ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Справа № 914/1836/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників:

від позивача - не зявився

від відповідача - ОСОБА_2 (адвокат, діє на підставі довіреності), ОСОБА_3 (адвокат, діє на підставі довіреності)

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр управління промисловістю Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, від 24.11.2017 року № ЦУП-8/8144

на рішення господарського суду Львівської області від 13.11.2017р. (головуючий суддя Бортник О.Ю.), повний текст складено 16.11.2017 року,

у справі № 914/1836/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр управління промисловістю Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ,

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Атріон, м. Камянка-Бузька,

про стягнення 235 628,3 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 13.11.2017р. у справі № 914/1836/17 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр управління промисловістю Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Атріон, м. Камянка-Бузька, про стягнення 235 628,3 грн. - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги позивача № ЦУП-8/145 від 17.01.2017 р., № ЦУП-8/651 від 03.02.2017 р., № ЦУП-8/1358 від 03.03.2017 р., у яких не вказано номенклатури та кількості партії Товару за Договором № ЦУП-04/0238/16, не можуть вважатись заявками в розумінні розділу V Договору. За таких обставин, у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем взятих на себе за цим договором зобовязань щодо строків поставки, передбачених пунктами 5.1., 5.4. договору, а також щодо неналежного виконання зобовязань за договором.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити, мотивуючи це тим, що позивачем було виставлено заявку на поставку шпал, проте відповідачем такі поставлені не були, у звязку з чим відповідач повинен сплатити пеню та додатково штраф. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги окремих фактів та обставин справи, що призвело до прийняття неправильного рішення у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, мотивуючи це тим, що жоден з листів позивача про поставку товару не містив усіх реквізитів, які повинні бути в заявці згідно з вимогами договору, а відтак такі листи не можуть вважатися заявками в розумінні договору; Твердження скаржника про рівномірність (пропорційність) поставок не відповідає дійсності і умовам договору.

Слід зазначити, що 15.12.2017 набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України в редакції ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання 06.02.2018 року позивач не забезпечив явки уповноважених представників, причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, те, що явка представників сторін не визнавалася судом обовязковою у даній справі, сторона не позбавлена права уповноважити іншого представника на представництво інтересів у суді в разі неможливості явки раніше уповноваженого представника, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення представників відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 23.11.2016 р. між сторонами у справі укладено Договір поставки № ЦУП-04/0238/16 та Додаткові угоди № 2 та № 3 до нього з додатками.

Відповідно до умов цього договору (п.п. 1.1., 1.2., 1.5., 3.1., 3.2., 5.1., 5.4., 5.5.2., 5.5.3, 7.4.2., 7.2.3., 8.2.) відповідач зобовязувався поставити і передати у власність позивачу продукцію виробничо-технічного призначення, зокрема шпали деревяні І та ІІ типу до залізничних або трамвайних колій, не просочені, найменування, асортимент, кількість та ціни яких вказуються у додатку до Договору (Специфікації), що є невідємними частинами Договору. Позивач зобовязувався прийняти Товар та здійснити оплату відповідно до умов Договору. Найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товару визначено сторонами у п. 1.2. Договору. Сторони погодили, що обсяги закупівлі Товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків позивача у справі. Сума Договору та ціна за одиницю товару визначені Сторонами у пунктах 3.1. та 3.2. Договору, зміст яких змінювався сторонами шляхом укладення Додаткових угод № 1 від 29.11.2016 р. та № 2 від 30.12.2016 р. Сторони погодили, що поставка товару проводиться рівномірними партіями протягом місяця після письмової заявки позивача або згідно графіку поставки. Відвантаження товару здійснюється тільки після письмової заявки позивача, яка є підтвердженням готовності позивача до прийому Товару (партії Товару). У заявці повинно бути вказано: номенклатура, кількість партії Товару, що підлягає поставці, Вантажоодержувачі Товару та їх реквізити. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у заявці, несе покупець. Договором позивачу надано право в односторонньому порядку зменшити обсяги закупівлі Товару та, відповідно суму цього Договору в залежності від реального фінансування видатків, письмово повідомивши про це відповідача за 10 днів.

Зокрема, у п.8.2 Договору Сторони погодили, що у разі непоставки Товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5 % вартості непоставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 10 % вказаної вартості.

30.12.2016 року сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до Договору поставки від 23.11.2016 року, якою Договір доповнено Специфікацією № 3, якою передбачено поставку деревяних шпал непросочених І типу 700 штук, ІІ типу 300 штук. Цією Додатковою угодою передбачено, що термін дії даного Договору встановлюється з моменту його підписання до 31.03.2017 року, а в разі наявності потреби покупця, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника та в частині оплати - до повного виконання.

11.01.2017р. відповідач поставив позивачу без заявки 300 шпал ІІ типу на ВП Новомосковський шпалопросочувальний завод, що підтверджується Актом № 1/238-А приймання-передачі.

Надалі, 17.01.2017 р. позивач надіслав лист № ЦУП-8/145, в якому зазначав, що відповідачу згідно укладених договорів поставки № ЦУП-04/0134 від 03.08.2016 р., № ЦУП-04/0238/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0239/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0240/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0241/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0242/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0243/16 від 23.11.2016 р. необхідно поставити протягом січня 2017 р. шпали деревяні в кількості 1700 шт. на склад Виробничого підрозділу Рава-Руський шпалопросочувальний завод та на склад Виробничого підрозділу Новомосковський шпалопросочувальний завод в кількості 1700 шт. Постачання шпал слід здійснювати у співвідношенні: шпали деревяні не просочені І типу 70 %, шпали деревяні не просочені ІІ типу 30 %. Аналогічну вимогу позивач надіслав відповідачу 03.02.2017 р. за № ЦУП-8/651, однак у ній він зазначав про необхідність поставки протягом лютого 2017 р. згідно вище перелічених семи договорів 1650 шт. шпал на склад Виробничого підрозділу Рава-Руський шпалопросочувальний завод та 1650 шт. шпал на склад Виробничого підрозділу Новомосковський шпалопросочувальний завод. У вимозі від 03.03.2017 р. за № ЦУП-8/1358 позивач повідомляв про необхідність поставки йому, знову ж, згідно укладених договорів поставки № ЦУП-04/0134 від 03.08.2016 р., № ЦУП-04/0238/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0239/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0240/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0241/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0242/16 від 23.11.2016 р., № ЦУП-04/0243/16 від 23.11.2016 р. на склад Виробничого підрозділу Рава-Руський шпалопросочувальний завод 3300 шт. шпал І та ІІ типу у співвідношенні 70 % шпал І типу та 30 % шпал ІІ типу, у березні 2017 р.

Як встановлено, зазначені вимоги в частині поставок за договором поставки № ЦУП-04/0238/16 від 23.11.2016 р. відповідач залишив без виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами суду не подані докази звернення позивача до відповідача, у встановленому законом порядку, з вимогою виконати зобовязання за договором в натурі.

Предметом даного позову є вимога про стягнення з відповідача пені та штрафу, передбачених п. 8.2. Договору, за непоставку Товару.

Відповідно до норм ст. ст. 525, 526, 549, 610, 611, 612, 613, 629 Цивільного Кодексу України, ст. 193 Господарського Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобовязання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він зокрема не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вже встановлено, на виконання умов Договору № ЦУП-04/0238/16 від 23.11.2016 р. відповідачем поставлено, а позивачем прийнято частину (300 шпал непросочених ІІ типу) передбаченого п. 1.2. договору Товару, що підтверджується видатковою накладною № 5 від 11 січня 2017 р. та Актом № 1/238-А приймання-передачі.

У матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані докази погодження сторонами графіку поставки за Договором відповідно до умов пункту 5.1. цього Договору.

Як вбачається з матеріалів позову, підставою позову позивач зазначає невиконання зобовязання саме по договору поставки від 23.11.2016 року № ЦУП-04/0238/16 і посилається на п.8.2 саме цього Договору, який передбачає стягнення штрафу та пені. У матеріалах справи наявна копія вищезазначеного договору з невідємними додатками.

Разом з тим, надіслані позивачем відповідачу листи № ЦУП-8/145 від 17.01.2017 р., № ЦУП-8/651 від 03.02.2017 р., № ЦУП-8/1358 від 03.03.2017р. стосуються виконання відповідачем зобовязання за 7-ма укладеними між сторонами договорами поставки. Проте в таких листах не передбачено конкретизацію виконання відповідачем зобовязання по кожному з договорів окремо, зокрема, не зазначено кількісні вимоги щодо поставки товару по кожному з договорів окремо.

Позивач у своїй позовній заяві уточнює кількість шпал, які мали б бути поставлені за Договором поставки від 23.11.2016 року № ЦУП-04/0238/16. Крім того, в апеляційній скарзі зазначає, що розрахунок ним штрафних санкцій здійснено, виходячи з пропорційного розподілу кількості шпал між договорами на три місяці перший квартал 2017 року строк, на який продовжено дію таких договорів.

У пункті 5.5.2. Договору сторонами встановлено, що номенклатура та кількість партії товару повинні бути вказані у заявці. Цей пункт договору містить імперативну вимогу щодо відомостей, які повинні зазначатись у заявці, а за таких обставин і обовязок позивача, зазначати у заявці її обовязкові реквізити. За відсутності зазначеної у заявках номенклатури та кількості партії Товару за договором № ЦУП-04/0238/16, суд не може дійти обґрунтованого висновку про належне виконання позивачем взятих на себе за договором зобовязань. Доводи позивача, висловлені у судовому засіданні, про те, що відповідач міг у телефонному режимі зясувати зазначені обставини, судом до уваги не беруться, оскільки Договором № ЦУП-04/0238/16 такого обовязку відповідача не встановлено.

Разом з тим, надіслані позивачем відповідачу листи № ЦУП-8/145 від 17.01.2017 р., № ЦУП-8/651 від 03.02.2017р., № ЦУП-8/1358 від 03.03.2017р., які позивач вважає належно оформленими заявками в розумінні розділу V Договору, не відповідають вимогам пункту 5.5.2. Договору щодо номенклатури Товару та кількості партії Товару, що підлягає поставці на підставі договору № ЦУП-04/0238/16 від 23.11.2016 р.

Посилання позивача на те, що у його вимогах № ЦУП-8/145 від 17.01.2017 р., № ЦУП-8/651 від 03.02.2017 р., № ЦУП-8/1358 від 03.03.2017 р. зазначено номенклатуру та кількість партії товару необґрунтовані. У цих вимогах не вказано кількості шпал І типу та кількості шпал ІІ типу, які слід поставити окремо на склад кожного з виробничих підрозділів (Рава-Руський шпалопросочувальний завод та Новомосковський шпалопросочувальний завод) саме на підставі Договору № ЦУП-04/0238/16. Посилання позивача на те, що поставки мали проводитись рівномірними партіями, не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. У пункті 5.1. договору йдеться про поставку рівномірними партіями протягом місяця товару, зазначеного у кожній із заявок.

За наведених обставин, судом першої інстанції правильно зазначено про те, що відсутня можливість перевірити правильність нарахування позивачем штрафних санкцій, адже формула обрахування таких передбачає чіткі кількісні (та вартісні) показники товару, зокрема. Позивачем не доведено також, чи входять 300 шпал ІІ типу, поставлені відповідачем, у партію товару, яку позивач просив поставити йому протягом січня 2017 р. за сімома договорами.

Сторони вправі вести свою господарську діяльність відповідно до стандартів та звичаїв, що склалися у їх господарських відносинах, та відповідно до укладених договорів. Разом з тим, при зверненні до суду у випадку субєктивного уявлення про порушення прав сторони, остання повинна на підставі відповідних та належних доказів довести порушення своїх прав.

Згідно ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 13.11.2017р. у справі № 914/1836/17 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Згідно ст.129 ГПК України судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр управління промисловістю Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, від 24.11.2017 року № ЦУП-8/8144 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 13.11.2017р. у справі № 914/1836/17 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складений 09.02.2018 року.

ОСОБА_5 Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя Г.Г. Якімець