ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.02.2018 Справа № 920/1196/17

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В.,

за участю секретаря судового засідання Малюка Р.Б.,

представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сумах у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1196/17:

за позовом Національної академії аграрних наук України, м. Київ

до Садівської сільської ради Сумського району Сумської області, с. Сад Сумського району Сумської областв

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державного підприємства «Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України», с. Сад Сумського району Сумської області

про визнання права власності,

встановив:

До господарського суду звернувся позивач з позовом у якому просить суд визнати право власності за державою в особі Національної академії аграрних наук України на наступні господарські будівлі та споруди:

1. Будівля головного корпусу центрального відділення, Літ. А-2, рік побудови 1905, загальною площею 963,5 м. кв., вартістю 202791,88 грн., адреса: с. Сад, вул. Паркова, 3, Сумського району Сумської області;

2. Газобалонний склад, Літ В-І, рік побудови 1968, загальною площею 116,8 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: с. Сад, вул. Паркова, 31, Сумського району Сумської області;

3. Будівля котельні, Літ. А-І, рік побудови 1972, загальною площею 46,8 кв. метрів, вартістю 19170,42 грн., адреса: с. Ясени Сумського району, вул. Молодіжна, №1/2-Б, Сумського району Сумської області;

4. Будівля клубу, Літ. А-І, рік побудови 1968, загальною площею 182,7 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: с. Никонці, вул. Підгірна, №35, Сумського району Сумської області;

5. Будівля - Часовня Святої трійці, Літ. А-І, рік побудови 2002, загальною площею 83,2 м. кв., вартістю 43953,36 грн., адреса: с. Сад, вул. Зелена, №11, Сумського району Сумської області;

6. Замощення площадки для стоянки автотранспорту, Літ. №1, рік побудови 1986, загальною площею 1050,0 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: с. Сад, вул. Паркова, б/н, Сумського району Сумської області;

7. Будівля складу отрутохімікатів, Літ. А-І, рік побудови 1931, загальною площею 71,7 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради Сумського району Сумської області «Комплекс будівель та споруд №7», Сумського району Сумської області;

8. Будівля складу мінеральних добрив №1, Літ. А-І, рік побудови 1992, загальною площею 79,3 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради, комплекс будівель та споруд №8, Сумського району Сумської області;

9. Будівля складу мінеральних добрив №1, Літ. Б-І, рік побудови 1990, загальною площею 96,1 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради, комплекс будівель та споруд №8, Сумського району Сумської області;

10. Будинок бджільника, Літ. А-І, рік побудови 1962, загальною площею 21,0 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради, комплекс будівель та споруд №9, Сумського району Сумської області;

11. Будівля омшаника, Літ. Б-І, сарай -В, навіс - Г, убиральня - Д, навіс - Е, рік побудови 1962, загальною площею 80,7 м. кв., вартістю 3600,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради, комплекс будівель та споруд №9, Сумського району Сумської області,

а всього загальною вартістю 269515,66 грн., які знаходяться в постійному користуванні Державного підприємства «Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України».

04.01.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому Садівська сільська рада проти позовних вимог не заперечує та просить суд розглядати справу у відсутності її представника.

Представники сторін в судове засідання 13.02.2018 не прибули, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін суду надано не було.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу, відповідачу та третій особі для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 13 та ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Зазначені вище господарські будівлі та споруди з часу їх побудови та введення в експлуатацію знаходяться в постійному користуванні Державного підприємства «Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН» і належать до державної власності в особі Національної академії аграрних наук України.

Даними виробничими нежитловими приміщеннями та спорудами Державне підприємство «Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН» користується на правах оперативного управління з часу їх введення в експлуатацію.

Як зазначає позивач, частина вказаних споруд підлягає списанню, оскільки повністю вичерпали термін використання, непридатні для подальшого використання і вартість яких становить 0 грн. У зв'язку із давніми термінами введення в експлуатацію, проектно-будівельні та кошторисні документи на підприємстві не збереглися. Крім того, відповідно до діючого на той час законодавства, державна реєстрація господарських будівель та споруд не вимагалася. Відповідно до діючого законодавства, в тому числі і Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникла потреба у реєстрації права власності на основні засоби, так як відсутність правовстановлюючих документів позбавляє можливості не тільки права розпорядження, передачі в оренду, але й списання основних засобів.

14 листопада 2017 року було направлено звернення НААН №5/516 та лист підприємства за №5/517 від 14 листопада 2017 року до відповідача з проханням розглянути питання про оформлення права власності на вказані господарські будівлі та споруди, але рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради №89 від 01 грудня 2017 року у вирішені зазначеного питання було відмовлено з рекомендацією звернутися до суду.

Разом з тим, суд наголошує, що проти позовних вимог відповідач не заперечує.

Нерухоме майно, яке є предметом спору, знаходиться на території Садівської сільської ради з радянського періоду, тому, із врахуванням відсутності у позивача правовстановчих документів на майно, може вважатися майном відповідача, оскільки власністю територіальної громади є все майно в межах окремої адміністративної одиниці - села, селища, міста, яке було розташовано на ній станом на 27.10.1990 року - день вступу в законну силу Закону Української РСР від 24 жовтня 1990 року N 404-XIІ про зупинення загальнонародної (державної) власності до вступу в законну силу нової Конституції 1996 року.

Відтак, суд вважає Садівську сільську раду належним відповідачем у спорі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Позивач є власником зазначеного у позові майна, створеного у радянській період (виходячи із дат побудови об'єктів), володіє цим майном і несе витрати на його утримання, що підтверджується актами ненормативного характеру.

Так, приналежність до права власності в особі Національної академії аграрних наук України на вказані будівлі та споруди підтверджується Постановою Президії Верховної Ради України від 29 липня 1991 року №1370-Х11 «Про статус Української академії аграрних наук», наказом УААН №103 від 15.04.1992 року «Про використання основних та обігових фондів наукових установ, господарств, підприємств та організацій, що входять до складу Української академії аграрних наук», постановою Президії Української академії аграрних наук від 27 лютого 1996 року (протокол №2) «Про майнові відносини в системі Академії», Статутом Національної академії аграрних наук України, та постановою Президії Національної академії аграрних наук України від 6 листопада 2013 року (протокол №19) «Про результати державної атестації наукових установ Національної академії аграрних наук України в 2013 році», якою затверджено Мережу науково-інноваційних центрів НААН. відповідно до якої підтверджується статус третьої особи Державного підприємства «Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН» про те, що дане підприємство входить до мережі Національної академії аграрних наук України.

Зазначені вище виробничі та господарські споруди обліковуються бухгалтерським обліком та знаходяться в постійному користуванні третьої особи - ДП «Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН», що підтверджується інвентарними картками обліку основних засобів підприємства на кожну будівлю, технічними паспортами на зазначені будівлі, запитами №5/483 та №5/485 від 03.11.2017 року щодо знаходження зазначених споруд у власності інших осіб, листами Садівської сільської ради №№779 та 781 від 09.11.2017 року про те, що вказані споруди не значаться за іншими установами чи підприємствами на території сільської ради, запитами №№5/495, 5/496 від 07.11.2017 року щодо адреси та належності земельних ділянок на якій розташовані дані господарські будівлі та споруди, листами Садівської с/р №№780,782 від 09.11.2017 року про належність земельних ділянок до комунальної та державної власності на яких розміщені зазначені споруди, довідкою ДП «ДГ ІСГ АС НААН» №5/515 від 14.11.2017 року про бухгалтерський облік вказаних споруд, довідкою ДП «ДГ ІСГ ПС НААН» №5/513 від 14.11.2017 року про відсутність проектно-кошторисної документації в архіві підприємства, запитом в Сумський обласний архів №5/489 від 06.11.2017 року та листом Державного архіву Сумської області №б/н-176 від 20.11.2017 року про відсутність проектно-кошторисної документації в обласному архіву, довідкою №5/517 від 14.11.2017 року про те, що перелічені в позовній заяві будівлі та споруди обліковуються по бухгалтерському обліку Державного підприємства «Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН» та іншими доказами.

Принцип охорони власності закріплений в Україні конституційно. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності (ст. 13 Конституції України). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Встановлення наявності права власності шляхом винесення судового рішення потрібна позивачу для здійснення повноважень власника у повному обсязі, в тому числі розпорядження.

Після відмови відповідача зареєструвати право власності позивача на зазначені речі, останній не має правової можливості здійснювати повноваження власника у повному обсязі, і одночасно вичерпав всі можливі способи державної реєстрації свого права - як адміністративний, так і судовий.

Одночасно суд не вбачає будь-якої поважної причини, з якої позивачу, державній дослідницькій установі, слід обмежувати реалізацію права власності. Таке обмеження не ґрунтується ані на суспільному (публічному) інтересі, ані на інтересі приватних осіб, оскільки жодний суб'єкт не заперечує і не спростовує право власності позивача на зазначене майно.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов'язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, зокрема, забезпечення належного правового режиму власності у державі (справа «Папаміхалополус» проти Греції). Даний принцип також застосовувався Європейським судом з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії». Цей режим полягає у тому, що держава зобов'язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I Конвенції. Європейський суд з прав людини зазначає, що виконання означеного загального обов'язку може означати виконання позитивних обов'язків, що слідують з необхідності забезпечення ефективної реалізації гарантованих Конвенцією прав.

Порушення права на мирне володіння майном проявляється у діях чи бездіяльності держави, які призводять до неможливості особи фактично реалізовувати своє право на відповідне майно. Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення права на мирне володіння майном, не обмежується виключно формальними вимогами законодавства та звертає увагу на те, що держава має здійснити всі ефективні та можливі заходи для забезпечення дотримання та захисту права, передбаченого статтею 1 Першого Протоколу («Онерйілдиз проти Туреччини» та ряд інших).

Тому, оцінюючи даний спір в аспекті обов'язку практичного і ефективного забезпечення державою умов реалізації права власності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представником відповідача було заявлено про те, що всі судові витрати позивач бере на свій рахунок.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати право власності за державою в особі Національної академії аграрних наук України (01010, м. Київ, вуд. Михайла Омеляновича - Павленка, 9; ) на наступні господарські будівлі та споруди:

1. Будівля головного корпусу центрального відділення, Літ. А-2, рік побудови 1905, загальною площею 963,5 м. кв., вартістю 202791,88 грн., адреса: с. Сад, вул. Паркова, 3, Сумського району Сумської області;

2. Газобалонний склад, Літ В-І, рік побудови 1968, загальною площею 116,8 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: с. Сад, вул. Паркова, 31, Сумського району Сумської області;

3. Будівля котельні, Літ. А-І, рік побудови 1972, загальною площею 46,8 кв. метрів, вартістю 19170,42 грн., адреса: с. Ясени, вул. Молодіжна, №1/2-Б, Сумського району Сумської області;

4. Будівля клубу, Літ. А-І, рік побудови 1968, загальною площею 182,7 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: с. Никонці, вул. Підгірна, №35, Сумського району Сумської області;

5. Будівля - Часовня Святої трійці, Літ. А-І, рік побудови 2002, загальною площею 83,2 м. кв., вартістю 43953,36 грн., адреса: с. Сад, вул. Зелена, №11, Сумського району Сумської області;

6. Замощення площадки для стоянки автотранспорту, Літ. №1, рік побудови 1986, загальною площею 1050,0 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: с. Сад, вул. Паркова, б/н, Сумського району Сумської області;

7. Будівля складу отрутохімікатів, Літ. А-І, рік побудови 1931, загальною площею 71,7 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради Сумського району Сумської області «Комплекс будівель та споруд №7», Сумського району Сумської області;

8. Будівля складу мінеральних добрив №1, Літ. А-І, рік побудови 1992, загальною площею 79,3 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради, комплекс будівель та споруд №8, Сумського району Сумської області;

9. Будівля складу мінеральних добрив №1, Літ. Б-І, рік побудови 1990, загальною площею 96,1 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради, комплекс будівель та споруд №8, Сумського району Сумської області;

10. Будинок бджільника, Літ. А-І, рік побудови 1962, загальною площею 21,0 м. кв., вартістю 0,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради, комплекс будівель та споруд №9, Сумського району Сумської області;

11. Будівля омшаника, Літ. Б-І, сарай -В, навіс - Г, убиральня - Д, навіс - Е, рік побудови 1962, загальною площею 80,7 м. кв., вартістю 3600,00 грн., адреса: територія Садівської сільської ради, комплекс будівель та споруд №9, Сумського району Сумської області,

а всього загальною вартістю 269515,66 грн., які знаходяться в постійному користуванні Державного підприємства «Дослідне господарство Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 16.02.2018.

Суддя С.В. Заєць