Суд
УХВАЛА

07 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 916/4242/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали заяви приватного підприємства "СТОД"

про перегляд постанови Вищого господарського суду України у складі колегії суддів: Палія В.В. (головуючий), Корсака В.А., Могила С.К. від 14.11.2017

за позовом приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - Організація) в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Українська музична видавнича група" (далі - ТОВ "Українська музична видавнича група") та товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Груп" (далі - ТОВ "Юніверс Медіа Груп")

до 1) приватного підприємства "СТОД" (далі - ПП "СТОД"),

2) фізичної особи-підприємця Гінак Алли Федорівни (далі - Підприємець),

3) державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав"

про стягнення 73 080,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав,

В С Т А Н О В И В :

01.12.2017 ПП "СТОД" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 14.11.2017 у справі № 916/4242/15 з підстав, передбачених пунктами 1 та 3 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; в редакції, що діяла до 15.12.2017).

Заяву мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення, а саме: статті 441 Цивільного кодексу України та статей 1, 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права". Крім того, заяву мотивовано невідповідністю рішення суду касаційної інстанції викладеним в постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах статті 50 Закону України "Про авторське право та суміжні права", а також висновку щодо бездіяльності особи, як підстави її відповідальності.

У заяві також зазначається про порушення судом касаційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 1117 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), обумовлене виходом суду за межі своїх повноважень.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

31.01.2018 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П. передано заяву ПП "СТОД" про перегляд названої постанови Вищого господарського суду України від 14.11.2017 у порядку розділу XII-2 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017).

Перевіривши доводи заявника та дослідивши додані до заяви матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду з огляду на таке.

Так, відповідно до пунктів 1 та 3 частини першої статті 11116 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана, зокрема з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

Як вбачається з постанови Вищого господарського суду України від 14.11.2017 у справі № 916/4242/15, щодо якої подано заяву про перегляд, Організація звернулася до господарського суду Одеської області в інтересах ТОВ "Українська музична видавнича група" та ТОВ "Юніверс Медіа Груп" з позовом до ПП "СТОД" та Підприємця про стягнення з відповідачів у рівних долях: трьох мінімально допустимих розмірів компенсації за незаконне використання музичного твору з текстом "ІНФОРМАЦІЯ_1", що складає 30 мінімальних заробітних плат та відповідає 36 540,00 грн.; трьох мінімально допустимих розмірів компенсації за незаконне використання музичного твору з текстом "ІНФОРМАЦІЯ_2", що складає 30 мінімальних заробітних плат та відповідає 36 540,00 грн.

Позовні вимоги з посиланням на положення статей 1, 15, 32, 50, 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" мотивовано неправомірним (без надання відповідного дозволу) використанням відповідачами в приміщенні кафе-клубу "ІНФОРМАЦІЯ_3" за адресою: АДРЕСА_1, музичних творів з текстом "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець ОСОБА_1), "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавці ОСОБА_2, ОСОБА_3) шляхом їх публічного виконання.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово. Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2017 рішення господарського суду Одеської області від 29.11.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 у справі № 916/4242/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області з підстав ненадання судами попередніх інстанцій правової оцінки окремим доказам у справі, а відтак порушення ними норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2017, щодо якої подано заяву про перегляд, рішення по суті спору не прийнято, судові рішення попередніх інстанцій скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Прийняття касаційною інстанцією постанови про скасування судових рішень судів нижчих інстанцій з передачею справи на новий розгляд не означає остаточного вирішення спору у справі, така постанова не містить остаточних висновків, які могли б свідчити про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах та/або невідповідність рішення суду касаційної інстанції викладеним в постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

З огляду на наведене посилання ПП "СТОД" у заяві на постанови Вищого господарського суду України від 09.02.2010 у справі № 22/25/09, від 29.06.2010 у справі № 2/262-09(9/343-08), від 24.05.2011 у справі № 9/318-10(2/48-09), від 23.06.2015 у справі № 910/27253/14, від 23.06.2015 у справі № 910/25340/14, від 15.03.2016 у справі № 910/14479/15, від 18.07.2017 у справі № 910/27853/15 на підтвердження неоднакового застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення, є передчасним.

З аналогічних підстав колегією суддів Верховного Суду відхиляються також і посилання заявника на постанови Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 9-994гс15 та від 13.06.2017 у справі № п/800/490/15 на підтвердження невідповідності рішення суду касаційної інстанції викладеним в постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому встановлений статтею 11116 ГПК України перелік підстав для подання заяви про перегляд судових рішень є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, у зв'язку з чим доводи заявника щодо виходу суду за межі своїх повноважень та порушення статті 1117 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) не беруться до уваги колегією суддів, оскільки не можуть слугувати підставою для перегляду Верховним Судом постанови Вищого господарського суду України від 14.11.2017.

З огляду на наведене визначені статтею 11116 ГПК України підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), статтями 86, 11116, 11121 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити приватному підприємству "СТОД" у допуску справи № 916/4242/15 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б.Львов

Суддя І.Булгакова

Суддя В.Селіваненко