлено вантаж - кокс доменний (вологий), вантаж маркований: поздовжня полоса вздовж вагону вапном: за залізничною накладною № 52499688 від 19.10.2017 у вагонах згідно відомості, зокрема № 56953144 маса вантажу визначена відправником - 43770 кг, № 56559420 маса вантажу визначена відправником - 44400 кг, № 54751870 маса вантажу визначена відправником - 41150 кг, № 61075214 маса вантажу визначена відправником - 42250 кг, № 53188058 маса вантажу визначена відправником - 43300 кг. Крім того, про перевезення вантажу в вагонах №56953144, 54751870, 56559420 зазначено в посилочній накладній № 47948385 від 22.10.2017 оформленій на станції Пологи (Придніпровської залізниці).

Позивач є покупцем коксу доменного за договором № 245/108/16Сб від 01.02.2016, укладеним з ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод".

До матеріалів справи долучено рахунок-фактуру № 91743186 від 19.10.2017, яким визначено вартість коксу доменного, що поставлявся згідно накладної № 52499688 у вагонах № 56953144 - 11340,71 грн за тону за сертифікатом якості на партію товару № 23931; у вагонах № 56559420, 53188058, 54751870, 61075214 - 11977,51 грн за тону за сертифікатом якості на партію товару № 19950.

20.10.2017 на станції Пологи Придніпровської залізниці були складені комерційні акти: №463003/448/993 про недостачу вантажу в вагоні № 53188058 в кількості 1580 кг, №463003/449/994 про недостачу вантажу у вагоні № 61075214 в кількості 1150 кг, №463003/450/996 про недостачу вантажу в вагоні № 54751870 в кількості 1170 кг, №463003/451/997 про недостачу вантажу в вагоні № 56559420 в кількості 1200 кг, №463003/452/998 про недостачу вантажу в вагоні № 56953144 в кількості 2270 кг, про що в основній залізничній накладній №52499688 від 19.10.2017, а також в досилковій накладній №47948385 була зроблена відповідна відмітка.

У комерційному акті №463003/448/993 зазначено, що: "Навантаження у вагоні шапкою, вище бортів вагона на 40-60см, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою вапна. Над 4-7ми люками присутня виїмка довжиною 600см, шириною 130см,глибиною 30см. В місцях виїмки маркування відсутнє. Вагон у технічному стані справний, люки, двері закриті, просипання вантажу немає".

У комерційному акті №463003/449/994 зазначено, що: "Навантаження у вагоні шапкою, вище бортів вагона на 40-60см, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою вапна. Над 1-2ми люками присутня виїмка довжиною 250см, шириною 200см,глибиною 30см. В місцях виїмки маркування відсутнє. Вагон у технічному стані справний люка, двері закриті, просипання вантажу немає".

У комерційному акті №463003/450/996 зазначено, що: "Навантаження у вагоні шапкою, вище бортів вагона на 40-60см, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою вапна. Над 1-6ми люками присутня виїмка довжиною 900см, на ширину вагона, глибиною 10см. В місцях виїмки маркування відсутнє. Вагон у технічному стані справний люка, двері закриті, просипання вантажу немає".

У комерційному акті №463003/451/997 зазначено, що: "Навантаження у вагоні шапкою, вище бортів вагона на 40-60см, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою вапна. Над 1-Зми люками присутня виїмка довжиною 350см на ширину вагона, глибиною 50см. В місцях виїмки маркування відсутнє. Вагон у технічному стані справний люка, двері закриті, просипання вантажу немає".

У комерційному акті №463003/452/998 зазначено, що: "Навантаження у вагоні шапкою, вище бортів вагона на 40-60см, поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою вапна. Над 1,2,3,4,6,7 люками присутня виїмка довжиною 150см на ширину вагона, глибиною 30см. В місцях виїмки маркування відсутнє. Вагон у технічному стані справний люка, двері закриті, просипання вантажу немає".

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вище перелічених вагонах, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку № 91743186 від 19.10.2017з урахуванням норми недостачі вантажу 2% становить 35907,20 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею ст. 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, п. 22 Статуту, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладної № 52499688 та досильною накладною № 47948385 вантаж (кокс доменний вологий) завантажено відправником навалом та маркований вапном однією поздовжною лінією.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Додані до матеріалів справи комерційні акти №463003/448/993, №463003/449/994, №463003/450/996, №463003/451/997, №463003/452/998, що підтверджують недостачу вантажу за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Позивач є покупцем коксу доменного за договором № 245/108/16Сб від 01.02.2016, укладеним з ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод". Згідно рахунку-фактури вартість коксу доменного, що поставлявся за накладною № 52499688 становить 11977,51 грн за тону та 11340,71 грн за тону. Позивач свої зобов'язання за договором №245/108/16С6 виконав, оплативши виставлений вантажовідправником рахунок №91743186 від 19.10.2017 у повному обсязі платіжними дорученнями № від 10.11.2017 згідно реєстру оплачуваних рахунків до платіжного доручення № від 10.11.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

Вартість недостачі у вагоні №53188058 з урахуванням ПДВ становить 11 977,51грн. (сертифікат якості №19950)

Вага згідно документа в полувагоні №53188058 - 43300кг Фактично виявилося - 41720 кг. Недостача - 1580кг.

43300кг х 2% (природні втрати) =866кг. вага полувагона з урахуванням природних втрат.

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 1580кг-866кг = 714кг

11 977,51грн. х 0,714тн = 8 551,94грн.

Вартість недостачі у вагоні №61075214 з урахуванням ПДВ становить: 11 977,51грн. (сертифікат якості №19950)

Вага згідно документа в полувагоні №61075214 - 42250кг Фактично виявилося - 41100 кг. Недостача - 1150кг.

42250кг х 2% (природні втрати) =845кг. вага полувагона з урахуванням природних втрат.

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 1150кг-866кг = 305кг

11 977,51грн. х 0,305тн = 3 653,14грн.

Вартість недостачі у вагоні №54751870 з урахуванням ПДВ становить: 11 977,51грн. (сертифікат якості №19950)

Вага згідно документа в полувагоні №54751870 - 41150кг Фактично виявилося - 39980 кг. Недостача - 1170кг.

41150кг х 2% (природні втрати) = 823кг. вага полувагона з урахуванням природних втрат.

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 1170кг-823кг = 347кг

11 977,51грн. х 0,347тн = 4 156,19грн.

Вартість недостачі у вагоні №56559420 з урахуванням ПДВ становить: 11 977,51грн. (сертифікат якості №19950)

Вага згідно документа в полувагоні №56559420 - 44400кг Фактично виявилося - 43200 кг. Недостача - 1200кг.

44400кг х 2% (природні втрати) = 888кг. вага полувагона з урахуванням природних втрат.

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 1200кг-888кг = 312кг

11 977,51грн. х 0,312тн = 3 736,98грн.

Вартість недостачі у вагоні №56953144 з урахуванням ПДВ становить: 11 340,71грн. (сертифікат якості №23931)

Вага згідно документа в полувагоні №56953144 - 43770кг Фактично виявилося - 41500 кг. Недостача - 2270кг.

43770кг х 2% (природні втрати) =875,4кг. вага полувагона з урахуванням природних втрат.

Недостача з урахуванням природних втрат становить: 2270кг-875,4кг = 1394,6кг

11 340,71грн. х 1,394тн = 15 808,95грн.

Загальна сума збитків становить: 8 551,94грн.+ 3 653,14грн.+ 4156,19грн.+ З 736,98грн.+ 15 808,95грн.=35 907,20грн.

Таким чином сума збитків, яка виникла у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні становить - 35 907,20грн.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на відсутність належних документів на підтвердження розміру дійсної вартості втраченого вантажу та відсутність доказів оплати отриманого у вагонах товару постачальнику, оскільки такі доводи спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 130 Статуту право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають: б) у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову

Відповідно до ст 112 Статуту у разі знеособлення масових однорідних вантажів, що перевозяться навалом, насипом чи наливом за різними накладними від відправника до одержувача (під час перевалки, перевантаження тощо), природні втрати обчислюються від загальної маси знеособленого у дорозі вантажу. Недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням в дорозі і який прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами видачі усієї партії.

Згідно ст 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості. Витрати і збитки, не передбачені договором перевезення і цим Статутом, не підлягають відшкодуванню.

Як передбачено ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість вантажу, яка є базою для вирахування суми збитків, що підлягають відшкодуванню перевізником, позивачем доведена наявними в матеріалах справи документами, зокрема договором купівлі-продажу, сертифікатами якості на партію товару та рахунком-фактурою. В зв'язку з цим заперечення відповідача є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Пункт 2.7. роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 № 04-5/225 на який посилається відповідач, як підставу для заперечень містить перелік документів, якими може бути підтверджена вартість товару, зданого для перевезення, однак законодавством не вимагається подача всього переліку документів. Позивач наданими до матеріалів справи документами підтвердив вартість вантажу.

Позивач надав до матеріалів справи оригінали комерційних актів, оригінали накладних та докази на підтвердження вартості придбаного позивачем товару і докази оплати позивачем вартості товару, що перевозився відповідачем. Отже заперечення відповідача є необґрунтованими.

Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 35907,20 грн.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуюче вищенаведене та беручи до уваги, що залізницею вчинено порушення господарського зобов'язання, що виявилось у незбереженні вантажу, прийнятого до перевезення, та завдало позивачу збитків на суму 35907,20 грн., суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232- 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1, ) збитків у сумі 35907 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот сім) грн 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 16.02.2018

Суддя І.В.Усатенко