ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2018р. Справа №914/12/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З. розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповіальністю «Алкон», с. Струмівка Луцького району Волинської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегер», м. Жидачів Жидачівського району Львівської області

про стягнення 86 414,42 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

Судом розяснено зміст ст.ст.35,46 ГПК України, а саме, процесуальні права та обовязки, зокрема, право заявляти відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю м. Рожище Волинської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегер», м.Жидачів Жидачівського району Львівської області про стягнення 86 414,42 грн.

Ухвалою суду від 04.01.2018 року відкрито провадження у справі №914/12/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.01.18 р. Ухвалою суду від 17.01.18 р. у звязку з неявкою відповідача та невиконання ним вимог ухвали суду від 04.01.18 р. розгляд справи відкладено на 07.02.18 р.

Представник позивача в судове засідання 07.02.18 р. зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (за адресою, зазначеною в позовній заяві), що підтверджується списком №8 згрупованих внутрішніх поштових відправлень від 04.01.18 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

В обгрунтування позовних вимог позивач зсилається на те, що за період з 05.08.2016 р. по 27.10.2017 р., на підставі усного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкон», с. Струмівка Луцького району Волинської області (позивач) поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Сегер», м. Жидачів Жидачівського району Львівської області (відповідач) віконні та дверні блоки (товар) на суму 314 362,86грн., а саме:

- 05.08.2016р. поставлено товар на суму 94 644,46 грн. (копію видаткової накладної №45 долучено до матеріалів справи);

- 05.08.2016р. поставлено товар на суму 104 982,68 грн. (копію видаткової накладної №48 долучено до матеріалів справи);

- 05.08.2016р. поставлено товар на суму 11 953,07 грн. (копію видаткової накладної №49 долучено до матеріалів справи);

- 29.09.2016р. поставлено товар на суму 18 889,50грн. (копію видаткової накладної №61 долучено до матеріалів справи);

- 29.09.2016р. поставлено товар на суму 64 023,59 грн. (копію видаткової накладної №62 долучено до матеріалів справи);

- 27.10.2016р. поставлено на 19 869,56грн. (копію видаткової накладної №67 долучено до матеріалів справи).

На виконання умов договору, ТзОВ «Сегер», м. Жидачів Жидачівського району Львівської області, (відповідач) за отриманий товар перерахувало на рахунок ТзОВ «Алкон», м. Жидачів Жидачівського району Львівської області 227 948,44грн. за поставлений товар, а саме:

11.08.2016р.- 94 987,68грн. (копію платіжного доручення №1 від 11.08.16 р. долучено до матеріалів справи);

16.08.2016р.- 40 000,00грн. ((копію платіжного доручення №32 від 16.08.16 р. долучено до матеріалів справи);

31.08.2016р.- 20 000,00грн. (копію платіжного доручення №40 від 31.08.16 р. долучено до матеріалів справи);

15.09.2016р.- 10 000,00грн. (копію платіжного доручення №42 від 15.09.16 р. долучено до матеріалів справи);

27.09.2016р. - 15 000,00грн. (копію платіжного доручення №883 від 27.09.16 р. долучено до матеріалів справи);

19.10.2016р.- 15 000,00грн. (копію платіжного доручення №948 від 19.10.16 р. долучено до матеріалів справи);

27.10.2016р.- 10 000,00грн. (копію платіжного доручення №54 від 27.10.16 р. долучено до матеріалів справи);

18.11.2016р.- 10 000,00грн. (копію платіжного доручення №61 від 18.11.16 р. долучено до матеріалів справи);

22.12.2016р. - 11 800,00грн. (копію платіжного доручення №74 від 22.12.16 р. долучено до матеріалів справи);

01.02.2017р.- 1 165,76грн. (копію платіжного доручення №1025 від 01.02.17 р. долучено до матеріалів справи).

Відповідач в судове засідання не зявився, письмових пояснень по суті позову суду не надав, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами укладено усний договір поставки на підставі якого ТзОВ «Алкон», с. Струмівка Луцького району Волинської області поставило ТзОВ «Сегер», м. Жидачів Жидачівського району Л/о товар (віконні та дверні блоки) на суму 314362,86 грн. Вказане підтверджується копіями видаткових накладних долучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Натомість відповідач за отриманий товар розрахувався частково в сумі 227 948,44 грн. в результаті чого заборгованість за поставлений товар склала 86 414,42 грн.

Відповідач в судове засідання не зявився, письмових пояснень по суті позову суду не надав.

Щодо неявки відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.5 ст. 252 ГПК України, яка визначає особливості розгляду справи у порядку спрощеного провадження, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання будь-якої із сторін про розгляд даної справи з викликом сторін суду не надходило. Судом з власної ініціативи розгляд справи проводився в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Таким чином, на момент звернення з позовом до суду документально підтверджено, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем на суму 86 414,42 грн.

Враховуючи вищенаведене, матеріалами справи підтверджено та у встановленому законом порядку не спростовано відповідачем заборгованість перед позивачем на загальну суму 86 414,42 грн.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 86 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача 86 414,42 грн. заборгованості за поставлений товар. Натомість відповідач своїм правом на спростування позовних вимог не скористався, письмових заперечень по суті позову суду не надав, хоча судом створено рівні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені матеріалами справи і є такими, що підлягають до задоволення.

В силу приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.509,526,530,692 Цивільного кодексу України, ст. 173,193 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 12,13, 74,76,77,86, 236-241,252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегер» (81700, АДРЕСА_1; ) на користь Товариства з обмеженою відповіальністю Алкон» (45603, Волинська область, Луцький район, с. Струмівка, вул. Старицького, 84; ) 86 414,42 грн. боргу, та 1 600,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.02.18 р.

Суддя Чорній Л.З.