ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2762/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Б.П. Топольницькій

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства „ОСОБА_2 морський торговельний порт до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_2 філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація ОСОБА_2 морського порту) про стягнення заборгованості в загальній сумі 19173,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „ОСОБА_2 морський торговельний порт звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_2 філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація ОСОБА_2 морського порту) про стягнення заборгованості за надані послуги флоту портового в загальній сумі 19173,52 грн., у т.ч.: 17448,07 грн. основного боргу, 347,05 грн. 3% річних, 1378,40 грн. інфляційних втрат, посилаючись на наступне.

17 лютого 2017 р. о 22 год. 45 хв. ділянка акваторії порту Ізмаїл від 94 км до 93 км була заблокована плавучим льодом. В 23 год. 25 хв. під тиском льоду були зірвані зі штатних місць два ліхтери та понтон № 14 з причалу № 0, а також т/х «ZAKAMSK» від причалу № 3 та т/х «TYUMEN-1» від причалу № 6. Як вказує позивач, в 23 год. 50 хв. для виконання аварійно-рятувальних робіт по ліквідації наслідків дії льоду та відведення зірваних суден в безпечне місце, розпорядженням капітана морського порту було задіяно судно ДП «ОСОБА_2 морський торговельний порт» буксир «Портовий-5». В подальшому це судно виконувало роботи на акваторії порту по визволенню суден з льоду та відведення їх в безпечне місце.

Наразі позивач вказує, що відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 12.11.2015 р. № 467 про організацію льодових операцій координаторами з проведення льодових операцій в акваторіях морських портів у період льодової кампанії призначено капітанів морських портів відповідних філій ДП «Адміністрація морських портів України», у Дунайському регіоні (морські порти Ізмаїл, Усть-Дунайськ, Рені) - капітан морського порту Ізмаїл.

У відповідності до п. 8.2.1.13 Обовязкових постанов по морському порту Ізмаїл у разі виникнення аварійних ситуацій усі буксирні судна, які перебувають у порту Ізмаїл, переходять в оперативне підпорядкування капітану морського порту Ізмаїл та виконують його розпорядження.

Також позивач посилається на п. 1.7 Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.03.2013 р. № 190, за яким розпорядження капітана морського порту з питань забезпечення безпеки мореплавства і порядку в морському порту, що належать до його компетенції, обовязкові для всіх суден, юридичних і фізичних осіб, які перебувають в акваторії та на території цього морського порту.

Згідно з п. 9.2.2 Обовязкових постанов по морському порту Ізмаїл про початок і закінчення льодової кампанії у портових водах оголошує капітан морського порту Ізмаїл, виходячи із фактичної льодової обстановки у портових водах, та інформує про це зацікавлені організації.

За ствердженнями позивача, ДП «ІЗМ МТП» було отримано від капітана морського порту ОСОБА_2 філії ДП «Адміністрація морський портів України» лист від 10.01.2017 р. № 10/07/92 про оголошення льодової кампанії Дунайському регіону. Як вказано в журналі диспетчерської з реєстрації маневрових робіт буксирами флоту портового, усі маневрові роботи виконані з 23:30 17.02.2017 р. по 08:00 18.02.2017 р. здійснювались за вказівкою льодового штабу по ліквідації НС.

Так, позивач зазначає, що по завданню оперативного штабу ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій у звязку з льодовою кампанією по Дунайському регіону буксир «Портовий-5» був задіяний у рятуванні понтона № 14 з 03:30 по 05:20 18.02.2017 р., на підставі чого ДП «ОСОБА_2 морський торговельний порт» було виставлено рахунок № 39/6 від 20.02.2017 р. за послуги флоту портового на суму 17448,07 грн. Наразі позивач вказує, що доказом надання послуг та підставою виставлення рахунку є наряд-завдання на проведення портових робіт 18.02.2017 р. з 03:30 по 05:20. Даний рахунок було направлено до ОСОБА_2 філії ДП «Адміністрація морських портів України» листом від 21.02.2017 р. № 35/01-07/109.

Проте, за ствердженнями позивача, жодної відповіді та оплати на адресу ДП «ІЗМ МТП» не надходило. Крім того, позивач вказує, що ДП «ОСОБА_2 морський торговельний порт» було направлено капітану морського порту Ізмаїл запит на інформацію від 07.09.2017 р. № 03-08/265 з проханням підтвердити місцезнаходження буксиру «Портовий-5». У відповідь на запит ДП «ІЗМ МТП» було отримано відповідь капітана морського порту ОСОБА_2 філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 19.09.2017 р. № 453/07/79 з підтвердженням знаходження буксиру «Портовий-5» у розпорядженні капітана морського порту для виконання аварійно-рятувальних робіт по ліквідації наслідків дії льоду та відведення зірваних суден в безпечне місце.

Посилаючись на положення ст. 509, 526 ЦК України, ст. 173 ГК України, позивач вказує, що у відповідача існує зобовязання з оплати послуг буксиру на суму 17448,07 грн.

При цьому у звязку з несплатою відповідачем вказаних послуг позивач нарахував 3% річних в сумі 347,05 грн. та інфляційні втрати в сумі 1378,40 грн. Таким чином, позивач зазначає, що загальна сума заборгованості ОСОБА_2 філії ДП «АМПУ» перед ДП «ІЗМ МТП» становить 19173,52 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.11.2017 р. позовну заяву ДП „ОСОБА_2 морський торговельний порт прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/2762/17, при цьому справу призначено до розгляду в засіданні суду.

У звязку з набранням 15.12.2017 р. чинності Господарським процесуальним кодексом України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2017 р. постановлено справу № 916/2762/17 за позовом Державного підприємства „ОСОБА_2 морський торговельний порт до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_2 філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація ОСОБА_2 морського порту) про стягнення заборгованості в загальній сумі 19173,52 грн. розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії переходу до розгляду справи по суті. При цьому вказаною ухвалою суду розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні на 12 січня 2018 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.01.2018 р. у справі № 916/2762/17 у звязку з відрядженням судді Петрова В.С. з 11 по 12 січня 2018 р. судове засідання призначено на 22.01.2018 р.

В засіданні суду 22.01.2018 р. оголошувалась перерва до 26.01.2018 р. в порядку ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач із заявленими позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та неправомірними з підстав, зазначених у відзиві на позов (а.с. 72-74). Зокрема, відповідач зазначає, що ОСОБА_2 філія ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація ОСОБА_2 морського порту) є відокремленим структурним підрозділом ДП «Адміністрація морських портів України» без статусу юридичної особи, відтак не може бути належним відповідачем у справі. Також, на думку відповідача, жодних із визначених законодавством підстав виникнення у відповідача перед позивачем зобов'язань не настали (не відбулись), відтак достатніх та належних правових підстав набуття майна (отримання грошей) у позивача немає. Крім того, відповідач пояснив, що з матеріалів справи випливає те, що в аварійній ситуації опинилися 5 суден, в тому числі належний ДП «АМПУ» понтон № 14. З журналу реєстрації маневрових робіт буксирами флоту портового жодним чином не вбачається, які саме буксири ДП «ІЗМ МТП» виконували аварійно-рятувальні роботи в акваторії порту, які плаводиниці (з числа тих, що потрапили у аварійну ситуацію в цей період, як зазначено вище) були буксировані та якими саме суднами позивача, кількість витраченого на це часу тощо. При цьому, як вказує відповідач, згідно наявної довідки капітана порту в рятувальній операції в цей же час приймали участь також і інші судна позивача - т/х «Портовий-8», т/х «Портовий-22», т/х «К.Галкін», а підтвердження буксирування понтону № 14 (належного ДП «АМПУ») саме з 03:30 по 05:20 18.02.2017 р, як стверджує позивач, саме т/х «Портовий-5» (належний ДП «ІЗМ МТП») ця довідка не містить. Крім того, стосовно долученої позивачем до матеріалів справи копії Наряду-завдання на проведення портових робіт від 18.02.2017 р. відповідач вказує, що зазначений документ, призначений для формулювання/постановки завдання, з якоїсь причини одразу містить чіткий час початку та завершення певної операції (03:30 - 05:20 18.02.2017), при тому, що судно, як стверджує сам позивач, вже працювало в режимі аварійно-рятувальних робіт з 23:50 17.02.2017 р. Так, на думку відповідача, зазначене свідчить про виготовлення документу «post factum», відтак жодного доказового значення він мати не може. Наразі відповідач зауважив, що жодних відміток представників ДП «АМПУ» - споживача послуги (Адміністрацією порту забезпечено цілодобове знаходження повноважних представників на території порту - диспетчери порту, офіцери служби морської безпеки тощо) як передбачено самою формою Наряду-завдання він не містить, відтак є одностороннім документом позивача та не може слугувати обєктивним доказом, що б свідчив про наявність тих чи інших обставин. Отже, відповідач зазначає, що наявними в матеріалах справи документами жодним чином не доведено буксирування належного ДП «АМПУ» понтону № 14 саме з 03:30 по 05:20 13.02.2017 р. саме т/х «Портовий-5», відтак достеменно не може бунт визначений ані сам факт роботи т/х «Портовий-5» в інтересах ДП «АМПУ», ані витрачений ним на це час, при цьому позивачем не надано навіть розрахунку витрат на підтвердження вартості роботи цього судна за годину. Відтак, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно листа капітана морського порту ОСОБА_2 філії ДП «Адміністрація морський портів України» від 10.01.2017 р. № 10/07/92 у звязку з погодними умовами, наявністю льодоходу 90% по всьому Дунайському регіону з 10.01.2017 р. було оголошено льодову кампанію Дунайському регіону.

Так, відповідно до п.п. 5.1.5, 5.3.11, 5.4.2.10 Обовязкових постанов по морському порту Ізмаїл, затверджених наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 19.07.2016 р. № 255, Капітан морського порту Ізмаїл забезпечує дотримання законодавства і правил щодо безпеки мореплавства та порядку в морському порту Ізмаїл

Згідно п. 9.2.2 Обовязкових постанов по морському порту Ізмаїл про початок і закінчення льодової кампанії у портових водах оголошує капітан морського порту Ізмаїл, виходячи із фактичної льодової обстановки у портових водах, та інформує про це зацікавлені організації.

Як передбачено п. 5 ст. 17 Закону України «Про морські порти України», обовязкові постанови по порту є обовязковими до виконання всіма юридичними і фізичними особами, які перебувають у морському порту, після їх обовязкової державної реєстрації та опублікування в Повідомленнях мореплавцям України.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 12.11.2015 р. № 467 про організацію льодових операцій координаторами з проведення льодових операцій в акваторіях морських портів у період льодової кампанії призначено капітанів морських портів відповідних філій ДП «Адміністрація морських портів України», у Дунайському регіоні (морські порти Ізмаїл, Усть-Дунайськ, Рені) - капітан морського порту Ізмаїл.

Як вказує позивач, 17 лютого 2017 р. о 22 год. 45 хв. ділянка акваторії порту Ізмаїл від 94 км до 93 км була заблокована плавучим льодом. В 23 год. 25 хв. під тиском льоду були зірвані зі штатних місць два ліхтери та понтон № 14 з причалу № 0, а також т/х «ZAKAMSK» від причалу № 3 та т/х «TYUMEN-1» від причалу № 6. Так, о 23 год. 50 хв. для виконання аварійно-рятувальних робіт по ліквідації наслідків дії льоду та відведення зірваних суден в безпечне місце, розпорядженням капітана морського порту було задіяно судно ДП «ОСОБА_2 морський торговельний порт» буксир «Портовий-5». В подальшому це судно виконувало роботи на акваторії порту по визволенню суден з льоду та відведення їх в безпечне місце.

Так, згідно п. 8.2.1.13 Обовязкових постанов по морському порту Ізмаїл у разі виникнення аварійних ситуацій усі буксирні судна, які перебувають у порту Ізмаїл, переходять в оперативне підпорядкування капітану морського порту Ізмаїл та виконують його розпорядження.

В ч. 1 ст. 79 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що розпорядження капітана морського порту з питань забезпечення безпеки мореплавства і порядку в морському порту, що належать до його компетенції, обовязкові для всіх суден, юридичних та фізичних осіб, які перебувають в акваторії та на території цього морського порту.

Також в п. 1.7 Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 27.03.2013 р. № 190, визначено, що розпорядження капітана морського порту з питань забезпечення безпеки мореплавства і порядку в морському порту, що належать до його компетенції, обовязкові для всіх суден, юридичних і фізичних осіб, які перебувають в акваторії та на території цього морського порту.

Як зазначено в Журналі диспетчерської з реєстрації маневрових робіт буксирами флоту портового, усі маневрові роботи, виконані з 23:30 17.02.2017 р. по 08:00 18.02.2017 р., здійснювались за вказівкою льодового штабу по ліквідації НС.

Відповідно до п.п. 9.2.1, 9.2.3, 9.2.15 Обовязкових постанов по морському порту Ізмаїл для керування криголамними проведеннями у портових водах начальник адміністрації морського порту Ізмаїл щорічно призначає оперативний штаб з криголамного проведення на чолі з капітаном морського порту Ізмаїл. На період льодової кампанії начальнику оперативного штабу з криголамного проведення підпорядковуються усі служби та відділи морського порту Ізмаїл з усіх питань, повязаних з льодовими операціями. Нагляд і контроль за криголамним проведенням суден на підходах до порту Ізмаїл і в межах його акваторії здійснюється капітаном морського порту Ізмаїл.

Так, саме по завданню оперативного штабу ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій у звязку з льодовою кампанією по Дунайському регіону буксир «Портовий-5» був задіяний у рятуванні понтона № 14 з 03:30 по 05:20 18.02.2017 р. На підставі викладеного, ДП «ОСОБА_2 морський торговельний порт» було виставлено відповідачу рахунок № 39/6 від 20.02.2017 р. за послуги флоту портового на суму 17448,07 грн. (а.с. 50), який було направлено до ОСОБА_2 філії ДП «Адміністрація морських портів України» листом від 21.02.2017 р. № 35/01-07/109 (а.с. 52). В свою чергу на вказаний лист позивача ОСОБА_2 філією ДП «Адміністрація морських портів України» в своєму листі від 17.03.2017 р. № 403/11/10-17 (а.с. 112-113) повідомлено про відсутність договірних відносин між підприємствами, а також, з огляду на ненадання доказів на підтвердження факту надання послуг, вимоги позивача про оплату послуг залишено без задоволення.

Відтак, несплата відповідачем вказаного рахунку за надані послуги буксиру стала підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як зясовано судом та не спростовано відповідачем, у звязку з льодовою кампанією по Дунайському регіону буксир «Портовий-5» ДП «ОСОБА_2 морський торговельний порт» був задіяний у рятуванні понтона № 14 18.02.2017 р. Доказом надання послуг буксиру є наряд-завдання на проведення портових робіт 18.02.2017 р. (а.с. 51).

При цьому ДП „ОСОБА_2 морський торговельний порт направлявся Капітану морського порту Ізмаїл запит на інформацію від 07.09.2017 р. № 03-08/265 з проханням підтвердити місцезнаходження буксиру «Портовий-5». Згідно листа Капітана морського порту ОСОБА_2 філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 19.09.2017 р. № 453/07/79 у відповідь на вказаний запит позивача було підтверджено знаходження буксиру «Портовий-5» у розпорядженні капітана морського порту для виконання аварійно-рятувальних робіт по ліквідації наслідків дії льоду та відведення зірваних суден в безпечне місце. До того ж на підтвердження факту перебування т/х „Портовий-5 у розпорядженні льодового штабу під керівництвом капітану порту позивачем згідно клопотання від 20.12.2017 р. до суду надано засвідчену копію Журналу вахтового старшого диспетчера змінного № 34-28 (а.с. 92-94), а також витяг з суднового журналу т/х „Портовий-5, засвідчений печаткою і підписом капітану т/х „Портовий-5 (а.с. 95).

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, надання з боку позивача послуг буксиру є підставою виникнення у відповідача зобов'язання оплатити вказані послуги відповідно до вимог чинного законодавства. Той факт, що між сторонами відсутні договірні відносини не свідчить про відсутність у відповідача обовязку сплатити надані послуги буксиру, оскільки надання цих послуг виникло внаслідок дій, а саме аварійно-рятувальних робіт по ліквідації наслідків дії льоду та відведення зірваних суден в безпечне місце.

Як зясовано судом, на оплату наданих послуг буксиру ДП «ОСОБА_2 морський торговельний порт» було виставлено відповідачу рахунок № 39/6 від 20.02.2017 р. на суму 17448,07 грн. (а.с. 50), який було отримано ОСОБА_2 філією ДП «Адміністрація морських портів України», про що свідчить лист останньої (а.с. 112-113), але не сплачений.

Наразі слід зазначити, що відповідачем під час розгляду справи факт надання позивачем послуг буксиру не спростовано, при цьому відповідач наголошував на відсутності доказів розрахунку вартості наданих послуг. Між тим на підтвердження вартості наданих послуг позивач згідно поданого до суду 26.01.2018 р. клопотання (а.с. 105-106) надав до суду засвідчену копію Наказу ДП «ОСОБА_2 морський торговельний порт» № 854/1 від 18.10.2016 р., яким затверджено та введено в дію місцеві тарифи на роботи (послуги) на 2017 рік. У п. 67 додатку 3 до вказаного Наказу зазначено вартість судно-годинного тарифу роботи т/х „Портовий-5, зокрема при здійсненні швартових операцій для всіх суден протягом періоду оголошеної льодової кампанії. Вартість робіт розрахована в гривні та визначена у доларовому еквіваленті і складає 269,00 дол. США за одну судно-годину роботи буксиру т/х „Портовий-5. В свою чергу вартість однієї години роботи т/х „Портовий-5 під час рятування понтона № 14 склала 7270,03 грн. без ПДВ, виходячи з курсу долара США відносно гривні, встановленого НБУ станом на 20.02.2017 р. Таким чином, загальна вартість послуг т/х „Портовий-5 за дві години роботи склала 14540,06 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ - 17448,07 грн. З огляду на вказане, суд вважає безпідставними заперечення відповідача стосовно розрахунку заявленої до стягнення суми боргу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, наявність спірної суми заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем наданих послуг або неможливості виконання цього зобовязання з поважних причин, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 17448,07 грн. за надані послуги буксиру.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 347,05 грн. та інфляційних втрат в сумі 1378,40 грн. суд зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов'язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що строк виконання відповідачем зобовязання з оплати наданих визначений саме моментом предявлення позивачем вимоги про оплату на підставі рахунку № 39/6 від 20.02.2017 р., відповідно відповідач мав оплатити такий рахунок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, але не сплатив його.

З огляду на існування у відповідача заборгованості за надані послуги, що не спростовано відповідачем, відповідач є таким, що прострочив виконання зобовязання.

Наразі слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази щодо дати отримання відповідачем рахунку № 39/6 від 20.02.2017 р. на оплату послуг буксиру, однак, з огляду на лист ОСОБА_2 філії ДП «Адміністрація морських портів України від 17.03.2017 р. № 403/11/10-17 (а.с. 112-113) про відмову в оплаті послуг буксиру, суд доходить до висновку про порушення відповідачем зобовязання з оплати послуг, починаючи з 17.03.2017 р.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту предявлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобовязання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

При цьому застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань.

Враховуючи вищенаведене та невиконання відповідачем зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг буксиру, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано відповідачу 3% річних на існуючу суму боргу. З урахуванням встановленого судом моменту, з якого мало місце прострочення відповідачем зобовязання з оплати послуг, судом перераховано суму 3% річних та встановлено, що за період з 17.03.2017 р. по 05.11.2017 р. (до дати позову) сума річних складає 335,58 грн. (17448,07 грн./100%х3%/365 дн. х 234 дн.).

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 р. зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

З огляду на наявність прострочення виконання відповідачем зобовязання з оплати послуг буксиру, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано інфляційні втрати на існуючу суму боргу. Враховуючи викладене та з огляду на положення законодавства, судом було перевірено наведений позивачем у позові розрахунок інфляційних нарахувань на існуючу суму боргу та встановлено, що вказаний розрахунок інфляційних нарахувань за період з березня 2017 року по вересень 2017 року в загальній сумі 1378,40 грн. є невірним, оскільки здійснений з обранням невірного індексу інфляції у дійсному періоді прострочення. У звязку з цим судом здійснено самостійно перерахунок інфляційних втрат із врахуванням визначеного Державною службою статистики України індексу інфляції, що мав місце у встановленому судом періоді прострочення з 17.03.2017 року по 05.11.2017 року (до дати позову) та становить 1,073. Зокрема, розмір інфляційних збитків складає 1273,71 грн. (17448,07 грн. (сума боргу) х 1,073 (сукупний індекс інфляції) 17448,07 грн.), а не 1378,40 грн., як заявлено у позові.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ДП „ОСОБА_2 морський торговельний порт обґрунтовані частково, у звязку з чим підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

У звязку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Державного підприємства „ОСОБА_2 морський торговельний порт до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_2 філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація ОСОБА_2 морського порту) про стягнення заборгованості в загальній сумі 19173,52 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14; ) в особі ОСОБА_2 філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація ОСОБА_2 морського порту) (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, 4; ) на користь Державного підприємства „ОСОБА_2 морський торговельний порт (68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 7; ) основний борг в сумі 17448/сімнадцять тисяч чотириста сорок вісім/грн. 07 коп., 3% річних в сумі 335/триста тридцять пять/грн. 58 коп., інфляційні втрати в сумі 1273/одна тисяча двісті сімдесят три/грн. 71 коп., витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 1590/одна тисяча пятсот девяносто/грн. 31 коп.

3. В задоволенні решти позову Державного підприємства „ОСОБА_2 морський торговельний порт до Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі ОСОБА_2 філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація ОСОБА_2 морського порту) відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 лютого 2018 р.

Суддя В.С. Петров