ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2018 р.Справа № 922/3934/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проматом", м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НМУ "Електропівденмонтаж", м.Харків,
про стягнення 194549,20 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 7/2017 від 04.12.2017);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 7 від 03.01.2018);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проматом", м.Київ, звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "НМУ "Електропівденмонтаж", м.Харків, грошових коштів у розмірі 194549,20 грн., як залишку невикористаної суми попередньої оплати за Договором підряду № 07/243-0513 від 30.05.2013. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував, просив застосувати до позовних вимог позовну давність, посилаючись на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав при підписанні Акту виконних робіт, а саме 30.12.2013., що свідчить про сплив трирічного строку позовної давності та наявність підстав для відмови у позові.

Позивач у відповіді на відзив відповідача на позовну заяву проти доводів відповідача щодо спливу строку позовної давності заперечував, оскільки перебіг строку позовної давності було перервано листами відповідача від 04.06.2015 та від 19.01.2017.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив застосувати до позовних вимог позовну давність.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

30.05.2013 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Проматом" (позивачем) і Товариством з обмеженою відповідальністю "НМУ "Електропівденмонтаж" (відповідачем) було укладено Договір підряду № 07/243-0513, згідно умов якого відповідач, як виконавець, зобов'язався виконати роботи: "Капітальний ремонт підстанції 110/6 кВ "Чехівська" з заміною секційного вимикача 110 кВ, трансформаторів струму секційного вимикача 110 кВ, трансформаторів струму ремонтної перемички 110 кВ, ввідних вимикачів 6 кВ трансформаторів 1Т і 2Т, секційного вимикача 6 кВ" (надалі - роботи), а позивач, як замовник, зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 4.1. Договору, замовник до початку виконання робіт здійснює попередню оплату згідно Графіка виконання та фінансування робіт (у розмірі 1050000 грн.).

Як свідчать матеріали справи, на виконання своїх зобов'язань позивачем було перераховано попередню оплату у повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 2107 від 03.07.2013.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язався виконати роботи у повному обсязі, передбаченому Договором, забезпечити виконання робіт у строки, встановлені Договором, а саме - протягом 25 тижнів, а також скласти та надати позивачу підписані зі свого боку Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) та Довідки КБ-3.

Проте, станом на момент звернення з позовом до суду, відповідач роботи виконав лише частково та здав їх позивачу на суму 855450,80 грн., що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за грудень 2013 і липень 2014, Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форми № КБ-3) за грудень 2013 і липень 2014, а також Актами вартості устаткування. Решта обсягу робіт, необхідних позивачу, залишилася невиконаною відповідачем, жодного акта приймання виконаних будівельних робіт щодо решти обсягу робіт відповідач не склав і позивачу не направив.

26.05.2015 позивач з метою досудового врегулювання питання щодо повернення попередньої оплати направив на адресу відповідача претензію за № 46-2014 про порушення договору.

У відповіді на претензію № 155/01 від 04.06.2015 відповідач фактично визнав наявність заборгованості щодо неповернутої передоплати, однак піддав сумніву правильність кошторисних розрахунків вартості виконуваних робіт за Договором.

У зв'язку з невиконанням відповідачем робіт у повному обсязі та неповерненням залишку попередньої оплати у розмірі 194549,20 грн., позивач направив на адресу відповідача офіційний лист-повідомлення № 52-2016 від 27.12.2016 про розірвання договору, яким позивач припинив дію Договору в односторонньому порядку, скориставшись правом, передбаченим пунктом 7.5. Договору.

У відповіді (№ 45/01 від 19.01.2017) на повідомлення позивача відповідач погодився повернути попередню оплату не у повному обсязі, а лише частково, знову спонукав до перегляду розцінок на ремонтні роботи та обладнання (хоча укладаючи Договір відповідач погоджувався із умовою, що договірна ціна є твердою - пункт 3.3. Договору), а також зазначив, що позивач необґрунтовано здійснив одностороннє розірвання Договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 629, 631 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду.

Пунктом 7.5. Договору сторони передбачили, що у випадку припинення робіт або неналежного виконання договірних зобов'язань з вини виконавця, замовник може розірвати даний Договір в односторонньому порядку і вимагати повернення платежів пропорційно частині невиконаних робіт, а також вимагати сплати виконавцем штрафної санкції, передбаченої п. 7.2. Договору.

Згідно ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спірний Договір є припиненим в повному обсязі з моменту одержання відповідачем офіційного листа-повідомлення (тобто, з 03.01.2017, дати, зазначеної у листі відповідача № 45/01 від 19.01.2017).

Відтак, залишення залишку попередньої оплати у відповідача порушує загальні принципи справедливості, добросовісності та розумності, закріплені ст. 3 ЦК України, оскільки право на отримання грошових коштів у повному розмірі, передбаченому Договором, відповідач мав лише у разі належного виконання ним свого зобов'язання, а саме у разі здачі повного обсягу виконаних робіт та прийняття їх позивачем.

Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує пропуском позивачем строку позовної давності, який відповідач відраховує з дня підписання позивачем ОСОБА_3 виконаних робіт від 30.12.2013, оскільки саме тоді позивачу стало відомо, що роботи не були виконані у повному обсязі.

Суд не погоджується з вищевказаними доводами відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як зазначено у ч. 1 та ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

У даному випадку такими доказами переривання перебігу позовної давності є листи відповідача № 155/01 від 04.06.2015 та № 45/01 від 19.01.2017, з яких вбачається, що відповідач визнає наявність заборгованості перед позивачем, погоджується повернути кошти, але ставить передумовою виконання такого обов'язку попередню згоду позивача на перегляд кошторисної вартості, зокрема листи № 155/01 та № 45/01 містять такі підтвердження:

"...Ми готові перерахувати Вам залишок коштів між реальними затратами і кошторисним розрахунком", "за 2013-2014 рр. TOB "НМУ "Електропівденмонтаж" виконало роботи на суму 855450,80 грн. При виконанні робіт виникли проблеми щодо вартості обладнання ... TOB "НМУ "Електропівденмонтаж" готове розглянути питання щодо повернення різниці між фактично понесеними збитками та кошторисною ціною."

Тобто зміст даних листів свідчить, що відповідач визнає наявність у нього грошового обов'язку перед позивачем, однак не бажає його добровільно виконати до моменту вирішення питань здорожчання обладнання, закупленого ним для виконання робіт. Крім того, відповідач зазначає, що у разі відмови позивача від таких пропозицій, відповідач буде звертатися до суду для стягнення понесених витрат, що додатково підтверджує усвідомлення необґрунтованості самовільного утримання відповідачем грошових коштів, на суму яких не були виконані та здані роботи.

При цьому, листи відповідача № 155/01 від 04.06.2015 та № 45/01 від 19.01.2017, якими згідно положень ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України, двічі переривався перебіг позовної давності, підписані директором TOB "НМУ "Електропівденмонтаж", тобто уповноваженою особою відповідача.

Направлення вказаних листів мало місце саме в межах строку давності, а не після його спливу. За таких обставин, оскільки перебіг позовної давності переривався 04.06.2015 та 19.01.2017, кінцевий строк спливу позовної давності було відтерміновано спочатку до 04.06.2018, а потім вдруге - до 19.01.2020.

Суд також вважає безпідставним посилання відповідача на те, що Договір підряду № 07/243-0513 від 30.05.2013 припинив свою дію 31.12.2013 за умовами пунктом 11.1. Договору, оскільки даний пункт Договору містить застереження проте, що в частині здійснення розрахунків та гарантійних зобов'язань цей Договір діє до повного виконання зобов'язань.

Оскільки відповідачем зобов'язання в частині виконання робіт станом на кінець грудня 2016 року у повному обсязі фактично виконані не були, суд вважає, що договір продовжував свою дію до її припинення в односторонньому порядку позивачем (лист № 52-2016 від 27.12.2016).

До того ж, у липні 2014 року відповідачем була виконана частина обсягу робіт, необхідних позивачу, та останнім було прийнято рішення про прийняття таких виконаних із запізненням робіт та підписання 31.07.2014 Акта приймання виконаних робіт. Після цього, 19.08.2014 позивачем було здійснене перерахування додаткового авансу відповідачу, який відповідачем було повернуто 08.09.2014 із посиланням на припинення робіт. Тобто саме із цієї дати - 08.09.2014 (вчинення останньої активної дії між сторонами), а не з дати закінчення строку дії Договору, настав момент, коли позивачу стало відомо про порушення його прав, а саме: про відмову відповідача продовжувати роботи, тобто остаточне невиконання робіт у повному обсязі, та неповернення залишку невикористаної відповідачем попередньої оплати, щодо якої відсутні підписані сторонами акти.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог, оскільки матеріали справи свідчать, що цей строк на даний час не закінчився.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних доказів в обґрунтування правомірності невиконання зобов'язань щодо виконання робіт за умовами спірного Договору, а також правомірності відмови від повернення позивачу грошових коштів у розмірі 194549,20 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проматом" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 256, 257, 260, 264, 526, 530, 612, 629, 631, 837, 849, 882 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НМУ "Електропівденмонтаж" (61035, м.Харків, вул.Каштанова, 33; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проматом" (01601, м.Київ, вул.Госпітальна, 12-Д; ) - грошові кошти у розмірі 194549,20 грн., як залишку невикористаної суми попередньої оплати за Договором підряду № 07/243-0513 від 30.05.2013, а також 2918.24 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.02.2018 р.

Суддя ОСОБА_4