РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року Справа № 918/54/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В.

суддя Тимошенко О.М.

суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання: Величко К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на ухвалу господарського суду Рівненської області від 14.11.17р. (суддя Політика Н.А.) у справі № 918/54/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ"

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

ліквідатора - не з'явився;

апелянта - ОСОБА_1 (довіреність №7443/9/17-00-10-03 від 18.12.2017р.);

боржника - ОСОБА_2 (довіреність від 09.08.2017р.);

кредитори - не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.11.2017 року у справі №918/54/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро XXI" про визнання банкрутом задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання поточних грошових вимог до боржника. Визнано поточні грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" на суму 1 024 701 грн. 05 коп. основного боргу, як вимоги четвертої черги, 88 816 292 грн. 47 коп. вимоги які забезпечені заставою із внесенням до реєстру вимог позачергово та 3 200 грн. 00 коп. судові витрати, як вимоги першої черги із включенням їх до реєстру вимог кредиторів.

Задоволено заяву ГУ ДФС у Рівненській області про долучення кредиторських вимог частково. Визнано поточні грошові вимоги ГУ ДФС у Рівненській області до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" на суму 2 334 грн. 98 коп. не конкурсні вимоги, як вимоги шостої черги та 3 200 грн. 00 коп. судові витрати, як вимоги першої черги із включенням їх до реєстру вимог кредиторів.

Відмовлено ГУ ДФС у Рівненській області про визнання поточних грошових вимог до боржника на суму 97 247 грн. 19 коп.

В задоволенні заяви ГУ ДФС у Хмельницькій області про визнання поточних грошових вимог до боржника на суму 195 763 грн. 37 коп. відмовлено.

Задоволено заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" арбітражного керуючого ОСОБА_3 про припинення повноважень ліквідатора у даній справі.

Припинено повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_3 у даній справі.

Затверджено звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" ОСОБА_3 про проведену роботу та звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" ОСОБА_3 про основну грошову винагороду ліквідатора та витрати по справі за період з 24.01.2017 року по 13.11.2017 року в розмірі 351 231 грн. 22 коп., з яких 235 320 грн. 51 коп. оплата послуг та 115 910 грн. 71 коп. витрати.

Призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" (вул. Заводська, буд.1, с. Бабин, Гощанський район, Рівненська область, 35431, ІК 34438102) арбітражного керуючого ОСОБА_4, який має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №912 від 18.04.2013 року (54030, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18/6, офіс 4.14).

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ГУ ДФС у Рівненській області звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати в частині невизнання вимог кредитора ГУ ДФС у Рівненській області до боржника та прийняти нове рішення, яким визнати вимоги кредитора до боржника в сумі 99 582,17 грн.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених і ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала господарського суду Рівненської області від 14.11.2017 року оскаржується лише в частині розгляду вимог кредитора - ГУ ДФС у Рівненській області (пункти 2,3), суд апеляційної інстанції, з огляду на вимоги ст.269 ГПК України, переглядає справу лише в частині вимог кредитора ГУ ДФС у Рівненській області.

В судове засідання представники ліквідатора та кредиторів не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності вищевказаних представників, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Безпосередньо в судовому засіданні представник апелянта повністю підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник боржника безпосередньо в судовому засіданні вважає вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду в частині розгляду вимог кредитора ГУ ДФС у Рівненській області до боржника законною та обгрунтованою, а тому просить в цій частині залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників апелянта та боржника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду в частині розгляду вимог кредитора - ГУ ДФС у Рівненській області (пункти 2,3) - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.02.2016 року порушено провадження у справі №918/54/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро XXI", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ТОВ "Агро XXI", введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Агро XXI", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

Постановою господарського суду Рівненської області від 24.01.2017 року у справі №918/54/16, серед іншого, припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ", визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" арбітражного керуючого ОСОБА_3

26 червня 2017 року ГУ ДФС у Рівненській області звернулася до господарського суду Рівненської області з заявою про визнання кредитором у даній справі з поточними грошовими вимогами в розмірі 99 582,17 грн., з яких 96 227,19 грн. - грошові вимоги, які виникли з податку на додану вартість (14010100), що виникли на підставі узгодженого податкового повідомлення рішення від 04.04.2017 року № НОМЕР_1 в сумі 94 232 грн. 41 коп. та на підставі узгодженого податкового повідомлення рішення від 04.04.2017 р. № НОМЕР_2 в сумі 1020 грн. 00 коп.; штрафна санкція по податку на прибуток (11020201) в сумі 1020,00 грн., що виникла на підставі узгодженого податкового повідомлення рішення від 13.01.2017 р. № НОМЕР_3; податок на нерухоме майно (18010400) в сумі 2 334 грн. 98 коп. (т.9, а.с. 227-235).

Місцевий господарський суд, проаналізувавши подану ГУ ДФС у Рівненській області заяву та додані до неї документи, дійшов висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на таке.

Статтею 4-1 ГПК України передбачено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України передбачено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, питання визначення податкового обов'язку, нарахування, обчислення податків та зборів регулюються Податковим кодексом України, а погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, які знаходяться в процедурі банкрутства, здійснюється з урахуванням особливостей та у відповідності до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Розгляд таких вимог здійснюється за аналогією з порядком розгляду вимог конкурсних кредиторів.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Таким чином, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати грошові зобов'язання, в т. ч. зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

Згідно ч.3 ст.19 Закону про банкрутство протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Виходячи зі змісту ст.19 Закону про банкрутство мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію - їх виконання для боржника є обов'язковим.

Однак, пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які застосовуються до платника податків за порушення податкового законодавства, не нараховуються за зобов'язаннями боржника як перед конкурсними, так і поточними кредиторами впродовж всього строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що вводиться одночасно із порушенням щодо боржника провадження у справі про банкрутство.

Тобто наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення.

Як вже зазначалося вище, ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.02.2016 року у справі №918/54/16, зокрема, порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агро XXI" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Як вбачається з заяви ГУ ДФС у Рівненській області та доданих до неї документів, вимоги останньої на суму 1020,00 грн. (штрафні санкції) виникли на підставі узгодженого податкового повідомлення-рішення від 13.01.2017 року № НОМЕР_3 після порушення справи про банкрутство та після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, що в свою чергу суперечить вимогам ст.19 Закону про банкрутство, з огляду на що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання даних кредиторських вимог.

Щодо кредиторських вимог ГУ ДФС у Рівненській області до боржника в розмірі 97 247 грн. 19 коп., що виникли на підставі узгодженого податкового повідомлення рішення від 04.04.2017 року № НОМЕР_1 та на підставі узгодженого податкового повідомлення рішення від 04.04.2017 р. № НОМЕР_2, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.8 ст.23 Закону про банкрутство, поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, згідно з ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Отже, наведеними нормами Закону про банкрутство визначено, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.

Тобто, у зв'язку з визнанням боржника банкрутом у такої особи виникає особливий правовий статус, який є значно відмінний від статусу боржника і з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у останнього не можуть виникати нові зобов'язання зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, аналізуючи положення Закону, можна дійти висновку, що в ліквідаційній процедурі нові зобов'язання у банкрута в особі його органу управління - ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених у цьому Законі і порядок їх виконання визначений спеціальними нормами Закону про банкрутство.

Як вбачається з заяви ГУ ДФС у Рівненській області та доданих до неї документів, вимоги останньої на суму 97 247 грн. 19 коп. (штрафні санкції) виникли на підставі узгодженого податкового повідомлення рішення від 04.04.2017 року № НОМЕР_1 та на підставі узгодженого податкового повідомлення рішення від 04.04.2017 р. № НОМЕР_2, тобто після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та після визнання боржника банкрутом і введення ліквідаційної процедури, з огляду на що, останні не можуть бути визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів.

Щодо поточних грошових вимог ГУ ДФС у Рівненській області в розмірі 2 334 грн. 98 коп. - податок на нерухоме майно, то слід зазначити наступне.

Як вже зазначалося вище, постановою господарського суду Рівненської області від 24.01.2017 року у справі №918/54/16, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ", визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

25.01.2017 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду Рівненської області оприлюднено повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро XXI" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури боржника. Граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника: протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.8 ст.23 Закону про банкрутство, поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть предявити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно з ч.1 ст.38 Закону про банкрутство вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

З вищевикладеного вбачається, що Законом обмежено строк подання заяв поточних кредиторів двома місяцями з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що поточні вимоги ГУ ДФС у Рівненській області про визнання кредиторських вимог в розмірі 2 334 грн. 98 коп. (податок на нерухоме майно) підтверджені матеріалами справи, визнані ліквідатором, однак заявлені з пропущенням встановленого строку для їх подання, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про їх задоволення з включенням останніх до шостої черги.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області в частині розгляду вимог кредитора ГУ ДФС у Рівненській області до боржника ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 14.11.2017 року у справі №918/54/16 в частині розгляду вимог кредитора - ГУ ДФС у Рівненській області (пункти 2,3) - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи №918/54/16 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Саврій В.А.