ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р.Справа № 922/4051/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі", м. Балаклія
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телур Фарм", м. Мерефа
про стягнення 39398,15 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телур Фарм" про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії № 547 від 01.04.2014 року в розмірі 39398,15 грн., з яких 33371,92 грн. за послуги з теплопостачання, 2716,27 грн. пені, 3004,96 грн. інфляційних втрат та 305,00 грн. 3% річних. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2017 року призначено справу №922/4051/17 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Розпочати у справі підготовче провадження і призначити підготовче засідання на 10 год. 30 хв. 16.01.2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.01.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження у справі № 922/4051/17 та справу призначено до розгляду по суті на 06.02.2018 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 05.02.2018 року від представника відповідача надійшло клопотання (вх. № 3117) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю представника ТОВ "Телур Фарм" бути присутнім у даному судовому засіданні, оскільки останній прийматиме участь у іншому судовому засіданні в Харківському апеляційному господарському суді.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 06.02.2018 року представник позивача надав клопотання (вх. № 3238, факс) про розгляд справи без участі представника КП Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі".

Відповідно до частини 3 ст. 196 ГПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, розглянувши вищезазначене клопотання, вважає його таким, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству, у зв`язку з чим задовольняє його.

Стосовно клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1,2 ст. 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Частиною 2 ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 04.12.2017 року було порушено провадження у справі та зобов`язано відповідача надати до суду відзив на позов з документами в його обґрунтування.

Крім того, ухвалою суду від 18.12.2017 року встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позовну заяву.

Проте відповідач в підготовче засідання, призначене на 16.01.2018 року не з`явився, відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що ухвалу суду від 18.12.2017 року було отримано відповідачем 26.12.2017 року, то строк, встановлений відповідачу на подачу відзиву на позов та документів в його обґрунтування сплив 10.01.2018 року.

Як вбачається з клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, останнім не зазначено про необхідність поновлення та встановлення нового процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву з доказами в його обґрунтування та взагалі не зазначено про те, що в майбутньому останнім можуть бути надані документи, в обґрунтування своєї правової позиції.

Також у своєму клопотанні відповідач посилається на необхідність бути присутнім у іншому судовому засіданні, проте доказів того, що розгляд іншої справи відбудеться саме у зазначений час, відповідачем не надано.

Крім того відповідачем не повідомлено з яких причин керівник ТОВ "Телур Фарм" не може бути присутнім у судовому засіданні.

Суд також звертає увагу відповідача, що явку представника відповідача не було визнано обов`язковою, а у відповідності до ст. 42 ГПК України, участь у судовому засіданні є правом сторони.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що явку відповідача в судове засідання не було визнано обов`язковою та участь у судових засіданнях є правом сторін, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову а задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання 06.02.2018 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка яка наявна в матеріалах справи.

Представник відповідача в судове засідання 06.02.2018 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про вручення.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Між Комунальним підприємством Балаклійської районної ради «Балаклійські теплові Мережі» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телур Фарм» (відповідачем), було укладено договір про постачання теплової енергії № 547 від 01.04.2014 р.

Відповідно до п. 1 Договору КП БРР «Балаклійські теплові мережі» (як Енергопостачальна організація) бере на себе зобовязання постачати Відповідачу ( як Споживачеві), розташованого за адресою: 64200, Харківська область, м. Балаклія вул. Жовтнева б.37., кв.2,3,4 (додаток 1в) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Відповідач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в міни, передбаченими Договором.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з 01 квітня 2014 року та діє по 31 грудня 2014 року.

Проте згідно п. 10.4 договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів припинення договору, суд дійшов висновку, що зазначений договір є пролонгованим.

Відповідно до п. 6.3 Договору Відповідач зобовязаний до 10 числа поточного місяця оплачувати за предявленням КП БРР «Балаклійські теплові мережі» рахунком

передбачувальний обєм споживання послуг теплопостачання у порядку передплати, не нижче рівня попереднього місяця. По закінченню місяця КП БРР «Балаклійські теплові мережі» до 5 числа наступного місяця виставляє рахунок за фактично відпущений обєм послуг.

Відповідно до п. 6.5 для споживачів, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається розрахунковим методом згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячних фактичних температур навколишнього повітря і теплоносія від теплових джерел Енергопостачальної організації, та втрат тепла в мережах споживача. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується або зараховується (у разі переплати) на наступний розрахунковий період не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Позивачем згідно розпорядження про початок опалювального сезону (2016-2017р.) №707р., на підставі корінця наряду про підключення до мережі опалення №49 від 10.10.16 р. та розпорядження про закінчення опалювального сезону №207 від 03.04.2017р. було здійснено постачання теплової енергії в повному обсязі.

Крім того, згідно розпорядження про початок опалювального сезону (2017-2018р.) №754 від 09.10.2017р., на підставі корінця наряду про підключення до мережі опалення №55 від 20.10.17 р. позивач продовжує постачати теплову енергію в приміщення відповідача за адресою: 64200, Харківська область, м. Балаклія вул. Жовтнева б.37.,кв.2,3,4.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено на адресу відповідача акти виконаннях робіт, які наявні в матеріалах справи.

Проте відповідач зазначені акти виконаних робіт не підписав не здійснив оплати за надані послуги з постачання теплової енергії у період з листопада 2016 року по квітень 2017 року та за жовтень 2017 року на загальну суму 33371,92 грн.

Також, на виконання умов договору, 22.08.2017 року позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом було направлено для підписання два примірники актів звірки розрахунків, які були підписані відповідачем (а.с. 77).

25.09.2017 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про сплату заборгованості за вих. № 710.

07.11.2017 року позивачем було повторно направлено на адресу відповідача два примірники акту звірки взаємних розрахунків, які було вручено останньому 09.11.2017 року.

Проте відповідач відповіді на претензію не надав, акт звірки не підписав та борг перед позивачем за поставлену теплову енергію в розмірі 33371,92 грн. не погасив, що й стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, відповідач у відповідності до умов договору має здійснювати оплату за поставлену теплову енергію до 10 числа поточного місяця, проте останнім не було виконано обов`язку щодо оплати поставленої теплової енергії, як то передбачено розділом 6 укладеного між сторонами договору.

Відповідач наявність заборгованості не спростував, відзиву на позов та документів, що підтверджували б сплату заборгованості, не надав.

Крім того, як вже було зазначено судом, заборгованість відповідача також підтверджується підписаним особа сторонами актом звірки взаємних розрахунків.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про постачання теплової енергії № 547 від 01.04.2014 року в розмірі 33371,92 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 2716,27 грн. пені, суд зазначає наступне.

Згідно до п.п.7.2.2 Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію - нараховується пеня на користь Енергопостачальної організації у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Пеня нараховується, починаючи з 16 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 2716,27 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо її задоволення.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 305,00 грн. 3% річних та 3004,96 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 305,00 грн. та 3004,96 грн. інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись статтями ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; 73, 74, 86, 129, 183, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телур Фарм" (62472, Харківська область, Харківській район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кімната 6-8, ) на користь Комунального підприємства Балаклійської районної ради "Балаклійські теплові мережі" (64200, Харківська область, м. Балаклія, вул. Алієва, 72, р/р 73 в філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 351823, ) 33371,92 грн. основного боргу, 2716,27 грн. пені, 3004,96 грн. інфляційних втрат, 305,00 грн. 3% річних та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09.02.2018 р.

Суддя ОСОБА_1

922/4051/17