ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2018 р. Справа № 921/576/16-г/6

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Данко Л.С.

Скрипчук О.С.,

секретар судового засідання Кіра М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Теребовлянського районного споживчого товариства за №2/414 від 07.07.2017р. (вх. № 01-05/3290/17 від 12.07.2017р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 25.05.2017р.

(суддя Шумський І.П.; повний текст рішення складено 26.05.2017р.)

у справі № 921/576/16-г/6

за позовом: Теребовлянського районного споживчого товариства (надалі Теребовлянське РайСТ)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Рогожинського Михайла Євгеновича (надалі ФОП Рогожинський М.Є.)

про стягнення неустойки в сумі 21060,00 грн. за неповернення орендованих приміщень згідно договору оренди №28 від 01.06.2015р.,

за участю:

від позивача: Помазанська С.І. - представник (довіреність №279 від 12.10.2015р.);

від відповідача: Рогожинський М.Є. (НОМЕР_1 від 03.04.2008р., виданий Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області),

ВСТАНОВИВ:

14.09.2016р. Теребовлянське РайСТ звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до ФОП Рогожинського М.Є. про стягнення неустойки в сумі 21060,00грн. за неповернення орендованих приміщень згідно договору оренди №28 від 01.06.2015р. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 25.05.2017р. у справі №921/576/16-г/6 (суддя Шумський І.П.) позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП Рогожинського М.Є. на користь Теребовлянського РайСТ - 10530,00 грн. неустойки та 689,00 грн. судового збору. Відмовлено в частині позовних вимог щодо стягнення 10530,00грн. неустойки.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.2017р. (головуючий-суддя Матущак О.І. судді: Кравчук Н.М., Мирутенко О.Л.) залишено без змін рішення господарського суду Тернопільської області від 25.05.2017р. у справі №921/576/16-г/6, апеляційну скаргу Теребовлянського РайСТ - без задоволення.

13.12.2017р. Вищий господарський суд України скасував постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.2017р., а справу №921/576/16-г/6 передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову ЛАГС від 23.08.2017р. у даній справі, Вищий господарський суд України вказав, що апеляційний господарський суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Вищий господарський суд України зазначив, що 17.08.2017р. позивач надав суду апеляційної інстанції додаткові докази, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Зокрема: копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2016р.; копію акту державного виконавця від 13.07.2017р. При цьому, апеляційний господарський суд, у порушення вимог ст. ст. 43, 101, 105 ГПК України, всебічно та об'єктивно не з'ясував причини неподання цих доказів до суду першої інстанції. Доводи, за якими апеляційна інстанція відхилила додатково подані позивачем докази, у постанові не наведені.

Як зазначалось вище, оскаржуваним рішенням господарського суду Тернопільської області від 25.05.2017р. у справі № 921/576/16-г/6 позов Теребовлянського РайСТ задоволено частково. Стягнуто з ФОП Рогожинського М.Є. на користь Теребовлянського РайСТ - 10530,00 грн. неустойки та 689,00 грн. судового збору. Відмовлено в стягненні 10530,00грн. неустойки.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочив повернення орендованого майна після припинення 01.05.2016р. дії договору, тому відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України повинен сплатити неустойку за фактичне користування приміщенням в сумі 10530,00 грн. (14040грн. - 3510грн.) за травень-серпень 2016 року. Суд зменшив розмір пені на суму здійснених відповідачем платежів, оскільки дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування після припинення 01.05.2016 дії договору оренди орендної плати як зобов'язання за договором. У стягненні неустойки за вересень - жовтень 2016 року суд відмовив з тих підстав, що судовими актами, які законної сили у судовій справі №921/341/16-г/11 за участю тих самих сторін встановлено, що ФОП Рогожинський М.Є. за відсутності для цього правових підстав і поважних причин займав об'єкти, що були предметом договору №28 від 01.06.2015 року, в період з травня по серпень 2016 року включно, і позивач не надав достатніх доказів зайняття відповідачем спірних приміщень ще й у вересні - жовтні 2016 року. Додатково суд зауважив, що у разі належного підтвердження факту продовження невиконання відповідачем рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.07.2016р. у справі №921/341/16-г/11 після 29.08.2016р. (з врахуванням ухвали від 23.09.2016 року про виправлення описки), Теребовлянське РайСТ вправі звернутись до суду за стягненням неустойки за відповідний період.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення не здобув доказів виселення відповідача з орендованих приміщень в шестимісячний термін, за який заявлено стягнення неустойки. Зазначає, що обов'язок сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання майна, яке виникло з договору оренди, не припиняється, оскільки його припинення у розумінні ст.795 ЦК України пов'язано не з закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами відповідного документа (акта) про повернення об'єкта оренди. Просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 25.05.2017р. у справі №921/576/16-г/6, прийняти нове рішення, яким повністю задоволити позовні вимоги.

Відповідач не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у позовній заяві і апеляційній скарзі.

Відповідач просив скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. При цьому апеляційної скарги не подавав.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Тернопільської області від 25.05.2017р. у справі №921/576/16-г/6.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2015р. між Теребовлянським районним споживчим товариством (орендодавець) та ФОП Рогожинським М.Є. (орендар) укладено договір оренди об'єкта нерухомості за №28, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування частину нежитлової будівлі, частину адмінбудинку ринку, загальною площею 65 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Теребовля, вул. Паращука, 7 (об'єкт оренди) (а.с.10-11, т.1).

В пункті 2.1 договору передбачено, що об'єкт оренди передається орендарю у термін не пізніше 3 днів після укладення цього договору за актом передачі, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору об'єкт оренди повертається орендодавцеві орендарем за актом приймання-передачі, в якому сторони зазначають склад об'єкта оренди, його стан та момент повернення, протягом 3 днів з моменту закінчення строку дії договору.

Згідно п.2.4 договору обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка є власником об'єкта оренди.

Орендодавець зобов'язується у разі закінчення строку дії цього договору, прийняти від орендаря об'єкт оренди на підставі відповідного акта приймання-передачі об'єкта оренди (п.п. 3.1.4 п. 3.1 договору).

У відповідності до п. 4.1 цей договір діє з 01 червня 2015 року по 01 травня 2016 року включно.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що загальний розмір орендної місячної плати за користування - 1755,00 грн.

У відповідності до п. 5.2договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок орендодавця до 10-го числа кожного місяця в якому здійснюється користування об'єктом оренди.

Сторони погодили, що за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства України і цим договором (п. 8.1 договору).

Згідно положень п. 10.2 договору на відносини, що виникають з цього договору, не поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Договір оренди об'єкта нерухомості за №28 від 01.06.2015р. підписаний його сторонами та скріплений відтисками їхніх печаток.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.06.2015р. орендодавець передав орендарю частину нежитлової будівлі, частину адмінбудинку ринку, загальною площею 65кв.м, що знаходиться за адресою: м. Теребовля, вул. Паращука, 7 (а.с.11, т.1).

Також, 01.06.2015р. між сторонами у справі було укладено договір №29 оренди частини нежитлової будівлі, складу бойні площею 118 кв.м за тією ж адресою, термін дії якого до 01.05.2016р., із щомісячною орендною платою 740,00 грн. (а.с.33-34, т.1).

25.03.2016р. відповідач отримав від позивача повідомлення за №99 від 23.03.2016р. про те, що договір оренди №28 від 01.06.2015р. на новий термін укладатись не буде. Одночасно, позивач просив невідкладно, після закінчення терміну дії вказаного договору оренди, звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцю (а.с. 12-13, т.1).

25.04.2016р. позивач надіслав відповідачу лист №134 від 25.04.2016р., в якому просив орендаря з'явитись 04.05.2016р. на 10 год. за місцезнаходженням орендованого майна для його повернення власнику Теребовлянському районному споживчому товариству по акту приймання-передачі (а.с.14-15, т.1).

В акті приймання-передачі орендованого майна - частин нежитлових будівель адмінбудинку ринку Теребовлянського Райст по вул. Паращука, 7, м. Теребовля від 04.05.2016р., складеному комісією орендодавця, зазначено, що станом на 04.05.2016р. ФОП Рогожинський М.Є. не звільнив орендоване за договором №28 від 01.06.2015р. приміщення від належних йому товарів, а тому провести приймання-передачу орендованих приміщень - частини нежитлової будівлі та частини адмінбудинку ринку немає можливості (а.с.16-17, т.1).

Акт від 04.05.2016р. підписаний членами комісії позивача та містить відмітку про те, що відповідач від підписання акту відмовився, зауважень до акта не надав, акт зачитано йому в присутності свідків, що засвідчено відповідними підписами.

При цьому, згідно акта від 04.05.2016р., складеного відповідачем за участю депутата Теребовлянської міської ради Мужа В.В. та члена виконавчого комітету міської ради Буковецького С., повернути орендоване приміщення не вбачалось за можливе через відмову представників позивача представити документи для встановлення їх осіб та відповідних повноважень Теребовлянського РайСТ (а.с.37-38, т.1).

Судом встановлено, що після 01.05.2016р. відповідач згідно квитанцій від 23.05.2016р. та від 04.06.2016р. сплатив двічі по 2495,00 грн. орендної плати по договорах №№ 28,29 від 01.06.2015р. (1755,00 грн. + 740,00 грн. = 2495,00 грн.) за травень та червень 2016 року (а.с.40, т.1).

Не повернувши їх, позивач зарахував вказані грошові кошти як платежі за користування приміщеннями, про що зазначив у своїх письмових поясненнях від 17.10.2016р. за №2/200 (а.с.48-49, т.1).

Обставини щодо укладення між сторонами договору оренди об'єкта нерухомості №28 від 01.06.2015р., закінчення терміну його дії, а також правомірності користування відповідачем об'єктом оренди були предметом судового розгляду у справі № 921/341/16-г/11.

Так, рішенням господарського суду Тернопільської області від 14.07.2016р. у справі №921/341/16-г/11 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.09.2016р.), яке набрало законної сили, задоволено позов Теребовлянського районного споживчого товариства. Виселено ФОП Рогожинського М.Є. з частини нежитлового приміщення та частини адмінбудинку ринку загальною площею 65 кв.м за адресою: вул. Паращука, 7, м.Теребовля Тернопільської області, що належить Теребовлянському районному споживчому товариству на праві власності.

Вказаним рішенням суду встановлено, що договір оренди об'єкта нерухомості №28 від 01.06.2015р.припинив свою дію 01.05.2016р. ФОП Рогожинський М.Є. не звільнив приміщення та продовжує використовувати його без будь-яких правових підстав.

В силу приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

12.08.2016р. відкрито виконавче провадження ВП № 51936977 по виконанню наказу господарського суду Тернопільської області від 26.07.2016р.у справі № 921/341/16-г/ (а.с.39, т.1).

29.08.2016р. державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що боржник Рогожинський М.Є. звільнив приміщення адмінбудинку ринку, зазначене у виконавчому документі, в термін, наданий для добровільного виконання. Представники стягувача Теребовлянського районного споживчого товариства відмовились від прийняття звільненого приміщення адмінбудинку ринку та від підписання даного акта (а.с.36, т.1).

Враховуючи вищевказаний акт державного виконавця, 04.10.2016р. винесено постанову ВП №51936977 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №921/341/16-г/11, виданого 26.07.2016р. господарським судом Тернопільської області у зв'язку з виселенням боржника Рогожинського М.Є. з приміщення, зазначеного у виконавчому документі, в термін, наданий для самостійного виконання (а.с.35, т.1 на звороті).

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 22.02.2017р. у справі №921/341/16-г/11 відмовлено у задоволенні скарги, зокрема, про визнання незаконною та скасування постанови від 04.10.2016р. ВП № 51936977 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області №921/341/16-г/11 від 26.07.2016р. (а.с.107-108, т.1).

Підставою звернення до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з відповідача в судовому порядку неустойки (з врахуванням збільшення позовних вимог) за період з травня по жовтень 2016 року в розмірі 21060,00 грн. слугувало, за твердженням позивача, невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повернення орендованого майна згідно договору оренди об'єкта нерухомості №28 від 01.06.2015р.

При винесенні даної постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 Цивільного кодексу України).

Аналогічно, пункт 1 статті 283 Господарського кодексу України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В частині 1 статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарський кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В ході розгляду справи суд встановив, що на виконання умов договору оренди об'єкта нерухомості №28 від 01.06.2015р. позивач передав відповідачу у тимчасове платне користування частину нежитлової будівлі, частину адмінбудинку ринку, загальною площею 65 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Теребовля, вул. Паращука, 7.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Вищеописаним рішенням господарського суду Тернопільської області від 14.07.2016р. у справі №921/341/16-г/11, яке набрало законної, встановлено, що укладений між сторонами договір оренди об'єкта нерухомості №28 від 01.06.2015р. припинив свою дію 01.05.2016р. Також встановлено, що після 01.05.2016р. і станом на 14.07.2016р. ФОП Рогожинський М.Є. продовжував безпідставно використовувати приміщення, що були предметом оренди по договору №28 від 01.06.2015р.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено вказаною правовою нормою, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

У відповідності до п. 5.1 договору № 28 від 01.06.2015р. загальний розмір орендної місячної плати становив 1755,00 грн.

З огляду на вищеописані матеріали справи, відповідач звільнив орендоване приміщення лише 29.08.2016р., що підтверджується актом державного виконавця від 29.08.2016р.

04.10.2016р. державним виконавцем винесено постанову ВП №51936977 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області № 921/341/16-г/11 від 26.07.2016р.,законність якої підтверджена ухвалою господарського суду Тернопільської області від 22.02.2017р. у справі № 921/341/16-г/11.

Одночасно факт зайняття відповідачем спірних приміщень після 01.05.2016р. підтверджується його діями, а саме сплатою грошових коштів згідно квитанцій від 23.05.2016р. та від 04.06.2016р. у травні та червні 2016 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що розмір заявленої позивачем на підставі ч.2 ст. 785 ЦК України до стягнення неустойки за травень-серпень 2016 року підлягає зменшенню на грошову суму, внесену відповідачем у травні-червні 2016, а саме на 3510,00 грн. (1755,00грн.+1755,00грн.).

При цьому, позивач безпідставно зарахував вказану суму, як платежі за користування приміщеннями, оскільки, після припинення дії договору оренди (01.05.2016р.), у позивача відсутні правові підстави для нарахування орендної плати як зобов'язання за договором.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про зайняття відповідачем спірних приміщень у вересні-жовтні 2016 року.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано й підставно задоволив позовні вимоги частково, стягнувши з відповідача на користь позивача неустойку в сумі 10530,00грн. (14040,00грн. - 3510,00грн.) за травень-серпень 2016 року та відмовив у стягнені неустойки в сумі 10530,00 грн.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених в постанові від 13.12.2017р. у даній справі щодо поданих позивачем 17.08.2017р. суду апеляційної інстанції додаткових доказів, колегія суддів зазначає таке.

Супровідним листом №2/428 від 16.08.2017 року позивач подав суду апеляційної інстанції додаткові докази у судовій справі №921/576/16-г/6, на які він покликається як на підставу своїх позовних вимог, а саме - копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №54208609 від 29.06.2017р. по виконанню наказу господарського суду у справі про виселення ФОП Рогожинського М.Є. з нежитлового приміщення адмінбудинку ринку площею 65 кв.м за адресою: вул.Паращука,7 у м.Теребовля та копію акту державного виконавця від 13.07.2017р.

Колегія суддів не надає правової оцінки наведеним доказам з тих підстав, що вони датовані після винесення господарським судом Тернопільської області оскаржуваного у даній справі судового рішення та не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Теребовлянського районного споживчого товариства за №2/414 від 07.07.2017р. (вх. № 01-05/3290/17 від 12.07.2017р.) залишити без задоволення, а рішення господарського суду Тернопільської області від 25.05.2017р. у справі № 921/576/16-г/6 - без змін.

Судові витрати по справі покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження постанови врегульовано в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Данко Л.С. Скрипчук О.С.