КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2018 р. Справа№ 910/9362/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гончарова С.А.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Шлюсар І.Р.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Нафком-Агро"

на рішення господарського суду міста Києва

від 02.10.2017 (повний текст рішення складено 04.10.2017)

у справі №910/9362/17 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Дочірнього підприємства "Нафком-Агро"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Державне підприємство "Зарубинський спиртовий завод"

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Нафком-Агро" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №212/ФК-15 від 28.10.2015.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що спірний договір відступлення права вимоги є договором факторингу, а тому відповідач-2 не мав права укладати договір факторингу, оскільки, він не є фінансовою установою, яка має право надавати послуги факторингу, не включений до Переліку фінансових установ, внесених до державного реєстру фінансових установ. Крім того, позивач зазначив, що договір уступки права вимоги від 22.10.2015 № 63/1-20/21, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" є договором факторингу і не містить застережень, про можливість подальшого відступлення права вимоги третім особам, а тому відповідач-1 не мав права відступати відповідачу 2 право вимоги, оскільки це право не передбачено договором від 22.10.2015 № 63/1-20/21. При цьому позивач зазначив, що участь у зборах кредиторів у справі про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" тих кредиторів, вимоги яких визнано на підставі договору, який не відповідає вимогам закону, прямо порушує майнові інтереси позивача як кредитора у справі про банкрутство.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.10.2017 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, Дочірнє підприємство "Нафком-Агро" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2017 у справі №910/9362/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі скаржником викладено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, аналогічні тим, які викладено в позовній заяві.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 (у складі: головуючого судді: Іоннікова І.А., суддів Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) прийнято апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Нафком-Агро" до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 05.12.2017.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне здійснювати розгляд справи за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у главі 1 "Апеляційне провадження" розділу IV ГПК України.

Згідно останнього розпорядження Київського апеляційного господарського суду у справі №910/9362/17 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9362/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 (у складі: головуючого судді: Іоннікова І.А., суддів Гончарова С.А., Тарасенко К.В.) прийнято апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Нафком-Агро" до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 18.01.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 (у складі: головуючого судді: Іоннікова І.А., суддів Гончарова С.А., Тарасенко К.В.) розгляд справи відкладено на 30.01.2018.

В судове засідання апеляційної інстанції 30.01.2018 представники від позивача, відповідача-1, третьої особи не з'явились.

Оскільки явка представників сторін, третьої особи у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін, третьої особи про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представників позивача, відповідача-1, третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача-2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Предметом позову у даній справі є вимоги про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №212/ФК-15 від 28.10.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські енергетичні системи".

Позов про визнання договору відступлення права вимоги №212/ФК-15 від 28.10.2015 подано Дочірнім підприємством "Нафком-Агро", яке не є його стороною, з метою захисту своїх майнових інтересів як кредитора у справі про банкрутство №11/б-1203.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою господарського суду Тернопільської області від 03.12.2009 порушено справу №11/б-1203 про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09.03.2010 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі №11/Б-1203 відносно Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", визнано грошові вимоги Дочірнього підприємства "Нафком-Агро" в сумі 2747836,23 грн., встановлена черговість задоволення грошових вимог кредитора на суму 813161,44 грн. - четверта, на суму 1934674,79 грн. - шоста.

Відповідно до положень ст. 4-1 ГПК України (в редакції, яка діяла на час звернення позивача з даним позовом та прийняття оскаржуваного рішення суду) господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до положень частини шостої ст. 12 ГПК України (в чинній редакції) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Системний аналіз положень Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

При цьому, враховуючи особливості процедури банкрутства, визначені нормами Закону про банкрутство, господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Вирішуючи спір за позовом Дочірнього підприємства "Нафком-Агро" (кредитор у справі №11/Б-1203) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №212/ФК-15 від 28.10.2015, судом першої інстанції не було враховано наведеного вище та помилково розглянуто даний спір у порядку окремого позовного провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спір про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №212/ФК-15 від 28.10.2015, безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", тому підлягає розгляду в межах справи №11/Б-1203 про банкрутство останнього, а не в окремому позовному провадженні.

Аналогічні висновки щодо порядку розгляду вимог, безпосередньо пов'язаних зі справою про банкрутство, викладені Верховним Судом України в постанові від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14 та від 16.11.2016 у справі №908/560/16, Вищим господарським судом України в постановах від 08.02.2017 у справі №910/17107/15, від 13.12.2017 у справі №918/111/17, від 13.12.2017 у справі №922/1282/17.

Таким чином, рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2017 підлягає скасуванню як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справа - передачі до господарського суду Тернопільської області для розгляду по суті в межах справи №11/б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод".

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, справа - передачі до господарського суду Тернопільської області для розгляду по суті в межах справи №11/б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод".

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Нафком-Агро" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2017 у справі №910/9362/17 скасувати.

Матеріали справи №910/9362/17 передати до господарського суду Тернопільської області для розгляду справи по суті в межах справи №11/б-1203 про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді С.А. Гончаров

К.В. Тарасенко