КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Справа№ 910/17592/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи:

від позивача: Камишева К.В.

від відповідача 1: Житник О.В.

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017

у справі №910/17592/17 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд"

до 1) Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМОЛОКО"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

1) Національного Банку України

2) Національного антикорупційного бюро України

про визнання права та визнання відсутнім права

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМОЛОКО" про:

- Визнати право за ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БОРАНД ТРЕЙД" вимагати від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТРАНСМОЛОКО" сплати суми боргу за Кредитними договорами в розмірі 453 148 976,89 (чотириста п'ятдесят три мільйони сто сорок вісім тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень 89 копійок), який був сплачений ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Поручителем за Боржника;

- Визнати відсутнім у ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" права вимагати від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТРАНСМОЛОКО сплати суми боргу за Кредитними договорами в розмірі 453 148 976,89 (чотириста п'ятдесят три мільйони сто сорок вісім тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень 89 копійок), який був сплачений ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Поручителем за Боржника.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.11.2017 у справі №910/17592/17 в задоволенні позовних вимог - відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" подало апеляційну скаргу, (29.12.2017, згідно відбитку штемпелю на конверті), в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 28.11.2017 у справі №910/17592/17, прийняти нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що ТОВ "Боранд Трейд" як поручитель за договором поруки №4Т13377Д/П від 20.10.2016 виконав обов'язок ТОВ "ТРАНСМОЛОКО" за кредитними договорами №4Т13377Д від 17.06.2013, №4Т14005Д від 11.01.2014, №4Т14319И від 19.09.2014, а саме погасив перед Публічним акціонерним товариства Комерційний банк "Приватбанк" борг в сумі 453 148 976,89 грн.

За твердженням апелянта у відповідності до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України ТОВ "Боранд Трейд" став новим кредитором за вказаними кредитними угодами.

Наведені обставини на думку скаржника надають йому право вимагати від ТОВ "ТРАНСМОЛОКО" сплати суми боргу за кредитними договорами в сумі 453 148 976,89 грн, яка була сплачена ним банку за боржника. У зв'язку із чим позивач вважає, що відповідне право у ПАТ Комерційний банк "Приватбанк" відсутнє.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 13.02.2018.

В судове засідання 13.02.2018 не з'явились представники відповідача 2 та третіх осіб. При цьому про призначення розгляду апеляційної скарги на 13.02.2018 вказані особи були повідомлені ухвалами. Ухвали, направлені судом за адресами третіх осіб, були ними отримані 19.01.2018, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Ухвала, направлена судом на адресу відповідача 2, була повернута відділом поштового зв'язку по причині того, що вказане підприємство не знаходиться за зазначеною адресою.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача 2 та третіх осіб.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

20.10.2016 між ТОВ "Боранд Трейд" та Публічним акціонерним товариства Комерційний банк "Приватбанк" укладено Договір поруки №4Т13377Д/П.

Відповідно до п. 1 Договору його предметом є надання поруки поручителем перед банком за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНСМОЛОКО" (код за ) (далі - боржник) своїх зобов'язань за кредитними договорами: №4Т13377Д від 17.06.2013, №4Т14005Д від 11.01.2014, №4Т14319И від 19.09.2014, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно платіжного доручення №2344 від 21.10.2016 через Інтернет-банк Приват 24 позивачем перераховано відповідачу-1 кошти в сумі 33 102 921,76 грн. В рядку "призначення платежу" зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору №4Т14319И від 19.09.2014 згідно договору поруки №4Т13377Д/П від 20.10.16.

Згідно платіжного доручення №2343 від 21.10.2016 через Інтернет-банк Приват 24 позивачем перераховано відповідачу-1 кошти в сумі 115 565 873,25 грн. В рядку "призначення платежу" зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору №4Т14005Д від 11.01.2014 згідно договору поруки №4Т13377Д/П від 20.10.16.

Згідно платіжного доручення №2342 від 21.10.2016 через Інтернет-банк Приват 24 позивачем перераховано відповідачу-1 кошти в сумі 304 480 181,88 грн. В рядку "призначення платежу" зазначено: виконання зобов'язань по кредитному договору №4Т13377Д від 17.06.2013 згідно договору поруки №4Т13377Д/П від 20.10.16.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Стаття 469 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка одержала майно за рахунок іншої особи без достатньої підстави, встановленої законом або договором, зобов'язана повернути безпідставно придбане майно цій особі.

Відповідачем-1 не заперечується факт отримання коштів від позивача в сумі 453 148 976,89 грн та не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих, у зв'язку з відсутністю укладеного з ним договору поруки №4Т13377Д/П від 20.10.2016.

Направлення позивачем на адресу відповідача-2 листа в липні 2017 року з вимогою про сплату боргу за кредитними договорами та залишення її без реагування відповідачем-2 не свідчить про невизнання відповідачем-2 прав позивача як нового кредитора. В разі, якщо позивач вважає, що бездіяльність відповідача порушує його права, він має право обрати відповідний спосіб захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Колегія суддів відзначає, що у разі звернення особи до суду з позовом позивач має надати суду докази порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Кінцевою метою судового розгляду є захист порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Колегія суддів відзначає, що апелянтом не надано пояснень, якими саме діями чи бездіяльністю ПАТ "КБ "Приватбанк" порушує його права та інтереси.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Колегія суддів відзначає, що саме на позивача покладений обов'язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами.

Разом із тим у даній справі позивачем не доведено суду, яким чином відповідачами порушені його права та законні інтереси.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Отже, перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язані після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Одним із способів захисту прав та охоронюваних інтересів згідно зі ст. 4 Господарського кодексу України є визнання наявності або відсутності прав.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Крім цього, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання права вимоги у позивача та визнання відсутнім права вимоги у відповідача-1 можуть бути предметом дослідження та доказування в разі виникнення спору між кредитором та боржником про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивачем не доведено суду належним засобами доказування факту порушення відповідачами його прав та охоронюваних законом інтересів. А також не доведено, що обраний ним спосіб захисту відповідає цим порушенням.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти висновку про не порушення місцевим господарським судом вимог ст.ст. 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, розгляду всіх обставин справи, підтверджених наявними у справі доказами, які мали бути досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи в їх сукупності, керуючись законом та нормами матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Вищезазначені обставини свідчать про безпідставність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд", викладених у апеляційній скарзі на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17592/17.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17592/17 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд".

Керуючись ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17592/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17592/17.

Повний текст постанови складено та підписано 19.02.2018.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Ю.Л. Власов

С.І. Буравльов