ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року Справа № 926/3927/17

За позовом фізичної особи-підприємця Константінова Дмитра Миколайовича смт. Овідіополь, Овіліопольського району, Одеської області

до відповідача фізичної особи-підприємця Папошнікова Сергія Вячеславовича м. Чернівці

про стягнення 126948,91 грн.

Суддя Бутирський А.А.

Представники сторін:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - не з'явився

У судовому засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець Константінов Дмитро Миколайович смт. Овідіополь, Овіліопольського району, Одеської області звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця Папошнікова Сергія Вячеславовича м. Чернівці про стягнення 126948,91 грн. заборгованості, з них: 24938,14 грн. основного боргу, 6747,08 грн. збитків, заподіяних інфляцією та 95263,69 грн. пені, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу товару № Р03-00023 від 03.09.2013 р.

Ухвалою від 04.12.2017 р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 20.12.2017 р.

Розгляд справи здійснюється згідно положень Господарського процесуального кодексу України у редакції, яка діє з 15.12.2017 р.

20.12.2017 р. позивач у судове засідання не з'явився, проте надав клопотання, в якому просив розгляд справи провести за його відсутності.

Ухвалою від 20.12.2017 р. розгляд справи відкладено на 15.01.2018 р., а позивача зобов'язано надати суду докази державної реєстрації відповідача та оригінали документів, доданих до позовної заяви, для огляду.

15.01.2018 р. сторони у судове засідання не з'явилися, позивач вимоги суду не виконав. Проте, позивач надав клопотання про перенесення розгляду справи з метою надання часу для підготовки та отримання документів судом.

Ухвалою від 15.01.2018 р. вирішення спору перенесено на 05.02.2018 р., а позивача повторно зобов'язано надати для огляду оригінали зазначених вище письмових доказів.

05.02.2018 р. позивач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, витребувані докази не представив, хоча і був повідомлений про час і місце слухання справи належним чином. При цьому неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач також не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні.

Розглянувши подані документи, з'ясувавши обставини справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Позивач, як на підставу виникнення цивільних прав та обов'язків щодо відповідача, посилається на існування договору купівлі-продажу товару № Р03-00155 від 02.04.2014 р.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Копія договору купівлі-продажу товару № Р03-00023 від 03.09.2013 р., яку надав позивач, не містить підпису останнього, а відтак відсутні підстави вважати, що між сторонами взагалі укладався згаданий договір, а тому зобов'язання між сторонами також не виникали.

Так само, копія акту звірки № 633 від 23.01.2017 р. не підписана позивачем, отже є одностороннім документом, і як наслідок, зобов'язання між сторонами з цього документу також не виникали.

У позовній заяві позивач посилається на існування видаткової накладної № 9586 від 21.09.2015 р., проте сама накладна до позову не додана.

Згідно ч. 2 ст. 61 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 61 Господарського процесуального кодексу України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивачем не подано оригіналів договору купівлі-продажу від 03.09.2013 р. та акту звірки № 633 від 23.01.2017 р., суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, а відтак згадані докази не беруться судом до уваги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). Проте, позивач не довів існування між сторонами правовідносин, а тому у відповідача відсутні зобов'язання щодо оплати товару, який він не отримував, у зв'язку з чим у позові слід відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.02.2018 р.

Суддя Бутирський А.А.