ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" січня 2018 р. Cправа № 902/1023/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер»

(вул. Броварська, 148, смт. Велика Димерка, Броварський район, Київська область, 07442)

до Фізичної особи - підприємця Качана Віталія Васильовича

(АДРЕСА_1, 24321)

про стягнення 6800,01 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кушнер» звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Качана Віталія Васильовича вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 6800,01грн. з урахуванням ПДВ.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання укладеного 07.06.2013р договору поставки продукції № 310353 Позивач поставив Відповідачу у відповідній кількості кеги, вуглекислотні балони, ящики, піддони, які підлягали поверненню. Проте, Відповідачем не було повернуто зворотну тару загальною вартістю 6 800 грн 01 коп., чим порушено умови договору.

Ухвалою суду від 23.11.2017р за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1023/17, призначено до розгляду на 12.12.2017р та зобов'язано сторін надати суду докази необхідні для вирішення спору в даній справі.

Ухвалою суду від 12.12.2017р розгляд справи відкладено на 16.01.2018р у зв'язку з невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 23.11.2017р. в частині надання суду доказів та не забезпечено явки уповноважених представників.

Керуючись розділом XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р., ухвалою суду від 16.01.2018р прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до глави 10 Господарського-процесуального кодексу України.

На визначену судом дату представник позивача не з'явився. Натомість, 10.01.2018р до суду надійшло клопотання позивача від 01.12.2017р про розгляд справи за відсутності представника позивача, на підставі документів, що знаходяться у матеріалах справи.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався, визначених ухвалами суду не подав. Ухвали суду, направлені на адресу відповідача, повернуті до суду відділенням поштового звязку з написом наступного змісту: «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача».

При цьому суд зважає на положення ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статтей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.06.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (позивач, за договором Постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Качан Віталієм Васильовичем (відповідач, за договором Покупець) укладено договір поставки продукції № 310353 (надалі Договір).

Згідно з предметом даного Договору Постачальник зобов'язаний поставляти продукцію Покупцю згідно замовлення Покупця, а Покупець своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору та повернути зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій Сторонам формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв'язком, усно тощо ).

Під терміном Продукція в даному Договорі Сторони розуміють пиво в пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні води ароматизовані, воду питну, що вироблені ЗАТ «Оболонь», ДП «Пивоварня Зіберта», ВАТ «Охтирський пивоварний завод», ДП «Красилівське», ЗАТ «Бершатський пиво комбінат» та ВАТ «Севастопольський пиво безалкогольний завод». Продукція, що поставляється, повинна відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним стандартам і правилам, що підтверджуються сертифікатами відповідності та якості. (п. 1.2 Договору)

Відповідно до п.2.1 Договору Постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги та балони (надалі - зворотна тара) Покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених Сторонами в Додатку № 2, що є невід'ємною частиною Договору, а Покупець зобов'язується повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Пляшка, у якій міститься продукція , що продається Покупцю, є незворотною тарою. Покупець зобов'язується забезпечити повне збереження схоронності зворотної тари, що передана в тимчасове користування Постачальником, не змінювати за власною ініціативою місце зберігання зворотної тари, письмово погоджувати з Постачальником нові місця зберігання зворотної тари, не передати свої права та обов'язки по даному договору третім особам.

Заставна ціна на зворотну тару вказується у накладних. Якщо заставну ціну у накладних по технічним причинам або іншим причинам вказано таким чином, що Сторони або інші особи не можуть встановити по ним заставну ціну (ціна або сума не зазначені взагалі, цифри погано пропечатані, розмиті тощо), Покупець зобов'язаний письмово повідомити про це Постачальника у строк не пізніше 5 календарних днів від дня підписання накладних. Сторони домовились що у випадку, якщо Покупець не повідомив Постачальника про наявність дефектів у накладних, вказаних в другому реченні даного пункту Договору, і Сторони не можуть встановити по технічним або іншим причинам заставну ціну зворотної тари, вказану у накладних, то заставна ціна встановлюється Постачальником в день проведення розрахунків в односторонньому порядку (п. 2.3 Договору).

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що Покупець зобов'язаний повертати Постачальнику 100% від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернена Покупцем Постачальнику в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції, кеги - в термін не більше: 7 діб - для теплих місяців (квітень-вересень); 14 діб - для прохолодних місяців (жовтень-березень), вуглекислотні балони - в термін не більше 30 діб. Покупець зобов'язується протягом 1 календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі: демонтажу обладнання для розливу пиву; письмові вимоги Постачальника, якщо Покупцем порушено умови даного Договору; письмової вимоги Постачальника, якщо останній вважає, що є загроза схоронності переданої в тимчасове користування зворотної тари; дострокового розірвання або припинення строку дії цього Договору.

Згідно з п. 2.12 в разі порушення Покупцем кінцевого терміну повернення зворотної тари протягом тридцяти календарних днів з моменту поставки або виявлення нестачі тари, Постачальник залишає за собою право, сповістивши покупця продати йому неповернуту зворотну тару, а Покупець зобов'язаний її оплатити. При цьому Сторони погоджуються, що реалізована заставна тара відпускається Покупцю по заставним цінам, встановленим на момент виставлення рахунку Постачальник виставляє рахунок Покупцю, а Покупець повинен прийняти та оплатити рахунок окремим платіжним дорученням впродовж трьох календарних днів з моменту отримання. Після оплати рахунка, Постачальник надає Покупцю податкову та видаткову накладну. Зворотна тара вважається проданою Постачальником та придбаною Покупцем з моменту оплати останнім рахунку та отримання податкових та видаткових накладних.

Продукція відпускається Постачальником за вільновідпускними цінами, які зазначаються в накладній (п. 3.1 Договору).

Розрахунковим документом за повернену зворотну тару є накладна на повернення зворотної тари з відміткою Постачальника (п. 3.4 Договору).

У випадку порушення Покупцем термінів оплати Продукції або повернення зворотної тари, Постачальник має право у односторонньому порядку отримати з суми оплати, яка перерахована за товар, витрати на відшкодування вартості неповерненої зворотної тари з урахуванням ПДВ на неї, а також на покриття штрафів та пені, які нараховуються Покупцю згідно умов цього договору ( п. 3.5 Договору).

Як свідчать матеріали справи, відповідно до Акту прийому-передачі від 13.06.2017р № 1 до Договору купівлі-продажу продукції № 310353 від 07.06.2013р позивачем було передано відповідачу наступну зворотну тару:

кега Оболонь 50л. в кількості 2 шт., вартістю по 1 166,67 грн. за одну без ПДВ та 1400,00 грн. з ПДВ;

кега Оболонь 30л. в кількості 2 шт., вартістю по1 166,67 грн. за одну без ПДВ та 1400,00 грн. з ПДВ;

балон 10 л. в кількості 1 шт., вартістю в 1 000,00 грн. за одну без ПДВ та 1200,00 грн. з ПДВ.

За твердженнями позивача відповідачем не повернуто зворотну тару, у зв'язку з чим позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 4107-2 від 04.10.2017р, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Станом на день розгляду справи матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем зворотної тари позивачу.

При цьому позивач, відповідно до п. 2.12 просить стягнути з відповідача вартість неповернутої зворотної тари .

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 6 800,00 грн. правомірною та обґрунтованою з огляду на що задовольняє її.

При цьому матеріалами справи не підтверджується заявлена до стягнення вартість неповернутої зворотної тари в розмірі 0,01 грн. Відтак, зазначена сума не підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються 1600,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Качан Віталія Васильовича (АДРЕСА_1, 24321, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (юридична адреса: вул. Миропільська, 4, м. Київ, 02192; поштова адреса: вул. Броварська, 148, смт. Велика Димерка, Броварський район, Київська область, 07442, ) 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. - вартості неповернутої зворотної тари та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. В позові в частині стягнення 0,01 грн. вартості неповернутої зворотної тари відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 19 січня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Броварська, 148, смт. Велика Димерка, Броварський район, Київська область, 07442)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1, 24321)