ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року м. Черкаси справа № 925/1526/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., з секретарем судового засідання Швидкою О.В., за участю представників сторін :

від позивача ОСОБА_1 - адвокат,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу

за позовом Приватного підприємства "КИТ-3"

до Комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради

про стягнення 75 073 грн. 12 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача 75 073 грн. 12 коп., а саме: 24586 грн. 02 коп. основного боргу за договором №139 на виконання робіт по поточному ремонту від 17.07.2014, 2182 грн. 43 коп. трьох процентів річних, та 27406 грн. 88 коп. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до договору від 17 липня 2014 року №139 позивач виконав роботи по поточному ремонту покрівлі в тому числі над балконами і лоджіями житлового будинку №85 по вул. Гагаріна. Всупереч положенням договору відповідачем не проведено жодних розрахунків за виконані роботи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи направлялись відповідачу на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві та в ЄДР, і повернута на адресу суду з відміткою: Адресат вибув.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 3 в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

Згідно положень ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 грудня 2017 року було зобовязано відповідача надати до суду письмовий відзив на позовну заяву, а також докази, що обґрунтовують заперечення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду письмовий відзив на позов, а також необхідні докази, що обґрунтовують заперечення на позов, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

У судовому засіданні 19 січня 2018 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 240 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд виходить з наступного:

17 липня 2014 року між Комунальним підприємством Служба утримання будинків Митниця Черкаської міської ради (замовник) та приватним підприємством КИТ-3 (підрядник) було укладено договір на виконання робіт по поточному ремонту за №139 (далі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1. Договору замовник зобовязався передати, а підрядник прийняти на себе організацію і виконання робіт по поточному ремонту покрівлі в тому числі над балконами і лоджіями житлового будинку №85 по вул. Гагаріна, який перебуває на обслуговуванні комунального підприємства Служба утримання будинків Митниця.

Загальна вартість договору складається згідно актів прийому передачі виконаних робіт по формі №КБ-2в та довідки форми КБ-3 (п. 2.1. Договору).

В пункті 5.1. Договору визначено, що здавання і приймання робіт, після закінчення їх виконання, здійснюється у відповідності до чинного законодавства України і оформляється актом приймання виконаних робіт.

Позивачем було виконано роботи по поточному ремонту покрівлі, в тому числі над балконами і лоджіями житлового будинку №85 по вул. Гагаріна, про що сторонами було підписано довідку форми КБ-3 та акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 30 вересня 2014 року за вересень 2014 року на суму 24586,02 грн. (а.с. 9-14).

При складанні сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт будь яких зауважень до якості виконаних позивачем робіт з ремонту стиків зовнішніх стінових панелей заявлено не було.

Водночас, обовязку щодо оплати здійснених позивачем підрядних робіт відповідач не виконав, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 3.2. Договору остаточний розрахунок за виконані роботи замовник проводить після підписання акту приймання передачі виконаних робіт на умовах відстрочки платежу 60 календарних днів.

Таким чином, з урахуванням вимог п. 3.2. Договору, за виконані роботи у вересні 2014 року відповідач повинен був розрахуватися у грудні 2014 року.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд у визначеному порядку встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач не спростував та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобовязань по своєчасному здійсненню розрахунку з позивачем за виконані ремонтні роботи по Договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд виходить з поданих сторонами доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності і приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 24586 грн. 02 коп. підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 20897 грн. 79 коп. інфляційних, 2182 грн. 43 коп. трьох процентів річних та 27406 грн. 88 коп. пені.

Суд, перевіривши розрахунки інфляційних та трьох процентів річних, прийшов до висновку, що вони зроблені вірно і позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь 20897 грн. 79 коп. інфляційних, 2182 грн. 43 коп. трьох процентів річних.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 27406 грн. 88 коп. пені є безпідставною, оскільки у Договорі сторони не обумовили її стягнення.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині вимог про стягнення пені слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 129, 236-238 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради (18005, місто Черкаси, бульвар Шевченка, 345, ) на користь Приватного підприємства "КИТ-3" (18003, м. Черкаси, пров. Піщаний, 6, ) 24586 грн. 02 коп. основного боргу за договором №139 на виконання робіт по поточному ремонту від 17.07.2014, 20897 грн. 79 коп. інфляційних, 2182 грн. 43 коп. трьох процентів річних, 1600 грн. сплаченого позивачем судового збору.

3.У частині стягнення 27406 грн. 88 коп. пені у позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне рішення складено 23 січня 2018 року.

Суддя В.В. Потапенко