РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.02.2018Справа № 910/18785/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (54020, м.Миколаїв, Каботажний спуск, 18)

до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, 27Т)

про стягнення 13 775,56 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Юзепчук І.В. за дов.

від відповідача: Синяков В.С. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом, про стягнення 9 227,95 грн. основного боргу, 254,50 грн. інфляційних втрат, 69,40 грн. 3% річних, 4 223,70 грн. пені, посилаючись на неналежне виконання Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний банк" зобов'язань з оплати послуг постачання теплової енергії в гарячій воді по договору № 2084 від 01.10.2009 за період з жовтня 2016 по березень 2017 років.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18785/17, розгляд справи призначено на 12.12.2017.

11.12.2017 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, вказуючи, що з 21.11.2014 розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а з 21.03.2015 і на сьогодні банк знаходиться у процедурі ліквідації, тому в силу положень ст.ст. 36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заявлені вимоги є безпідставними. Стверджує, що у зв'язку із закриттям відділення банку № 151, що розташоване за адресою: місто Миколаїв, проспект Леніна, 21, відповідачем на адресу позивача були направлені листи щодо припинення постачання теплової енергії.

12.12.2017 через канцелярію суду позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 9 227,95 грн. основного боргу, 254,50 грн. інфляційних втрат, 69,40 грн. 3% річних, 8447,40 грн. пені. Заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 12.12.2017 продовжено строк вирішення спору, у засідання суду оголошено перерву до 09.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2018 у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 23.01.2018.

22.01.2018 до суду від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких позивач вказує, що відповідно до п.4 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. Зазначає, що на листи відповідача було надано відповідь щодо необхідності звернення у визначеному порядку відключення від централізованого опалення, або переведення на автономне опалення, оскільки позивач не здійснює відключення від централізованого опалення, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2018.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 06.02.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2010 між Відкритим акціонерним товариством "Миколаївська теплоелектроцентраль" (правонаступником якого є ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ", енергопостачальна організація) та Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (правонаступником якого є відповідач, споживач за договором) було укладено договір № 2084 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - договір).

Вказані обставини підтверджується копією договору з усіма додатками до нього, яка долучена до матеріалів справи.

Відповідно до розділу 1 договору енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач - сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.п. 6.1-6.3 договору, сторони узгодили, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться по тарифах, встановлених ВАТ «Миколаївська ТЕЦ», в грошовій формі, або по узгодженню сторін іншими, не забороненими законодавством способами; розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Згідно з п. 6.5 договору, споживачу щомісяця направляється акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою Додатка № 3 до Договору) за попередній місяць. Споживач зобов'язаний протягом п'яти календарних днів підписати зазначений акт і один примірник направити на адресу енергопостачальної організації. У випадку відсутності протягом п'яти днів мотивованої відмови від підписання або неповернення підписаного примірника енергопостачальній організації, акт приймання-передачі теплової енергії у гарячій воді вважається прийнятим споживачем і кількість спожитої теплової енергії визнаною за розрахунками позивача.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.10.10.

Відповідно до п. 9.4 договору, договір є пролонгованим та діє, оскільки жодна із сторін за місяць до закінчення строку його дії не заявляла про його припинення.

У додатках до договору сторони визначили Дані про об'єкти теплопостачання ВАТ «ВіЕйБі Банк» (додаток № 1): проспект Леніна, 21, вартість річного споживання теплової енергії 6838,36 грн., Обсяги постачання теплової енергії споживачу (додаток № 1/1), Умови припинення подачі теплової енергії ( додаток № 2), Акт прийому-передачі теплової енергії (додаток № 3).

В опалювальному періоді 2016-2017 p.p. позивачем постачалась відповідачу теплова енергія в гарячій воді з метою теплозабезпечення приміщення за адресою: м. Миколаїв, пр.Леніна, 21 - відповідно до Додатку №1 до Договору, що підтверджується нарядом на підключення до централізованої системи опалення.

За період з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. відповідачу було поставлено теплової енергії на суму 9 227,95 грн., за які оплата від відповідача не надходила.

Згідно розрахунку позивача, борг відповідача за спожиту теплову енергію у вказаний період по договору складає 9227,95 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги позивача задоволенню не підлягають, та вказує, що він неодноразово звертався до позивача із проханням припинити теплопостачання по договору у зв'язку із закриттям відділення банку № 151 по проспекту Леніна, 21 у м.Миколаєві.

Листування сторін підтверджено, що відповідач листом № 24-12067 від 21.05.2015 звертався до позивача розглянути можливість припинення теплопостачання приміщення за адресою: м.Миколаїв, пр.Леніна, 21 з 01 червня 2015 року у зв'язку з необхідністю закриття відділення банку № 151, на що позивач листом № 10-01/1270 від 03.06.2015 повідомив, що припинення теплопостачання та розірвання договору можливе лише у встановленому порядку.

Доказів припинення теплопостачання позивачем у вказане приміщення чи розірвання сторонами договірних відносин у спірний період з жовтня 2016 р. по березень 2017 р., суду не надано.

З пояснень сторін та наданих матеріалів судом встановлено, що приміщення за адресою: м.Миколаїв, пр.Леніна, 21 були придбані Всеукраїнським акціонерним банком (ВАТ ВАБанк») за договорами купівлі-продажу, а саме: 16.08.2000 відповідач придбав двохкімнатну квартиру № 3, що знаходиться в м.Миколаєві пр.Леніна, 21, загальною площею квартири 44,6 кв.м., у т.ч. житлова 27,60 кв.м., а також 11.08.2000 відповідач придбав двохкімнатну квартиру № 36, що знаходиться в м.Миколаєві пр.Леніна, 21, загальною площею квартири 45,0 кв.м., у т.ч. житлова 27,90 кв.м., та в подальшому переведені у нежитлові приміщення, в яких і розміщувалось відділення банку, в яке позивач здійснював теплопостачання по спірному договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Поряд з тим, статтею 1 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем про наявність відомостей йому про вказані обставини, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року за № 733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 від 20.11.2014, відповідно до якого з 21.11.2014 розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Надалі, 17.02.2015 рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 35 продовжено здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до 20 березня 2015 року (включно).

20.03.2015 на підставі постанови Правління Національного Банку України « № 188 від 19.03.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» було прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Славкіну Марину Анатоліївну.

Таким чином, заявлені вимоги про стягнення заборгованості за період з жовтня 2016 по березень 2017 стосуються періоду, коли у Публічному акціонерному товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» було розпочато процедуру ліквідації.

Процедура ліквідації банку триває і не завершена на час розгляду справи.

Приписи ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначають, що примусове стягнення майна банку не здійснюється.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено наслідки початку процедури ліквідації банку, зокрема з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку, та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Положеннями ст. 52 вищезгаданого Закону унормований порядок та черговість задоволення вимог кредиторів. Кошти, одержані в результаті ліквідації спрямовуються па погашення заборгованості банку перед кредиторами у відповідній черговості. Вимоги кожної наступної черги задовольняються після повного задоволення вимог попередньо черги.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Разом з тим, позивач в своїй позовній заяві проігнорував факт того, що в ПАТ "ВіЕйБі Банк" здійснюється процедура ліквідації, та необхідності застосування Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позовні вимоги пред'явлені Банку під час проведення його ліквідації, а не у період дії тимчасової адміністрації, а тому повинні пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури у порядку, встановленому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену позивачем теплову енергію в процесі ліквідації банку є порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, порядку здійснення ліквідаційної процедури та черговості задоволення вимог кредиторів банку, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним і має пріоритет у регулюванні правовідносин між неплатоспроможним банком та його кредиторами.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що для захисту своїх прав він може звернутися з відповідними вимогами до відповідача в процесі ліквідації банку в порядку Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки процедура повернення коштів кредиторам неплатоспроможного банку регламентована імперативними приписами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а механізм стягнення коштів з такого банку поза межами ліквідаційної процедури чинним законодавством України не передбачений.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" у повному обсязі.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 74, 76, 129, 232, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 15.02.2018

Суддя О.М.Ярмак