РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.02.2018Справа № 910/23366/17

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", м. Київ

про стягнення 49 000,00 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 49 000,00 грн., посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2017р. позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

05.01.2018р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої також додано клопотання про витребування доказів по справі, а саме інформації з централізованої бази М(Т)СБУ щодо чинності страхового полісу №АС/3939886 станом на 26.12.2014р.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Оскільки позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк та спосіб, встановлені судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Крім того на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України судом задоволено клопотання позивача та витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України інформацію з централізованої бази щодо чинності страхового полісу №АС/3939886 станом на 26.12.2014р.

При цьому, вказаною ухвалою суду, зокрема, відповідачу було запропоновано у строк до п'ятнадцяти днів з дня її вручення подати відзив на позовну заяву, надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази чого надати суду.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, 16.01.2018р. ухвала суду про відкриття провадження у справі від 15.01.2018р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-Г.

19.01.2018р. до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачеві разом з ухвалою суду від 15.01.2018р., яке відповідно до повідомлення підприємства поштового зв'язку від 18.01.2018р. не вручене під час доставки останньому у зв'язку з тим, що за вказаною адресою відповідач не значиться (вибули).

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв'язку повідомлення від 18.01.2018р. про повернення поштового відправлення вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

26.01.2018р до суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України у відповідь на ухвалу суду від 15.01.2018р. надійшов лист з інформацією з єдиної централізованої бази даних щодо полісу №АС/3939886.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву не подав до суду, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2014р. між позивачем (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування на транспорті №001336/4017/0000017 (надалі - Договір страхування) зі строком дії з 00 год. 00 хв. 22.12.2014р. до 24 год. 00 хв. 21.12.2015р., відповідно до якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі також - застрахований автомобіль), вигодонабувачем за договором є ПАТ «Креді Агріколь Банк»

26.12.2014р. о 09 год. 10 хв. по вул. Освіти, 8/1 в м. Києві, ОСОБА_3 керуючи автомобілем "ВАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_2 не врахував дорожню обстановку, під час зміни напрямку руху, не впевнився в безпеці маневру і допустив зіткнення з автомобілем "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.04.2015р. провадження у справі №760/78/15-п відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з його смертю. Проте у вказаному судовому рішенні, яке набрало законної сили з 28.04.2015р. судом встановлено винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

29.12.2014р. ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку СТО (ТОВ «Автогарант АВ») № ККК00001465/ККС00001541 від 11.03.2015р. та ремонтної калькуляції AUDATEX № 6848 від 11.03.2015р. вартість послуг з ремонту транспортного засобу "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 59 575,15 грн.

У відповідності до акту виконаних робіт СТО (ТОВ «Автогарант АВ») №ККЗ0001306/ККН00001290 від 09.04.2015р. вартість послуг з ремонту (фактично виконаних робіт) транспортного засобу "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 47 606,40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі платіжного доручення №013241 від 19.09.2014р. було перераховано на рахунок СТО (ТОВ «Автогарант АВ») суму грошових коштів в розмірі 166 097,44 грн. з призначенням платежу аванс на ремонт транс. засобів згідно договору б/н від 30/04/2014р.

Листом № 12608/477/БТ/ від 10.02.2015р. вигодонабувач просив позивача перерахувати суму страхового відшкодування в розмірі 31 598,40 грн. на рахунок авторизованого (гарантійного) СТО.

Згідно повідомлення позивача вих. 00159611 від 12.03.2015р. останнім надано згоду СТО (ТОВ «Автогарант АВ») на списання з суми авансового платежу або депозитного рахунку вартості ремонту автомобіля "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно рахунку № ККК00001465/ККС00001541 від 11.03.2015р. в сумі 47 606,40 грн.

Відповідно до складеного позивачем Страхового акту №00159611 від 19.03.2015р. розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 57 075,15 грн., яка розрахована наступним чином (лист позивача вих. № 159611 від 12.03.2015р.), а саме 47 606,40 грн. - згідно заяви страхувальника (вигодонабувача) та 9 468,75 грн. - в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу.

Згідно наявної в матеріалах справи бухгалтерської довідки № 012525 від 23.03.2015р. вбачається, що позивачем було утримано три страхові платежі по 3 156,25 грн. за Договором страхування, що разом складає 9 468,75 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснив виплату позивачу суми страхового відшкодування, останній звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом п. п. 1.2, 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика), дана Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.38. Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до Договору страхування позивачем було застраховано автомобіль "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску та на момент ДТП (26.12.2014р.) строк його експлуатації застрахованого не перевищував 7 років.

Судом встановлено, а відповідачем не надано доказів протилежного, що коефіцієнт фізичного зносу складає більше 0,00, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що автомобіль експлуатувався в інтенсивному режимі, був учасником інших ДТП, відновлювався ремонтом без застосування нових складників або має корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформацій, тощо.

Враховуючи викладене, коефіцієнт фізичного зносу в силу п. 7.38 Методики дорівнює 0,00.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Водночас, Законом України "Про страхування" не передбачено обов'язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб'єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15: "Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Крім того, листом Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 р., роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Як встановлено судом, позивачем з урахуванням рахунку СТО (ТОВ «Автогарант АВ») № ККК00001465/ККС00001541 від 11.03.2015р. та ремонтної калькуляції AUDATEX № 6848 від 11.03.2015р., на підставі складеного ним Страхового акту №00159611 від 19.03.2015р. визначено суму страхового відшкодування в розмірі 57 075,15 грн., з яких 47 606,40 грн. - згідно заяви страхувальника (вигодонабувача) за погодженням з позивачем (повідомлення вих. 00159611 від 12.03.2015р.) списано з суми авансового платежу або депозитного рахунку рахунку СТО (ТОВ «Автогарант АВ»), перерахованого на підставі платіжного доручення № 013241 від 19.09.2014р. та 9 468,75 грн. - згідно бухгалтерської довідки № 012525 від 23.03.2015р. утримано три страхові платежі по 3 156,25 грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу за Договором страхування.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги в межах суми виплаченого страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так, частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, а відповідно до наявного в матеріалах справи витягу Моторного (транспортного) страхового бюро України з централізованої бази даних цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи, яка керувала автомобілем "ВАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у відповідача на підставі страхового полісу №АС/3939886, отже останній є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду.

Як вказувалось вище, розмір страхового відшкодування позивачем визначено на підставі рахунку СТО (ТОВ «Автогарант АВ») № ККК00001465/ККС00001541 від 11.03.2015р. (59 575,15 грн.) за виключенням передбаченої Договором страхування франшизи у розмірі 2 500,00 грн.

Разом з тим, відповідно до наявного в матеріалах справи акту виконаних робіт СТО (ТОВ «Автогарант АВ») №ККЗ0001306/ККН00001290 від 09.04.2015р. вартість послуг з ремонту (фактично виконаних робіт) транспортного засобу "Форд", реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 47 606,40 грн.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", фактичними витратами позивача (збитки, завдані в результаті ДТП) є сума грошових коштів у розмірі 47 606,40 грн. (вартість фактично виконаних робіт на СТО).

Матеріалами справи підтверджується оплата позивачем вартості ремонту застрахованого ним автомобіля на суму 47 606,40 грн. (платіжне доручення № 013241 від 19.09.2014р. на суму 166 097,44 грн. та повідомлення позивача вих. 00159611 від 12.03.2015р.).

Згідно ст. 12.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Полісу №АС/3939886 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 50 000,00 грн., а розмір франшизи - 1 000,00 грн., а отже, з відповідача має бути стягнуто 46 606,40 грн. (виплачена позивачем своєму страхувальнику сума страхового відшкодування в межах вартості ремонту (фактично понесених витрат) пошкодженого автомобіля (коефіцієнт фізичного зносу Ез = 0) за мінусом передбаченої полісом №АС/3939886 франшизи у розмірі 1 000,00 грн.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 46 606,40 грн., водночас позивачем не доведено суду наявності обставин щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування понад вказаної суми.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/23366/17 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 46 606,40 грн. В задоволенні решти вимог належить відмовити за їх необґрунтованістю.

Судовій збір в розмірі 1 521,84 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (ідентифікаційний код 30636550, адреса: 02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-Г) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (ідентифікаційний код 20033533, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А) 46 606,40 грн. (сорок шість тисяч шістсот шість гривень 40 коп.) суми страхового відшкодування та 1 521,84 грн. (одну тисячу п'ятсот двадцять одну гривню 84 коп.) судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Морозов