Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 914/766/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

на ухвалу Господарського суду Львівської області

у складі судді: Бортник О.Ю.

від 15.05.2017 року

та на постанову Львівського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Бонк Т.Б., Бойко С.М., Якімець Г.Г.

від 06.06.2017 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "Галичфарм"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації"

про визнання недійсним акту-розрахунку ПАТ "Львівгаз" та скасування застосованих до ПАТ "Галичфарм" оперативно-господарських санкцій

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Галичфарм"

про стягнення 106000,00 грн. заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Галичфарм", 15.05.2017 року звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою від 12.05.2017 року про забезпечення первісного позову у справі №914/766/17.

Заяву мотивовано тим, що позивачем за первісним позовом оспорюється акт-розрахунок від 01 березня 2017 року №б/н, яким відповідачем за первісним позовом розраховано не облікований (донарахований) об'єм природного газу позивачу за первісним позовом за номінальною потужністю газового обладнання за період з 18.07.2016 року 09:00 год. по 18.01.2017 року 09:00 год. в об'ємі 2252,291 тис. м куб. на суму 16838818,67 грн. Вказану суму Публічне акціонерне товариство "Галичфарм" вважає оперативно-господарськими санкціями та просить суд скасувати їх. Позивач за первісним позовом заперечує факт несанкціонового втручання у роботу лічильника та вважає його недоведеним, так як експертиза лічильника на предмет доведення цього факту проводилась зацікавленою особою (відповідачем за первісним позовом), під загрозою відключення підприємства від газопостачання, і її проведено неналежним чином. Позивач за первісним позовом також зазначає, що 10.04.2017 року ним отримано від відповідача за первісним позовом повідомлення № 000198300 від 07.04.2017 року про припинення (обмеження) газопостачання із вимогою самостійно відключити від газових мереж газоспоживання до 24.04.2017 року, у повідомленні також зазначалось, що у випадку невиконання цієї вимоги, транспортування газу буде припинено (обмежено) в примусовому порядку. Оскільки існує спір щодо законності наведених вище дій відповідача за первісним позовом, Публічне акціонерне товариство "Галичфарм" вважає, що припинення газопостачання на його підприємство до моменту прийняття рішення у справі може призвести до суттєвого порушення його прав, нанесення йому значних збитків, з огляду на технологічний процес його виробництва та необхідність газу для виготовлення продукції, значних витрат на відновлення газопостачання та виробництва. Позивач за первісним позовом посилається на те, що з огляду на особливості технологічного процесу при відключенні чи обмеженні постачання газу господарська діяльність підприємства може бути взагалі зупинена, виробничий цикл перервано. Вказане може звести нанівець ефективність судового захисту його порушених прав у цій справі. Позивач за первісним позовом також звертає увагу суду на ту обставину, що задоволення його заяви жодним чином не обмежить права та законні інтереси відповідача за первісним позовом, не зупинить його господарської діяльності, отримання ним доходів тощо. Вжиття заходів до забезпечення позову, на думку Публічного акціонерного товариства "Галичфарм", забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості й адекватності.

Ухвалою Господарського суду Львівської області 15.05.2017 року у справі №914/766/17 заяву Публічного акціонерного товариства "Галичфарм" від 12.05.2017 року - задоволено частково. Заборонено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", у тому числі будь-яким його: структурним підрозділам, відділенням, службам, посадовим особам, працівникам, представникам вчиняти будь-які дії, що спрямовані на обмеження чи припинення постачання (транспортування, подачі, розподілу) природного газу Публічному акціонерному товариству "Галичфарм". У задоволенні решти вимог заяви Публічного акціонерного товариства "Галичфарм" від 12.05.2017 року - відмовлено.

Дана ухвала мотивована тим, що з огляду на надіслання відповідачем за первісним позовом Повідомлення №000198300 та Рахунку на оплату №000198300 від 07 квітня 2017 року, загроза припинення (обмеження) газопостачання позивачу за первісним позовом є реальною. Припинення чи обмеження газопостачання утруднить або ж може зробити неможливим виконання рішення суду у справі в разі задоволення позову, оскільки зведе нанівець дії позивача за первісним позовом по захисту своїх прав на безперешкодне здійснення господарської діяльності. Ця діяльність припиниться як така в зв'язку з припиненням чи обмеженням газопостачання, тоді як первісний позов подано Публічним акціонерним товариством "Галичфарм" з метою захисту його права на безперешкодне здійснення господарської діяльності.

Не погодившись з винесеною ухвалою, ПАТ "Львівгаз" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року ухвалу Господарського суду Львівської області 15.05.2017 року у справі №914/766/17 - залишено без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Львівгаз" від 19.05.2017 року - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вжиття судом заходів забезпечення позову, про які йдеться у заяві Публічного акціонерного товариства "Галичфарм", не спричинює для Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" негативних майнових наслідків, не позбавляє його права на підприємницьку діяльність, отримання доходів, не перешкоджає йому займатись господарською діяльність та в установленому законом порядку звертатись за стягненням заборгованості із свого контрагента. Наведене забезпечує збалансованість інтересів сторін у справі і не суперечить критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Львівської області 15.05.2017 року та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року у справі №914/766/17 Публічне акціонерне товариство "Львівгаз" звернулось з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області 15.05.2017 року та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року у справі №914/766/17, а заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанцій, дійшовши висновку про задоволення вищезазначеної заяви, не з'ясував та не навів в ухвалі обґрунтування яким чином невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу до вирішення справи по суті вчиняти дії з припинення чи обмеження подачі (транспортування, постачання) природного газу може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду в разі його задоволення. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. У разі виникнення заборгованості у Споживача по договору розподілу природного газу, що у свою чергу завдасть збитків ПАТ «Львівгаз», Товариство фактично позбавлене права припинення газопостачання Споживачу для оплати даної заборгованості. В даному випадку заборона ПАТ "Львівгаз" (Оператору ГРМ) припиняти газопостачання Споживачу є втручання у господарську діяльність та порушенням законних прав, закріплених Кодексом газорозподільних мереж.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.11.2017 року відновлено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" строк на подання касаційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.05.2016 року та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року у справі №914/766/17 Господарського суду Львівської області. Вказану касаційну скаргу прийнято до касаційного провадження та призначено до розгляду.

На підставі підпунктів 4, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 року вказану касаційну скаргу разом зі справою №914/766/17 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018 року у справі №914/766/17 визначено колегію суддів у складі: Баранець О.М. (головуючий суддя), судді: Вронська Г.О., Студенець В.І.

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України зазначена касаційна скарга підлягає розгляду спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 18.01.2018 року призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.05.2016 року та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року у справі №914/766/17 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 06 лютого 2018 року.

У відзиві на касаційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Галичфарм" просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області 15.05.2017 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року у справі №914/766/17 залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги є такими, що суперечать положенням ГПК України (у редакції до 15.12.2017 року), а оскаржувані ухвала та постанова винесені із дотриманням усіх вимог законодавства.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2017 року працівниками ПАТ "Львівгаз" складено Акт - розрахунок про нарахування ПАТ "Галичфарм" 16838818,67 грн. вартості донарахованого об'єму природного газу на підставі Акту про порушення від 08 лютого 2017 року.

Відповідачем за первісним позовом ПАТ "Львівгаз" надіслано Публічному акціонерному товариству "Галичфарм", у зв'язку з донарахуванням 16838818,67 грн. заборгованості по Акту-розрахунку від 01 березня 2017 року, повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 07 квітня 2017 року за №000198300.

Предметом первісного позову є визнання недійсним Акту - розрахунку від 01 березня 2017 року та скасування оперативно-господарської санкції.

Позивачем за первісним позовом у справі оспорюється законність, обґрунтованість та правомірність складення акту-розрахунку, яким донараховано заборгованість як оперативно-господарську санкцію, з мотивів невтручання в роботу ЗВТ (лічильника).

Предметом зустрічного позову є стягнення частини вартості донарахованого об'єму природного газу на суму 106000,0 грн.

Основним видом діяльності позивача за первісним позовом ПАТ "Галичфарм" є виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів. Позивач за первісним позовом є найбільшим фармацевтичним виробником Західної України та випускає лікарські засоби, частина яких внесена до списку життєво необхідних.

З Довідки щодо кількості вироблених лікарських засобів від 15.05.2017 року вих. №16-1393 та Довідки про кількість спожитого природного газу від 15.05.2017 року вих. №16-1394 вбачається, що припинення чи обмеження газопостачання внаслідок наявності, на думку відповідача за первісним позовом, 16838818,67 грн. заборгованості призведе до зупинки виробничого процесу на підприємстві позивача за первісним позовом, може перервати виробничий цикл та, як наслідок, спричинити припинення господарської діяльності підприємства та відповідні збитки.

Предмет первісного позову у даній справі та обраний позивачем захід забезпечення позову є взаємопов'язаними, зокрема, розрахована відповідачем за первісним позовом заборгованість в оспорюваному акті - розрахунку стала підставою для надіслання позивачу за первісним позовом повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання.

Реалізація такого припису до моменту перевірки законності підстави його виникнення - Акту - розрахунку - може призвести до порушень прав позивача за первісним позовом. Відповідно, як правильно зазначено судом першої інстанції, у разі задоволення позову про визнання недійсним акту - розрахунку, без забезпечення позову у виді заборони вчиняти будь-які дії, що спрямовані на обмеження чи припинення газопостачання ПАТ"Галичфарм", сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу, тоді як первісний позов подано Публічним акціонерним товариством "Галичфарм" з метою захисту його права на безперешкодне здійснення господарської діяльності.

Відповідно до норм п. 6.5. Договору №094205М885АР016 розподілу природного газу від 01.01.2016 року, п. 1 гл. 7 Розділу ХІ Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015 року, Порядку пооб'єктного припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 року №1687, відповідач за первісним позовом за несплату заборгованості має право самостійно припинити (обмежити) позивачу за первісним позовом газопостачання в примусовому порядку.

З огляду на вищенаведене та надіслання відповідачем за первісним позовом Повідомлення №000198300 та Рахунку на оплату №000198300 від 07 квітня 2017 року, загроза припинення (обмеження) газопостачання позивачу за первісним позовом є реальною.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України(у редакції до 15.12.2017 року), передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом статті 67 Господарського процесуального кодексу України (у редакції до 15.12.2017 року) позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України (у редакції до 15.12.2017 року), обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

Розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

Забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

Наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

Імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

Запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надіслано позивачу повідомлення про припинення подачі електроенергії від 04.08.2016 року № 357 у зв'язку із заборгованістю КП "Водоканал" перед АК "Харківобленерго" в сумі 626 103 тис. грн., в якому попередив позивача про те, що енергопостачання підприємства буде припинено до рівня екологічної броні з 08-00 11.08.2016 року.

Оскільки існує спір щодо законності самої оперативно-господарської санкції, і спір переданий на вирішення в судовому порядку, то до моменту вирішення спору, встановлення законності санкції, припинення газопостачання як результат оскаржуваної санкції може призвести до суттєвого порушення прав позивача, нанесення йому значних збитків та витрат для відновлення газопостачання. У разі задоволення позову, сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу припиняти (обмежувати) газопостачання жодним чином не обмежить права та законні інтереси Відповідача, зазначений захід забезпечення позову має тимчасовий характер та не позбавляє Відповідача його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджає займатись господарською діяльністю як такою взагалі. Вищенаведене, забезпечує збереження балансу інтересів сторін, а вжиття заходів забезпечення позову узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Відтак, викладене свідчить обґрунтоване застосування судами попередніх інстанцій вимог статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 року) щодо обрання заходів до забезпечення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи касаційної скарги безпідставними та належним чином спростованими судом апеляційної інстанції.

За встановленими колегією суддів обставинами ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області 15.05.2017 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року у справі №914/766/17 без змін.

2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Баранець

Судді Г.Вронська

В.Студенець