ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" січня 2018 р. Cправа № 902/1029/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «КОНСАЛТ-АВТО» (вул. Польова, 21, оф. 114, м. Київ, 03056)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ФЕРМА «КЛИМЕНТАЛЬ»

(вул. Пирогова, 37, м. Вінниця, 21018)

про стягнення 41502,89 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача, ОСОБА_1 за довіреністю №б/н від 09.10.2017р.;

відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з підбору автомобілів "КОНСАЛТ-АВТО" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО ФЕРМА "КЛИМЕНТАЛЬ" про стягнення 41502,89 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом від 11.09.2017 р. № 11/09-1 в частині проведення розрахунків за надані послуги.

Ухвалою суду від 23.11.2017р за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1029/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2017р та зобов'язано сторін надати необхідні для вирішення спору докази.

Ухвалою суду від 14.12.2017р розгляд справи відкладено на 16.01.2018р. з підстав невиконання сторонами вимог ухвали суду в частині надання доказів.

Керуючись розділом XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р., ухвалою суду від 16.01.2018р прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до глави 10 Господарського-процесуального кодексу України.

На визначену судом дату з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався, визначених ухвалами суду не подав. Ухвала суду від 14.12.2017р відповідачем отримана під розписку 22.12.2017р, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення вх. номер суду 8069 від 2812.2017р.

При цьому суд зважає на положення ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 4 та 5 ч. 6 якої визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідних судових процесуальних документів.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому, статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183, Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

11.09.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «КОНСАЛТ-АВТО» (позивач, за договором Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІО ФЕРМА «КЛИМЕНТАЛЬ» (відповідач, за договором Клієнт) укладено договір № 11/09-1 про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом (надалі Договір).

Згідно з предметом даного Договору, Експедитор зобовязується за плату і за рахунок Клієнта організувати перевезення вантажу Клієнта автомобільним транспортом.

Відповідно до п. 3.1. Договору, на кожне перевезення, за погодженням між Сторонами, оформлюється Заявка, яка складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Клієнта і відбитка круглої печатки клієнта і передається Експедитору за допомогою факсимільного звязку та є невідємною частиною Договору.

Пунктом 4.1.4 Договору визначено, що Клієнт зобовязується забезпечити належне оформлення шляхових листів, товарно-транспортних накладних, CMR, TIR-CARNET та інших документів (ліцензій, страховок та ін.) на вантаж, які є необхідними для безперешкодного перевезення вантажу за вказаним у Заявці маршрутом у терміни, узгоджені сторонами.

Згідно з п. 4.1.9 Договору Клієнт зобовязується оплатити Експедитору вартість Послуг, повязаних з організацією перевезення вантажу.

Вартість (ціна) Договору складається із вартості наданих за Договором Послуг, яка обумовлюється Сторонами в Заявці, що є невідємною частиною цього Договору, і коригується за фактично здійсненими обсягами перевезення та/або залежно від наявності додаткових документально підтверджених витрат Експедитора, повязаних з виконанням даного Договору, при підписанні акту приймання-передачі наданих послуг. Документи, що підтверджують фактично здійснені обсяги перевезення та наявність додаткових витрат Експедитора, є визначальними при визначеності вартості Послуг в акті приймання-передачі наданих послуг(п.5.1 Договору).

Згідно з п. 5.2 Договору Клієнт оплачує послуги Експедитора на підставі погодженої Сторонами Заявки, згідно з виставленим рахунком.

Остаточні розрахунки між Сторонами даного Договору здійснюються на підставі акту наданих послуг протягом до 7 банківських днів з моменту отримання оригіналів повного комплекту документів (п. 5.3 Договору ).

Договір набирає законної сили з моменту підписання і діє до 31.12.2017 р. або до повного виконання Сторонами прийнятих зобовязань (п. 10.1 Договору).

Судом встановлено, що 13.09.2017 р. сторонами погоджено заявку №927 на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до якої Позивач зобовязався організувати перевезення вантажу жито органічне 22 тони, 2 біг-бега за маршрутом: Україна, смт. Романів Німеччина, Дрезден. Вартість послуг за даною заявкою склала 1300 Євро по курсу НБУ на дату розвантаження+600 грн. за переадресування, зі строком оплати на протязі 3 (трьох) днів після розвантаження.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної СMR №909219 позивачем надані обумовлені в заявці № 927 від 13.09.2017р транспортно-експедиційні послуги.

З метою виконання умов Договору Позивач надіслав відповідачеві рекомендованим листом рахунок на оплату № 975 від 25.09.2017р. та акт надання послуг № 967 від 25.09.2017 р. на суму 41 434, 89 грн. Факт надсилання вказаних документів на адресу Відповідача підтверджується фіскальним чеком №7771 від 11.10.2017 р. та списком на відправлення рекомендованих листів по Україні від 11.10.2017 р.

Згідно відомостей з веб-сервісу офіційного сайту ПАТ «УКРПОШТА» рекомендований лист за №968 був отриманий Відповідачем 13.10.2017 р..

Проте, матеріали справи свідчать про невиконання Відповідачем зобовязань за Договором в частині проведення розрахунків.

Таким чином, суд приходить до висновку про належне виконання позивачем свого зобов'язання щодо надання транспортно-експедиційних послуг та направлення відповідачу усіх необхідних документів, порушення відповідачем обов'язку по оплаті наданих позивачем послуг на суму 41 434,89 грн.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1, 6 ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та віддати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної) відповідно до вимог законодавства.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 41 434,89 грн. правомірною та обґрунтованою з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Поряд з цим, за порушення Відповідачем взятих на себе зобов'язань, Позивачем заявлено до стягнення 68,00 грн. 3% річних за період з 24.10.2017р по 13.11.2017р.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з розрахунку ціни позову, позивачем проведено нарахування трьох відсотків річних в період з 24.10.2017р по 13.11.2017р.

Суд не може погодитись з датою прострочення зобовязання, визначеною позивачем, зважаючи на наступне.

Виходячи з положень п. 5.3 Договору остаточні розрахунки між Сторонами даного Договору здійснюються на підставі акту наданих послуг протягом до 7 банківських днів з моменту отримання оригіналів повного комплекту документів.

Згідно відомостей з веб-сервісу офіційного сайту ПАТ «УКРПОШТА» рекомендований лист за №968 був отриманий Відповідачем 13.10.2017 р..

З врахуванням наведеного, датою порушення зобовязання є 25.10.2017р, і відповідно нарахування 3% річних можливе саме з цієї дати.

Здійснивши, за допомогою бази даних "ЛІГА ЗАКОН", перерахунок трьох відсотків річних, судом встановлено, що вказана помилка не вплинула на загальну суму відсотків, заявлених позивачем до стягнення, у звязку з чим зазначена вимога підлягає задоволенню в повному обсязі. (розрахунок додається)

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються 1600,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ФЕРМА «КЛИМЕНТАЛЬ» (вул. Пирогова, 37, м. Вінниця, 21018, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство з підбору автомобілів «КОНСАЛТ-АВТО» (юридична адреса: вул. Польова, 21, офіс 114, м. Київ, 03056; поштова адреса: вул. Ігорівська, 1/8, м. Київ, 04070, ) 41 434 (сорок одну тисячу чотириста тридцять чотири) грн. 89 коп. боргу; 68 (шістдесят вісім) грн. 00 коп. 3% річних та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 19 січня 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Ігорівська, 1/8, м. Київ, 04070)

3 - відповідачу (вул. Пирогова, 37, м. Вінниця, 21018)