РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018Справа № 910/22331/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю.,

За участю секретаря судового засідання Ваховської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" , м. Київ

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерська брама", м. Київ

про стягнення 322 785,24 грн.

За участі представників:

від позивача - Драчова М.С. - по дов. №25 від 29.12.2017р.

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - позивач) звернулося до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерська брама" (далі - відповідач) про стягнення 322 785,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було прострочено виконання зобов'язання за договором № 06917/2-06 від 25.09.2006 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 295 220, 24 грн. інфляційних втрат та 27 565, 00 грн. трьох відсотків річних, що разом складає 322 785,24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження по справі № 910/22331/17 та призначено до розгляду на 24.01.2018.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Розглянувши матеріали справи № 910/22331/17, господарський суд дійшов висновку, що справу № 910/22331/17 слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

На виконання наведених приписів Господарського процесуального Закону, суд визнав за необхідне призначити підготовче засідання у справі на 24.01.2018р. та встановив сторонам строки для подання ними документів на підтвердження своєї правової позиції в даному спорі.

Представник відповідача в підготовче засідання не з"явився.

Ухвалою від 24.01.2018р. судом підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 14.02.2018р.

У судовому засіданні 14.02.2018р. представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про порушення провадження у справі від 14.12.2017р., ухвала від 27.12.2017р. про здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження та ухвала від 24.01.2018р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01042, м. Київ, вул. Приймаченко, 3.

Вказані ухвали суду була повернуті поштовим відділенням з відміткою за закінчення встановленого строку зберігання.

Господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 11.09.2014 у справі №910/12183/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерська брама" про стягнення 620462,80 грн. частково задоволено позов та стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Печерська брама" (01042, м. Київ, бул. Марії Приймаченко, 3, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ) 592 (п'ятсот дев'яносто дві) грн. 69 коп. - інфляційних витрат, 7 237 (сім тисяч двісті тридцять сім) грн. 19 коп. - 3% річних, 36 185 (тридцять шість тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 93 коп. - пені та 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 32 коп. - судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015р. у справі №910/12183/13 апеляційна скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задоволена частково, рішення господарського суду міста Києва від 11.09.2014 р. у справі №910/12183/13 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення основної суми боргу в розмірі 548 997,14 грн. скасовано и та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:

"Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Печерська брама" (01042, м. Київ, бул. Марії Приймаченко, 3, ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ) 548 997 (п'ятсот сорок вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 14 коп. основної заборгованості, 592 (п'ятсот дев'яносто дві) грн. 69 коп. інфляційних втрат, 7 237 (сім тисяч двісті тридцять сім) грн. 19 коп. три проценти річних, 36 185 (тридцять шість тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 93 коп. пені, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 11 860 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 26 коп., витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 5 509 (п'ять тисяч п'ятсот дев'ять) грн. 44 коп. та витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 5 509 (п'ять тисяч п'ятсот дев'ять) грн. 44 коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.".

02.06.2015р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.09.2014 р. (повний текст рішення складено 12.09.2014 р.), яке частково змінене постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 р. (ухвалою ВГСУ від 19.05.2015 р. касаційну скаргу повернуто заявнику без розгляду), та набрало законної сили з 17.03.2015 р. видано відповідний наказ.

Вказаним рішенням суду встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем за Договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №06917/2-06 від 25.09.2006, укладеного між сторонами в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 548 997,14 грн., яку суд і стягнув з відповідача.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідачем вказана заборгованість сплачувалась частинами, зокрема 30.11.2015 в погашення заборгованості у справі №910/12183/13 на рахунок ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшли кошти у розмірі 10 000,00 грн., 29.12.2015 в розмірі 12 700,00 грн., 29.01.2016 в розмірі 12 900,00 грн., 29.02.2016 в розмірі 9 723,84 грн., 01.06.2016 в розмірі 1 719,99 грн., 22.08.2016 в розмірі 501 953,31 грн.

В повному обсязі було погашено основну заборгованість перед позивачем лише 21.08.2016, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем.

За приписами ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до положень ст.598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями ч.1 ст.202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

При цьому, відповідно до положень п.30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, відповідачем виконано свої зобов'язання за договором у повному обсязі лише з моменту зарахування остаточної суми заборгованості на рахунок позивача, тобто 21.08.2016.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

На підставі норм ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу до стягнення 295 220,24грн. інфляційних втрат та 27 565,00 грн. 3% річних, нарахованих за період з 01.12.2014 по 21.08.2016.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок сум інфляційних втрат, трьох відсотків річних, судом встановлено, що позивачем вказаний розрахунок здійснено вірно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129 ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерська брама" (01042, м. Київ, бул. Марії Приймаченко, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код 03327664) 295 220 грн. 24 коп. інфляційних втрат, 27 565 грн. 00 коп. трьох відсотків річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 841 грн. 78 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 15.02.2018

Суддя Трофименко Т.Ю.