ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.02.2018 р. Справа № 905/2804/17

Господарський суд Донецької області в складі головуючого судді Чернової О.В.

при секретарі судового засідання Часовському Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Покровськ, Донецька область

до відповідача Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області

про стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 161946,23 грн. та 3% річних в розмірі 16753,94 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кочко В.В. за довіреністю №01.3-3 від 03.01.2018 р.

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Покровськ, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області м. Маріуполь Донецька область про стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 161946,23 грн. та 3% річних в розмірі 16753,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строку виконання зобов`язання за договором підряду №2-56 від 12.06.2013р.,у зв'язку з чим нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 16753,94 грн., та інфляційні нарахування у розмірі 161946,23 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 524-526, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.4,162-164, Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 03.08.2017р.), відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду справи №905/2804/17 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.12.2017р. позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2804/17.

16.01.2018р. через канцелярію господарського суду Донецької області Відповідач надав відзив №01.3-59 від 12.01.2018р., в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних заявлені поза межами строку позовної давності. Крім того, вважав, що позивачем неправомірно включено у період часу, за який може здійснюватись стягнення інфляційних нарахувань та річних відсотків дату здійснення відповідачем розрахунку за виконані роботи. Просив справу розглянути у відсутність представника відповідача.

У підготовчому судовому засіданні ухвалою господарського суду Донецької області від 16.01.2018р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь Донецька область.

30.01.2018р. у підготовчому судовому засіданні суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.02.2018 р.

Представник Позивача у судове засідання 08.02.2018 р. не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних, з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд встановив таке.

12.06.2013р. між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (Замовник) та ДП "Донецький облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Підрядник) був укладений договір №2-56, за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання за завданням замовника своїми силами і засобами, на власний ризик виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги від (Н-21)-Мануйлівка -Дмитрівка , км 0+000 - км 7+100 (об`єкт) відповідно до затвердженої кошторисної документації та в обумовлений цим договором термін, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п.2.1. договору договірна ціна послуг (робіт), надання яких доручається Підряднику, становить 19571775,60 грн., у тому числі: ПДВ - 3261962,60 грн.

Відповідно до п.3.1. договору підрядник розпочинає виконання робіт протягом 10 днів з моменту підписання договору і забезпечує їх завершення до 31.12.2014р.

Відповідно до п.12.1. договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в).

Відповідно до п.12.2. договору, до акта приймання виконаних будівельних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3).

Відповідно до п.17.1. договору (в редакції, погодженій сторонами у додатковій угоді від 12.10.2016р. до договору №2-56 від 12.06.2013р.), договір діє до 31.12.2017р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.03.2017р. у справі №905/293/17 позовні вимоги Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Служби автомобільних доріг в Донецькій області задоволені повністю. Вирішено стягнути з Служби автомобільних доріг в Донецькій області на користь Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" заборгованість за договором №2-56 від 12.06.2013р. у розмірі 195999,60 грн.

Судом встановлений факт виконання позивачем робіт за вказаним договором в сумі 195999,60 грн. та граничний строк оплати виконаних робіт - 30.01.2014 р.

Відповідач здійснив оплату суми основного боргу у розмірі 195999,60 грн. 30.08.2017р., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 30.08.2017р, у зв`язку з чим несвоєчасна оплата згідно умов договору №2-56 від 12.06.2013р. кваліфікується судом як порушення відповідачем грошових зобов'язань у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач - таким, що прострочив згідно ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України про обов'язковість договору для виконання сторонами.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних і інфляційної індексації за весь період прострочення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначена загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 та 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», до вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України).

Таким чином, враховуючи дату надсилання позовної заяви (05.12.2017р. - про що свідчить штам вхідної кореспонденцій на першій сторінці позовної заяви - а.с.3), трирічний строк позовної давності сплинув відносно вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, нарахованих за період з 25.10.2014р. по 04.12.2014р.

Крім того, враховуючи, приписи п.1.9. Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», відповідно до якого день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, позивачем неправомірно нараховано індекс інфліції та 3% річних за 30.08.2017 р.

У зв'язку з чим, з урахуванням заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд здійснивши розрахунок 3% річних, за період з 05.12.2014р. по 29.08.2017р., дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині у розмірі 16 077,34 грн.

За приписами абз. 3 п.3.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Отже, нарахування індексу інфляції можливе лише з 01.01.2015 р. до 01.08.2017 р.

Таким чином, здійснивши розрахунок інфляційних витрат, нарахованих за період 01.01.2015р. до 01.08.2017р., позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат підлягають частковому задоволенню в сумі 145 382,24 грн.

В зв'язку з чим, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Покровськ, Донецька область до Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області м. Маріуполь Донецька область про стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 161946,23 грн. та 3% річних в розмірі 16753,94 грн. - задовольнити частково.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг в Донецькій області (84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Уральська, 12, ) на користь Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Покровськ (85307, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України, 2, ) 16 077,34 грн. - 3% річних, 145 382,24 грн. - інфляційні витрати, а всього суму у розмірі 161 459,58 грн., та відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 2 421,91 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання поновного судового рішення, через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2018 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/