ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" лютого 2018 р. м. Київ Справа № 911/174/18

Суддя Карпечкін Т.П. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кушнер" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лінчак (Жарова) Олени Андріївни 2900,00 грн. заборгованості

Без виклику представників заявника і боржника.

встановив:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (далі - заявник) із заявою б/н від 11.01.2018 року про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лінчак (Жарова) Олени Андріївни (далі - боржник) 2900,00 грн. заборгованості.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Однак, як вбачається з поданої заяви, вказаний заявником ідентифікаційний код боржника - 2 не відповідає фактичним даним, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за зазначеним кодом відомості про боржника відсутні.

Відтак, у суду відсутня можливість щодо визначення наявності у боржника правового статусу фізичної особи-підприємця, а отже можливості встановити чи наявні обставини зазначені в ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, які згідно п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Також, судом встановлено, що у поданій до суду заяві про видачу судового наказу, заявником в порушення п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України не зазначено офіційної електронної адреси боржника.

У разі відсутності у боржника офіційної електронної адреси, заявнику необхідно повідомити суд про її відсутність.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема копія договору, укладено у письмовій формі (у тому числі електронній) формі, за якими пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник у своїй заяві стверджує про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" 29.09.2017 року було поставлено боржнику за Договором поставки продукції № 1124 від 10.03.2014 року (далі - Договір) Товар згідно видаткової накладної № ВН-К43362 від 29.09.2017 року на суму 6107,18 грн. У зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань з оплати поставленого 29.09.2017 року Товару, за ним рахується заборгованість за спірним Договором в сумі 2900,00 грн.

В обґрунтування заявленої вимоги заявником додано до заяви копії Договору поставки продукції № 1124 від 10.03.2014 року, видаткової накладної № ВН-К43362 від 29.09.2017 року на суму 6107,18 грн. та товарно-транспортної накладної № 43453 від 29.09.2017 року.

Проте, дослідивши додану товарно-траснпортну накладну, якою заявник підтверджує факт перевезення вантажу згідно спірної видаткової накладної, судом встановлено, що вказана товарно-траснпортна накладна має посилання на видаткову накладну № ВН-К43453 від 29.09.2017 року (яку до суду не надано) яка не є спірною накладною.

Наведене свідчить про недотримання заявником при зверненні до суду вимог п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Проте, заявником не зазначено відомостей щодо часткової оплати спірної видаткової накладної № ВН-К43362 від 29.09.2017 року.

Крім того, заявником необґрунтовано вимоги про стягнення 2900,00 грн. заборгованості з Фізичної особи-підприємця Лінчак (Жарова) Олени Андріївни, а не з Фізичної особи-підприємця Жаровової Олени Андріївни з якою було укладено спірний Договір.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кушнер" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Лінчак (Жарова) Олени Андріївни 2900,00 грн. заборгованості.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. ст. 256- 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін