ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" лютого 2018 р., м.Черкаси Справа № 925/80/18

вх. № 2849/18 від 01.02.2018

Суддя господарського суду Черкаської області Хабазня Ю.А., розглянувши заяву

боржника комунального підприємства "Земля" Черкаської міської ради

про прийняття заяви про відкриття справи про його банкрутство

УСТАНОВИВ:

Боржником у особі його голови ліквідаційної комісії подано заяву без дати і номера на підставі ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у новій редакції згідно із Законом України від 22.12.2011 №4212-VI, чинній з 19.01.2013, далі Закон-4212) з вимогами порушити провадження у справі про банкрутство, визнати боржника банкрутом, відкрити ліквідаційну процедуру, призначити ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1.

Підставами вказаних вимог зазначено наявність боргу перед кредиторами у сумі 388366,20 грн. і недостатність активів у боржника на суму 266228,61 грн. (з них 257624,61 грн. дебіторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності).

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом. Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Заява не містить викладу обставин і доказів того, що вимоги до боржника є безспірними. При цьому суд виходить з того,

що статтею 84 Закону-4212 (розділу VII, особливості банкрутства окремих категорій боржників) передбачено, що відносини, пов'язані з банкрутством боржників, визначених у цьому розділі, регулюються Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом. Однак, ч.1 ст. 95 Закону, установлюючи особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником, інших положень від тих, які установлені у нормах ч.3 ст.10 і ч.4 ст.11 Закону не передбачає;

що ч.5 ст.11 Закону-4212, передбачаючи випадки, у яких боржник зобовязаний подати заяву до суду, не передбачає можливість (як виключення із загального правила) порушення провадження у справі про банкрутство без дотримання вимог ч.3 ст.10 та ч.2, 3 і ч.4 ст.11 Закону.

Аналізуючи слова Закону "якщо інше не передбачено цим Законом" суд вважає, що таке інше передбачення (виключення, крім установленого, інше від передбаченого) має бути вказано: по-перше, прямо; по-друге, саме у цьому Законі, по-третє, або шляхом посилання на виключення конкретного абзацу пункту статті Закону або шляхом заперечення відповідної норми термінами норми, яка заперечується. Логічний висновок заявника зі змісту норми або тлумачення норми не є "передбаченням Закону".

У порушення ч.2 ст. 11 Закону-4212 до заяви не додано:

докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом;

рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили;

відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора;

докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті.

У порушення ч.3 ст. 11 Закону-4212 до заяви не додано:

перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником не містить зазначення щодо кожного кредитора - його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків;

рішення власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника про звернення до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство;

Згідно із ч.4 ст. 11 Закону боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

Однак, у заяві відомостей про наявність майна, достатнього для покриття судових витрат не вказано і доказів цьому до заяви не додано, що вказує на порушення вказаної норми.

При цьому суд виходить з того, що за відсутності майна для цих цілей у боржника кредитор, який має вимоги до боржника, або має звертатись із заявою про порушення процедури банкрутства та фінансувати її проведення (якщо зацікавлений у її проведенні відповідно до Закону), або має відмовитись від вимог до боржника і списати безнадійну заборгованість.

Також боржником заявлено клопотання звільнити його від сплати судового збору за подання заяви, мотивоване тим, що активи у боржника майже відсутні, що вартість майна складає лише 8604 грн., що коштів для оплати роботи арбітражного керуючого у підприємства немає".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити її від сплати судового збору у разі дотримання визначених цією статтею умов та якщо її віднесено до переліку осіб, вказаних у частині першій цієї статті. Боржника до переліку цих осіб не віднесено, обставин дотримання визначених законом умов у клопотанні не вказано та доказів на їх підтвердження не надано. У звязку з цим клопотання про звільнення боржника від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.15 Закону господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо заява не відповідає змісту вимог, зазначених у цьому Законі.

Після усунення допущених порушень заяву може бути подано у загальному порядку.

Керуючись абз.3 і 4 ч.1 ст.15 Закону4212, суд

УХВАЛИВ:

Повернути заяву комунального підприємства "Земля" Черкаської міської ради без дати і номера (вх.суду №2849/18 від 01.02.2018) з доданими до неї документами без розгляду.

Ухвала суду набрала законної сили 05.02.2018, однак може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-259 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.А. Хабазня

2