ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Черкаси справа № 925/1243/17

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

представники сторін :

від позивача - Клименко А.І., за довіреністю;

від відповідача - Коваленко А.П., за довіреністю;

від третьої особи 1 - не з'явився;

від третьої особи 2 - Фурдуй С.О. за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом Городищенського районного центру зайнятості, м. Городище

до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, м. Черкаси

ІІІ особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_4;

ІІІ особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області,

про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В:

Городищенським районним центром зайнятості Державної служби зайнятості (далі - Позивач) заявлено позов про стягнення з Головного управління Національної поліції у Черкаській області (далі - Відповідач; роботодавець ) виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 37 418 грн. 87 коп. посилаючись на те, що Городищенським районним центром зайнятості громадянину ОСОБА_4 призначено та здійснено виплату допомоги по безробіттю відповідно ч. 1,3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як застрахованій особі в залежності від страхового стажу. 29.08.2017 ОСОБА_4 звернувся до Городищенського районного центру зайнятості з проханням зняти його з обліку як безробітного на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 по справі № 823/2108/16 про поновлення його на службі в Національній поліції на посаді начальника сектору Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області. Із 29.08.2017 виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_4 припинена.

Головне управління Національної поліції в Черкаській області відмовилось від добровільного повернення коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_4 за період з 11.11.2016 по 28.08.2017 в розмірі 37 418, 87 грн. в зв'язку з чим виникла потреба звернутися до суду.

В якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору судом залучені до участі у справі :

- на стороні позивача - ОСОБА_4 (далі - третя особа 1);

- на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області (далі - третя особа 2; Держказначейство).

Ухвалою суду від 16.01.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 лютого 2018 р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю посилаючись на те, що наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області №150 о/с від 09 вересня 2016 р. (із внесеними змінами згідно наказу № 36 о/с від 23 січня 2017 року) ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції за п.5 ч.І ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) з 16.09.2016.

Після звільнення зі служби в поліції ОСОБА_4 з 05.10.2010 був працевлаштований фізичною особою-підприємцем ( далі - ФОП ) Герасименко О.І. - на посаду водія, про що свідчить запис №7 в трудовій книжці НОМЕР_1 від 25.05.2013, виданої на ім'я ОСОБА_4 Згідно запису №8 в трудовій книжці, 14.10.2016 ОСОБА_4 звільнено із займаної посади згідно ст.36 п.2 КЗпП України в зв'язку з закінченням строку трудового договору. Як вважає відповідач, останнє місце роботи ОСОБА_4 було саме у ФОП Герасименко О.І., а тому немає підстав для стягнення коштів із відповідача.

Представник відповідача звернув увагу суду, на те що допомога по безробіттю ОСОБА_4 позивачем призначена 04.11.2016, тобто в той час коли ОСОБА_4 не перебував у трудових відносинах з відповідачем, а за захистом порушених прав - поновлення в поліції ОСОБА_4 звернувся до суду у грудні 2016 року, після надання йому статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю.

Постанову суду відповідач виконав 25 вересня 2017 року - здійснив безспірне списання на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 64 024,80 грн., тобто за період з 16.09.2016 по 08.08.2017.

Відповідач, посилаючись на ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вважає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок зловживання нею своїх обов'язків стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Тобто, звернувшись до Городищенського РЦЗ із заявою про припинення виплати допомоги по безробіттю на підставі рішення суду, спеціаліст центру зайнятості не врахував резолютивну частину постанови КААС від 08.08.2017, що призвело до подвійної виплати ОСОБА_4 грошових коштів.

Представник від ІІІ особи (Держказначейства) в судовому засіданні повідомив суд, про те, що 14.09.2017 на адресу Головного управління від ОСОБА_4 надійшла заява про виконання виконавчого листа виданого Черкаським окружним адміністративним судом від 31.08.2017 у справі № 823/2108/16 про стягнення з ГУ НП в Черкаській області на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 16 вересня 2016 року в сумі 64024,80 грн.

На виконання приписів, передбачених пунктами 24-34 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників від 3 серпня 2011 р. № 845 (далі - Порядок № 845) Держказначейством 25.09.2017 здійснено стягнення коштів з рахунку Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 2650 у сумі 64024,80 грн. на користь ОСОБА_4.

Відповідно до п.п. 1 п. 4 Порядку № 845 Головне управління повернуло виконавчий лист від 31.08.2017 у справі № 823/2108/16 з відміткою «Оплачено» до Черкаського окружного адміністративного суду.

ІІІ особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про причини нез'явлення суд не повідомив.

Факт отримання ОСОБА_4 ухвал суду з повідомленням про дату, час і місце судових засідань підтверджуються рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення УДППЗ «Укрпошта» (ф. № 119), в яких міститься відмітка про вручення особисто відповідачу - 29.12.2017 і 31.01.2018.

Суд приходить до переконання, що у справі наявні належні докази про вручення ОСОБА_4 ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Справа розглядається за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача неправомірно виплаченої допомоги (матеріального забезпечення) на випадок безробіття громадянину, який був поновлений на роботі за рішенням суду.

Вирішуючи питання про підвідомчість Господарському суду наявного спору, суд виходить із наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені, зокрема Законом України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття » від 02.03.2000 № 1533-III (далі - Закон № 1533-ІІІ); Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон № 5067).

Частиною четвертою статті 35 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, утримується із роботодавця.

Отже, спір про стягнення вищезазначених сум не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції.

Суд приходить до висновку, що позов, предметом якого є стягнення з особи незаконно виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі його поновлення на роботі за рішенням суду, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а така справа підлягає розгляду господарським судом у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2016 ОСОБА_4 звернувся до позивача із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», за якою статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова і здатна приступити до роботи (а.с.8).

Відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 статус безробітного надається особам, зазначеним у ч. 1 ст. 43 Закону № 5067, з першого дня реєстрації в центрі зайнятості на підставі заяви за формою, затвердженою Міністерством соціальної політики України, у разі відсутності підходящої роботи, підбір якої здійснюється відповідно до ст. 46 зазначеного Закону. Рішення про надання статусу безробітного чи відмову в наданні такого статусу ухвалює центр зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів із дня подання особою заяви про надання статусу безробітного.

10.11.2016 наказом Городищенського районного центру зайнятості за № НТ 161110 громадянину ОСОБА_4 надано статус безробітного з 04.11.2016.

Наказом позивача № НТ 161111 від 11.11.2016 призначено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_4 із 04.11.2016 відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 22; ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», як застрахованій особі, а 16.11.2016 розпочата така виплата.

Вищенаведені обставини сторонами не оспорюються і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами персональної картки № 00005 з додатками на ОСОБА_4 (а.с. 9-12 ).

За приписами ч. 1 ст. 23 названого Закону № 5067 застрахованим особам, зазначеним у ч. 1 ст. 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу.

Пунктами 1, 18, 19 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють, у тому числі, управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі №823/2108/16: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 09 вересня 2016 р. №150 о/с; наказ від 23 січня 2017 року № 36 о/с в частині звільнення ОСОБА_4 зі служби в поліції;

Поновлено ОСОБА_4 з 16.09.2016 на службі в Національній поліції;

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в період з 16 вересня 2016 року в сумі 64 024, 80 грн. (а.с. 13-16).

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області № 226 о/с від 23 серпня 2017 р. скасовані накази від 09 вересня 2016 р. №150 о/с; наказ від 23 січня 2017 року № 36 о/с, а ОСОБА_4 з 16.09.2016 поновлено на службі в Національній поліції (а.с. 17 ).

29.08.2016 ОСОБА_4 звернувся до Городищенського районного центру зайнятості з проханням зняти його з обліку як безробітного відповідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 823/2108/16 про поновлення його на службі в Національній поліції ГУ НП в Черкаській області на посаді начальника сектору Городищенського відділення поліції Смілянського відділу поліції ГН НП в Черкаській області з 16.09.2016 та витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 23 серпня 2017 року № 226 о/с.

На підставі отриманих документів наказом Городищенського РЦЗ № 170829 від 29.08.2017 громадянину ОСОБА_4 було припинено виплату допомоги по безробіттю на підставі п.2 ч.1 ст. 31 закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - в зв'язку із поновленням безробітного на роботі за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 04.11.2016 по 29.08.2017 Позивач виплатив ОСОБА_4 37 418 грн. 87 коп. (а.с. 19).

Розмір коштів виплачених Позивачем ОСОБА_4 сторонами не оспорюється.

Проаналізувавши вищенаведене законодавство, суд приходить до переконання, що у разі поновлення на роботі за рішенням суду незаконно звільненого працівника, якому після такого звільнення в установлених законом порядку та розмірах виплачувалася допомога по безробіттю, роботодавець добровільно або на підставі рішення суду має повернути Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття вартість матеріального (грошового) забезпечення та соціальних послуг, наданих безробітному, незалежно від виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи роботодавця про роботу ОСОБА_4 водієм у підприємця, про можливу переплату забезпечення безробітному, суд оцінює критично виходячи з того, що Відповідач не надав до суду свого обґрунтованого розрахунку розміру виплат, а взаємовідносини між Позивачем і ОСОБА_4 з приводу здійснених виплат можуть бути предметом іншого судового спору і не стосуються суті наявного предмету спору.

Позивач, виконуючи ч. 4 ст. 35 Закону № 1533 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», видав наказ № 91 від 30.08.2017 «Про утримання коштів з Головного управління Національної поліції в Черкаській області» , а копію наказу, направив Відповідачу (а.с.18).

Факт отримання відповідачем копії вищевказаного наказу від 01.09.2017 № 91 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення УДППЗ «Укрпошта» (а.с.20).

Відтак, після отримання копії наказу відповідач в добровільному порядку мав перерахувати кошти на рахунок Городищенського районного центру зайнятості у сумі 37 418, 87 грн., виплачених як допомога по безробіттю працівнику Відповідача за період з 11.11.2016 по 28.08.2017.

Доказів перерахування відповідачем позивачу коштів на час вирішення справи по суті до суду не подано.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що Позивач довів свої позовні вимоги, які підлягають до задоволення повністю, і, з Відповідача на користь позивача необхідно стягнути допомогу по безробіттю в сумі 37 418 грн. 87 коп., виплачену громадянину, який був поновлений на роботі за рішенням суду.

Оскільки позивач в порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то відповідно до приписів ч.4 ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1600 грн. із зарахуванням до державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 123, 219, 220, 232 - 240 ГПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути 37 418 грн. 87 коп. (тридцять сім тисяч чотириста вісімнадцять гривень) грн. 87 коп. із Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) на користь Городищенського районного центру зайнятості (19500, Черкаська обл., м. Городище вул. Миру, 58а, ; МФО 854018 р/р 1056 в УДКСУ в Черкаській обл.).

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) на користь державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржено в порядку визначеному ГПК України з дня складення повного рішення.

Рішення складено 12.02.2018 .

Суддя В.В.Єфіменко