ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2018р. Справа №914/2595/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань Виннику В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Модем», м.Львів

про стягнення 2790,66грн. заборгованості

За участю представників:

від позивача - не з»явився,

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Модем», м.Львів 2790,66грн. заборгованості. Позовні вимоги мотивовані нормами договору на оренду нежитлових приміщень № 5082 від 01.03.1994р., рішенням Господарського суду Львівської області від 22.11.2016р. у справі № 914/2354/16, а також нормами ст.ст. 18-19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 11, 202, 509, 510, 526, 625, 762 ЦК України, ст.ст.193, 286 ГК України.

Ухвалою суду від 14.12.2017р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду та справу призначено до розгляду на 29.01.2018р.

15.12.2017р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до підпункту 9 пункту 1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України за правилами передбаченим цим Кодексом, у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.01.2018р. розгляд справи відкладено на 12.02.2018р.

В судове засідання, 12.02.2018р., позивач та відповідач не з»явилися, причин неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення, 05.02.2018р., їм поштових відправлень суду

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, з огляду на наступне.

01.03.1994 року між Фондом комунального майна м.Львова, функції та повноваження якого у сфері управління майном територіальної громади м.Львова на даний час здійснює Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (позивач, за Договором - Орендодавець) та відповідачем (за Договором - Орендар) укладено Договір на оренду нежитлових приміщень №5082 (надалі - Договір). Згідно з пунктами 1,4 Договору, позивач на підставі угоди від 21.01.1991 року з ЖЕК-507 Червоноармійського району м.Львова, Наказу №69 від 6.11.1991 року Фонду державного майна України, розпорядження про перереєстрацію №1754 від 27.11.1991 року до узаконення передав, а відповідач прийняв в оренду з 21.01.1991 року на термін невизначений в користування нежитлові приміщення за адресою: м.Львів, вул.Мучна,3 індекс 7-2, 7-3, 7-4, 1 - чотири приміщення під контору загальною площею 28,8 кв.м. За здане в оренду приміщення відповідач повинен щомісяця до 10 числа місяця за попередній місяць сплачувати позивачу орендну плату у встановленому розмірі.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.11.2016 р. у справі № 914/2354/16, яке набрало законної сили, розірвано Договір оренди № 5082 вд 01.03.1994р. нежитлових приміщень; виселено відповідача з нежитлових приміщень загальною площею 28,8 м. кв., що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Мучна,3; стягнуто з відповідача на користь позивача 2719,37грн. боргу з орендної плати, яка виникла за період з 01.09.2014р. по 30.04.2016р. Це рішення суду набрало законної сили 06.12.2016 р. Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 53720367 від 27.04.2017 р. рішення суду в частині виселення відповідача з орендованих приміщень виконано в повному обсязі.

При цьому, як вбачається з рішення господарського суду Львівської області від 22.11.2016р. у справі № 914/2354/16 та доданої до матеріалів цієї справи довідки № 4-2302-667, при прийнятті рішення про стягнення заборгованості з орендної плати суд виходив з того, що місячна орендна плата за квітень 2016р. становила 163,46грн. Частиною 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Між сторонами у справі виникло зобов'язання з приводу оренди нерухомого майна на підставі Договору оренди в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Тотожні норми права закріплені у частині першій статті 283 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Відповідно до пункту 4 Договору орендар зобов'язувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 4 Договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця до 10 числа місяця за попередній місяць.

Відповідно до п.13 Постанови Кабінету Міністрів України № 786 «Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», яка діяла протягом спірного періоду, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем орендна плата за користування об»єктом оренди вносилась не вчасно та не в повному обсязі, визначеному умовами Договору, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 2790,66грн. за період з травня 2016р. по квітень 2017р. На підтвердження наведеного позивачем подано суду довідку від 11.12.2017р. № 4-2302-1734. Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи № 914/2354/16 (довідка позивача № 4-2302-667 по розрахунку орендної плати, а.с.16) рішенням господарського суду Львівської області від 22.11.2016 р., яке набрало законної сили 06.12.2016 р., стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 01.09.2014 р. по 30.04.2016 р. сумі 2719,37грн.

Здійснивши обрахунок заявленої позивачем до стягнення заборгованості, суд прийшов до висновку, що вона підлягає задовленню частково в сумі 1195,65 грн. за період з травня 2016р. по 06.12.2016р., у зв»язку з допущеними помилками при її обрахунку. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає, оскільки 1595,01грн. не є заборгованістю за Договором оренди, а є фактично неустойкою за несвоєчасне повернення майна. Позивач з вимогою про стягнення неустойки на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України до суду не звертався, що вбачається із змісту позовної заяви, її прохальної частини та норм Закону якими він мотивує позовні вимоги.

Відтак, обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1195,65грн. заборгованості з орендної плати за період з 01.05.2016р. по 06.12.2016р. включно.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2,3,13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Модем» (79035, м.Львів, вул.Пасічна,160, ) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 1195,65грн. заборгованості з орендної плати, 685,52грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому Главою 1 Розділу ІV ГПК України.

Повне рішення складено 16.02.2018р.

Суддя Бортник О.Ю.