ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

16 лютого 2018 р. Справа № 902/54/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер", м. Київ

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР", с.Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область

про стягнення 860 214,23 грн заборгованості

В С Т А Н О В И В :

01.02.2018 р. до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР" про стягнення 860 214,23 грн заборгованості з яких 780 348,70 грн боргу, 29 612,81 грн 15% річних, 24 714,30 грн інфляційних втрат, 25 538,42 грн штрафу за договором оренди техніки з екіпажем ДГ-0000325 від 20.04.2017 р.

Ухвалою суду від 02.02.2018 р. матеріали позовної заяви б/н від 29.01.2018 р. залишено без руху.

15.02.2018 р. на адресу суду від Товариство з обмеженою відповідальністю "Хавестер" надійшли заява (№ 25 від 13.02.2018 р.) та лист (№ 27 від 13.02.2018 р.) щодо усунення недоліків до позовної заяви.

Також, 15.02.2018 р. до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер" надійшла заява (б/н від 13.02.2018 р.) (вх.канц. № 06-73/28/18 від 15.02.2018 р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (кошти) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР" в розмірі позовних вимог в сумі 860 214,23 грн.

Ухвалою суду від 16.02.2018 р. відкрито провадження у справі № 902/54/18 та призначено підготовче засідання на 15.03.2018 р.

З огляду на набрання чинності з 15.12.2017 р. Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017 р., яким Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції, у зв'язку з чим при розгляді вказаного клопотання суд керується нормами Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви щодо забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд зазначає, що всупереч наведеним вище нормативним приписам позивачем не надано жодного доказу на підтвердження можливого ухилення відповідача від виконання зобов'язання та наведених у заяві тверджень, зокрема щодо уникнення відповідача від спілкування.

Враховуючи те, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтовано належним чином, а суду не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (кошти) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР" в розмірі позовних вимог в сумі 860 214,23 грн відхилити.

2. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

5. Примірник ухвали надіслати сторонам та керівнику відповідача ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 16.02.2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Виборзька, 99, м. Київ, 03680.

3, 4 - відповідачу - вул. Центральна, 1-а, с. Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122; ОСОБА_1 - вул.Зарічна, 6, с. Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122.