КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2018 р. Справа№ 910/18795/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Майданевича А.Г.

при секретарі: Ярмак О.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 30 січня 2018 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 07.06.2016р. (повний текст рішення складено 14.06.2016)

у справі № 910/18795/15 ( головуючий суддя: Грєхова О.А., судді Нечай О.В., Спичак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 7 920 372,70 грн. та розірвання договору

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про зобов'язання прийняти виконання по договору

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про стягнення 7 920 372,70 грн. та розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" договору на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, що зумовило виникнення у останнього заборгованості, яку Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" просить стягнути та у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов'язання позивач просить розірвати даний договір.

02.09.2015 до Господарського суду міста Києва від Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" надійшла зустрічна позовна заява про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" прийняти все виконане УДППЗ "Укрпошта" за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, а саме - грошові кошти в сумі 7 072 520,73 грн., що знаходяться на рахунку УДППЗ "Укрпошта" в ПАТ "Дельта Банк" шляхом виконання розпоряджень (доручень) на списання коштів, наданих платіжними дорученнями.

07.09.2015 відповідачем за первісним позовом було подано до Господарському суду міста Києва відзив на позовну заяву, в якому Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" вказує, що виконувало свої зобов'язання за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013 належним чином починаючи з дати укладення даного договору, проте з початку 2015 року не може виконати свої зобов'язання з вини позивача. Відповідач стверджує, що вимога Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про стягнення коштів не підлягає задоволенню, оскільки дані кошти є власністю позивача за первісним позовом та знаходяться на рахунку, відкритому у ПАТ "Дельта Банк", які останній не бажає списати в рахунок виконання договору на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013. Тобто, заявлена ПАТ "Дельта Банк" до стягнення заборгованість виникла з вини останнього.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2015 у справі №910/18795/15 на підставі ст. 60 ГПК України прийнято зустрічний позов Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про зобов'язання прийняти виконання по договору для спільного розгляду з первісним позовом.

21.09.2015 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом, в якому позивач за зустрічним позовом просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" прийняти все виконане ним за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, а саме - грошові кошти в сумі 7 072 520,73 грн., що знаходяться на рахунку Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" №0010, відкритому в ПАТ "Дельта Банк", шляхом виконання розпоряджень (доручень) на списання коштів на користь ПАТ "Дельта Банк", з визначенням дати такого виконання за датами первинного формування реєстрів прийнятих платежів від споживачів.

21.09.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заперечення ПАТ "Дельта Банк" проти зустрічного позову, в яких відповідач за зустрічним позовом вказує, що договір на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013 не є договором комісії, оскільки не містить істотних умов такого договору, а є договором про надання послуг, а тому оскільки позивачем не виконано свого обов'язку з надання послуг, то у нього виникла заборгованість, яку ПАТ "Дельта Банк" не може погасити шляхом списання даних коштів з рахунку, оскільки згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02.03.2015 у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію, відтак списання коштів знаходиться під забороною п.п. 4 п. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

07.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом, в якому позивач за зустрічним позовом просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" прийняти все виконане ним за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, а саме - грошові кошти в сумі 7 072 520,73 грн., що знаходяться на рахунку Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" №0010, відкритому в ПАТ "Дельта Банк", шляхом виконання розпоряджень (доручень), наданих платіжними дорученнями від 04.09.2015, з визначенням дати такого виконання за датами первинного формування реєстрів прийнятих платежів від споживачів. Також, Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" було подано клопотання про зобов'язання ПАТ "Дельта Банк" провести з відповідачем за первісним позовом звірку розрахунків за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013.

12.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові заперечення проти зустрічного позову, в яких ПАТ "Дельта Банк" вказує, що Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" є кредитором банку за договором банківського рахунку №01/10-19236 від 07.07.2012, відтак списання коштів, які знаходяться на рахунку відповідача за первісним позовом є неможливим в силу положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також, ПАТ "Дельта Банк" надало суду клопотання про залучення до матеріалів справи реєстру прийнятих платежів за договорами.

12.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом, в якому позивач за зустрічним позовом просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" прийняти все виконане ним за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, а саме - грошові кошти в сумі 7 071 896,93 грн., що знаходяться на рахунку Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" №0010, відкритому в ПАТ "Дельта Банк", шляхом виконання розпоряджень (доручень), наданих платіжними дорученнями від 04.09.2015, з визначенням дати такого виконання за датами первинного формування реєстрів прийнятих платежів від споживачів.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.06.2016р. у справі № 910/18795/15 первісний позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задоволено частково, стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість у розмірі 7 920 372 грн. 70 коп., судовий збір у розмірі 73 080 грн. 00 коп. та витрати за проведення судової експертизи у розмірі 41 000 грн. 00 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом всіх обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що висновок № 8607 судової економічної експертизи не відповідає матеріалам справи та не надає відповідей на питання, поставлені господарським судом, у зв'язку із чим не може бути належним доказом розміру суми позовних вимог.

На думку апелянта, експертом безпідставно обмежено по-перше, період дії договору за який ним вивчено питання руху грошових коштів по договору та, крім того, експертом безпідставно обмежено перелік документів бухгалтерського обліку та інших, що можуть свідчити про формування суми заборгованості з перерахування грошових коштів.

Апелянт вважає, що висновки експерта не відповідають поставленим судом питанням саме щодо визначення загальної суми заборгованості підприємства з перерахування прийнятих платежів за весь період дії договору на приймання платежів № 934-33 від 07.02.2013 та на підставі всіх документів, що містять відповідну інформацію.

Зокрема, апелянтом до матеріалів справи було додано інформацію про заборгованість УДППЗ «Укрпошта» перед ПАТ «Дельта Банк» за договором № 934-33 від 07.02.2013 щодо прийнятих платежів станом на 15.09.2015 року, яка надавалась експерту та яка містить дані як ПАТ «Дельта Банк», заявлені ним до оплати згідно реєстрів прийнятих платежів, так і дані УДППЗ «Укрпошта» з коригуванням відповідних сум згідно даних підприємства (обласних дирекцій). Відхилення даних згідно зазначеної інформації становить 1 871 981,55 грн., однак не визнається ПАТ «Дельта Банк» та призводить до істотного завищення суми заборгованості підприємства перед банком з прийнятих платежів, обґрунтовано тим, що протягом травня - червня 2015 року УДППЗ «Укрпошта» додатково перерахувало з інших рахунків підприємства 18 466 507, 46 грн. Зазначена сума перерахована банку, не відображена ПАТ «Дельта Банк» у відповідній звітності, оскільки банком проігноровано зобов'язання із підписання первинних документів, а саме - актів приймання-передачі наданих послуг, які надсилались дирекціями безпосередньо до регіональних філіалів банку.

Апелянт зазначає, що дані ПАТ «Дельта Банк» не є достовірними та потребують взаємного звіряння з даними УДППЗ «Укрпошта», однак банк протягом всього періоду розгляду справи ігнорує зобов'язання провести належним чином сумісно з УДППЗ «Укрпошта» звіряння взаєморозрахунків для визначення остаточної суми заборгованості з перерахування коштів на підставі належним чином підготовлених первинних документів.

Апелянт звертає увагу суду на те, що реєстри платежів, подані ПАТ «Дельта Банк», не є первинним документами та не підтверджують зобов'язання підприємства, оскільки не враховують інформацію про часткове перерахування коштів в рахунок виконання договору протягом травня-червня 2015 року.

На думку апелянта, для застосування господарським судом першої інстанції до спірних правовідносин обмеження, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статті Закону України «Про банки і банківську діяльність» необхідно визначити, чи є УДППЗ «Укрпошта» кредитором ПАТ «Дельта Банк», тобто чи є банк боржником та чи має він майнові зобов'язання перед УДППЗ «Укрпошта».

Також апелянт вважає, що в розумінні цивільного законодавства договір на приймання платежів, укладений між сторонами, не може розглядатись як договір з надання послуг, а має всі ознаки договору комісії, за яким позивача виступив посередником під час вчинення окремих правочинів з фізичними особами. Відповідно, до відносин сторін мають бути застосовані загальні положення цивільного законодавства, зокрема щодо правового статусу майна, набутого в результатів виконання договору на приймання платежів.

Апелянт вважає, що в розумінні цивільного законодавства кошти, отримані від споживачів, є власністю ПАТ «Дельта Банк». При цьому, цивільне законодавство чітко передбачає по-перше, обов'язок комісіонера прийняти все одержане в результаті виконання договору комісії, тобто, в даному випадку - зобов'язання комісіонера - позивача передати кошти, що є власністю комітента - відповідача, а також пряме зобов'язання комітента-відповідача прийняте все те, що передає комісіонер. Тобто, закон не містить жодних підстав для відмови комітента прийняти все належно виконане за договором комісії

Щодо статусу грошових коштів як предмета укладеного між сторонами договору на приймання платежів, апелянт зазначає, що оскільки кошти є річчю, що має родові ознаки, вони є замінними, тобто комісіонер - позивач, який має зобов'язання передати комітенту - відповідачу певні кошти у визначеній сумі, які не мають будь-яких інших індивідуалізуючих ознак, має право замінити відповідні кошти, тобто самостійно визначити, які саме грошові кошти належать комітенту-відповідачу в силу виконання комісіонером-позивачем зобов'язань за договором комісії.

Апелянт зазначає, що такі грошові кошти з моменту їх передачі споживачами - фізичними особами є власністю комітента-відповідача, тобто в частині їх передачі шляхом перерахування комісіонер-позивач не має жодних майнових вимог до комісіонера - відповідача, оскільки ці кошти вже є власністю останнього. Відповідно, належність грошових коштів, закумульованих на рахунку комісіонера- позивача, комітенту-відповідачу, виключає правомірність застосування до спірних відносин положень частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв'язку із невиконанням комітентом-відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати відповідної плати, належної комісіонеру-позивачу за виконання зобов'язань по договору на приймання платежів, останній мав передбачене законом право притримати кошти, тобто не передавати їх комітенту у встановлених строк, а також, в силу встановленого законом правила щодо замінності речей, визначених родовими ознаками, також замінити ті кошти, які безпосередньо були отримані від споживачів-фізичних осіб - іншими коштами, в тому числі - що знаходяться на рахунку комісіонера-позивача в установі банку відповідача.

Апелянт вважає, що обмеження, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть застосовуватись до правовідносин, що склалися між сторонами згідно договору на приймання платежів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

07.07.2012 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (банк за умовами договору) та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" (клієнт за умовами договору) укладено договір банківського рахунку №01/10-19236.

Відповідно до п. 1.1 укладеного договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у гривнях, доларах США, євро №0010 (надалі - рахунок) та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з тарифами банку на банківські послуги, які доведені клієнту в момент підписання цього договору.

Згідно п. 1.2 договору банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунку та проводити інші операції за рахунком у межах законодавства України.

Пунктом 3.1.2 договору банківського рахунку визначено, що банк має право здійснювати примусове та договірне списання коштів з рахунку у випадках, передбачених цим договором, іншими договорами, укладених з банком, та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.2.1 укладеного договору передбачено право клієнта самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, за винятком примусового списання грошових коштів та випадків накладення арешту, або тимчасового призупинення операцій по рахунку, що здійснюється уповноваженими на це органами.

Банк пунктом 3.2.2. договору зобов»язався за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, за умови його подання в операційний час.

Договір банківського рахунку набирає чинності з моменту підписання та діє протягом одного року. У випадку відсутності заяви банку/клієнта про розірвання цього договору в термін за 30 календарних днів до дати його прийняття, термін дії цього договору вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на таких самих умовах, якщо сторони не передбачать іншого (п. 7.1 договору банківського рахунку).

07.02.2013 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (замовник за умовами договору) та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" (виконавець за умовами договору) укладено договір на приймання платежів № 934-33, відповідно до п. 1.1 якого (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 30.12.2013) предметом цього договору є надання виконавцем в особі своїх філіалів послуг замовнику з приймання об'єктами поштового зв'язку платежів у національній валюті від споживачів для перерахування їх на рахунок замовника, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги.

Пунктом 2.2 укладеного договору на приймання платежів передбачено, що виконавець в особі своїх ЦПЗ (об'єкти поштового зв'язку виконавця) забезпечує перерахування платежів в безготівковій формі на рахунок замовника, зазначений у додатку №3 до цього договору), у містах на другий банківський день, починаючи з наступного дня від дати приймання платежу; у сільській місцевості на 3-4 банківський день, починаючи з наступного дня від дати приймання платежу.

Відповідно до пункту 2.3 договору на приймання платежів виконавець в особі своїх ЦПЗ у строки, вказані у п. 2.2 цього договору, забезпечує передачу засобами електронного зв'язку на електронну пошту замовника: реєстру прийнятих платежів, створеного у програмному забезпеченні замовника - "Kredit".

У пунктах 3.2 та 3.3 договору на приймання платежів (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 30.12.2013) сторони погодили, що попередня оплата послуг з приймання платежів здійснюється шляхом авансування грошових коштів у розмірі оплати послуг, які сплачені за надання послуг у попередньому місяці. Оплата наданих виконавцем послуг з приймання платежів, здійснюється шляхом перерахування замовником на рахунки філіалів виконавця, зазначених в додатку №5 до цього договору до 10 числа місяця наступного за звітним, на підставі актів приймання-передачі наданих послуг.

Пунктами 4.1.1, 4.1.2 та 4.1.6 договору на приймання платежів встановлено обов'язок виконавця в особі об'єктів поштового зв'язку приймати від споживачів платежі для перерахування на рахунок замовника на умовах, визначених цим договором; своєчасно перераховувати суми прийнятих платежів на рахунок замовника та передавати реєстри прийнятих платежів у строки, визначені у пункті 2.2 договору; до 7 числа кожного місяця, наступного за звітним, готувати акт приймання-передачі наданих послуг з приймання платежів, зразок якого вказано в додатку №6 до цього договору, та передавати їх на підпис замовнику (положення щодо акту приймання-передачі з пересилання поштових відправлень, зразок якого вказано в додатку №7 до цього договору, виключено згідно додаткової угоди №1 від 30.12.2013).

Пунктом 4.2.3 договору на приймання платежів визначено обов'язок замовника до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, підписати акт приймання-передачі наданих послуг, наданий філіалом виконавця, та повернути його на адресу філіалу виконавця або у разі наявності претензій до інформації, викладеної у акті - надавати мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі наданих послуг із зазначенням викладених недоліків.

Договір на приймання платежів набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2017 р., але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов'язань сторонами (п. 9.1 договору на приймання платежів з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 30.12.2013).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами починаючи з лютого 2013 року УДППЗ "Укрпошта" приймало платежі у національній валюті від споживачів для перерахування їх в подальшому на рахунки банку.

Згідно листа УДППЗ "Укрпошта" №222-30 від 26.01.2016 відповідачем за первісним позовом було сформовано та відправлено позивачу платіжні доручення №1 від 09.01.2015 на суму 20 000 000,00 грн., №3 від 09.01.2015 на суму 5 404 371,09 грн., №4 від 12.01.2015 на суму 10 000 000,00 грн. та №5 від 15.01.2015 на суму 5 000 000,00 грн., згідно яких вказані кошти підлягали перерахунку на рахунок №6, відкритий у АТ "Ощадбанк". Однак, у зв'язку з невиконанням вказаних доручень УДППЗ "Укрпошта" направила їх на паперових носіях разом із листом №222-30 від 26.01.2015.

У зв'язку з невиконанням банком платіжних доручень №1 від 09.01.2015 на суму 20 000 000,00 грн. та №3 від 09.01.2015 на суму 5 404 371,09 грн. УДППЗ "Укрпошта" повторно звернулось до позивача із листом №2221-304 від 12.02.2015, в якому просило ПАТ "Дельта Банк" виконати вказані платіжні доручення.

03.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03.03.2015 до 02.06.2015 включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації призначено Кадирова Владислава Володимировича.

13.03.2015 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадиров Владислав Володимирович звернувся до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" з вимогою №2/01-17/108 від 13.03.2015 про належне виконання зобов'язань, в якій просив перерахувати прийняті згідно договору на приймання платежів відповідачем за первісним позовом кошти від споживачів у розмірі 9 148 631,65 грн.

20.03.2015 УДППЗ "Укрпошта" звернулось листом №212-581 від 19.03.2015 до позивача, в якому вказувало про готовність здійснення перерахунку належних банку сум з усіх рахунків підприємства, в тому числі з поточного рахунку №0010, відкритого в ПАТ "Дельта Банк", на загальну суму 7 072 520,73 грн.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи листів №843-308 від 24.03.2015, №843-340 від 31.03.2015, №21-9274/15 від 31.03.2015, №11-705 від 02.04.2015, №779 від 07.04.2015, №885 від 10.04.2015, №991 від 16.04.2015, №222-804 від 17.04.2015, №222-338 від 05.06.2015, №2121-1272 від 22.06.2015, №2185 від 19.05.2015, №4662 від 24.06.2015 сторони обмінювалися вимогами та вказували на неналежне виконання один одного своїх зобов'язань, а саме: банк просив УДППЗ "Укрпошта" виконати свої зобов'язання за договором на приймання платежів з перерахунку коштів, отриманих від споживачів, а УДППЗ "Укрпошта" вказувала на неналежне виконання банком своїх зобов'язань згідно вказаного договору щодо авансування оплати послуг та невиконання платіжних доручень згідно договору банківського рахунку, наданих відповідачем за первісним позовом на виконання договору на приймання платежів.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення №181 "Про початок здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" та призначено Уповноважену особу Фонду Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про стягнення 7 920 372,70 грн., яка виникла у зв'язку з невиконанням останнім договору на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013 та розірвання зазначеного договору.

УДППЗ "Укрпошта" звернулось до ПАТ «Дельта Банк» з зустрічним позовом про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" прийняти все виконане ним за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, а саме - грошові кошти в сумі 7 071 896,93 грн., що знаходяться на рахунку Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" №0010, відкритому в ПАТ "Дельта Банк" шляхом виконання розпоряджень (доручень), наданих платіжними дорученнями від 04.09.2015, з визначенням дати такого виконання за датами первинного формування реєстрів прийнятих платежів від споживачів.

Договір на приймання платежів є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України)

Матеріалами справи підтверджується, а представниками сторін не заперечується, що починаючи з лютого 2013 року УДППЗ "Укрпошта" приймало платежі у національній валюті від споживачів для перерахування їх в подальшому на рахунки Банку.

Пунктами 4.1.1, 4.1.2 та 4.1.6 договору на приймання платежів встановлено обов'язок виконавця в особі об'єктів поштового зв'язку приймати від споживачів платежі для перерахування на рахунок замовника на умовах, визначених цим договором; своєчасно перераховувати суми прийнятих платежів на рахунок замовника та передавати реєстри прийнятих платежів у строки, визначені у пункті 2.2 договору; до 7 числа кожного місяця, наступного за звітним, готувати акт приймання-передачі наданих послуг з приймання платежів, зразок якого вказано в додатку №6 до цього договору, та передавати їх на підпис замовнику (положення щодо акту приймання-передачі з пересилання поштових відправлень, зразок якого вказано в додатку №7 до цього договору, виключено згідно додаткової угоди №1 від 30.12.2013).

Відповідно до п. 1.6 додаткової угоди пункт 4.1.5 договору на приймання платежів, яким на виконавця покладено обов'язок до 7 числа кожного місяця, наступного за звітним готувати акт приймання-передачі з пересилання поштових відправлень, зразок якого вказано в додатку №7 до цього договору, є виключеним. Отже, сторонами було погоджено, що обсяг послуг, наданий відповідачем за первісним позовом, визначається згідно реєстрів прийнятих платежів та актів приймання-передачі наданих послуг з приймання платежів.

Пунктом 2.2 договору на приймання платежів передбачено, що виконавець в особі своїх ЦПЗ (об'єкти поштового зв'язку виконавця) забезпечує перерахування платежів в безготівковій формі на рахунок замовника, зазначений у додатку № 3 до цього договору) у містах на другий банківський день, починаючи з наступного дня від дати приймання платежу; у сільській місцевості на 3-4 банківський день, починаючи з наступного дня від дати приймання платежу.

Посилання відповідача за первісним позовом, що останнім шляхом направлення Банку листа №2221-304 від 12.02.2015 були змінені умови виконання у наступному УДППЗ "Укрпошта" зобов'язань із перерахування коштів за договором приймання платежів, а саме - не з рахунків центрів приймання платежів, як передбачено умовами цього договору, а з рівня генеральної дирекції, тобто з рахунку УДППЗ "Укрпошта", відкритого у ПАТ Дельта Банк" не приймаються до уваги, оскільки згідно приписів ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, пунктом 10.1 договору на приймання платежів передбачено, що зміни та доповнення до цього договору вносяться шляхом укладання додаткової угоди, підписаної уповноваженими на це представниками сторін та скріпленої печатками сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонам, відповідач за первісним позовом належними чином своїх зобов'язань із перерахунку коштів не виконав, у передбачений п. 2.2 договору на приймання платежів строк отримані від споживачів кошти на користь банку не перерахував.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно висновку № 8607 судової економічної експертизи від 12.05.2016 за даними реєстрів прийнятих платежів за період з 19.02.2015 по 02.04.2015, створених у програмному забезпеченні "Kredit" та переданих засобами електронного зв'язку на електронну пошту ПАТ "Дельта Банк": , сума коштів отриманих УДППЗ "Укрпошта" на користь банку за договором на приймання платежів складає 8 631 821,49 грн.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" заявив клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи та комплексної комп'ютерно - технічної експертизи та технічної експертизи посилаючись на те, що судовим експертом у висновку судової економічної експертизи не надано відповіді на третє та четверте питання, а висновки експерта не відповідають поставленим судом питанням щодо визначення загальної суми заборгованості підприємства з перерахування прийнятих платежів за весь період дії договору на приймання платежів № 934-33 від 07.02.2013, оскільки експертом звужено період платежів з 19.02.2015 по 02.04.2015 з лютого по березень 2015 року, що не відповідає поставленим місцевим судом питанням, оскільки період дії договору з 07.02.2013 по 30.04.2015), а висновок експерта ґрунтується не на первинних документах, що містять відповідну інформацію.

Зокрема, представник УДПЗЗ "Укрпошта" зазначав, що згідно матеріалів справи позивачем за зустрічним позовом 12 жовтня 2015 року до матеріалів справи було додано Інформацію про заборгованість УДППЗ "Укрпошта" перед ПАТ "Дельта Банк" за договором № 934-33 від 07.02.2013 щодо прийнятих платежів станом на 15.09.2015 року, яка надавалась експерту та яка містить дані ПАТ "Дельта Банк" заявлені ним до оплати згідно реєстрів прийнятих платежів, так і дані УДППЗ "Укрпошта" з коригуванням відповідних сум згідно даних підприємства (обласних дирекцій). Відхилення даних згідно зазначеної інформації становить 1 871 981,55 грн. та не визнається ПАТ "Дельта Банк", що призводить до істотного завищення суми заборгованості підприємства перед банком з прийнятих платежів, обґрунтовано тим, що протягом травня - червня 2015 року УДППЗ "Укрпошта" додатково перерахувало з інших рахунків підприємства 18 466 507, 46 грн. Натомість, зазначена сума перерахована банку не відображена ПАТ "Дельта Банк" у відповідній звітності, оскільки банком проігноровано зобов'язання із підписання первинних документів, а саме - актів приймання-передачі наданих послуг, які надсилались дирекціями безпосередньо до регіональних філіалів банку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2016 було призначено повторну судову економічну експертизу проведення якої доручено експертам Київського НДІСЕ, провадження у справі № 910/18795/15 зупинено.

Згідно висновку № 16614/16-45 судово-економічної експертизи від 29.09.2017 сума заборгованості УДПЗЗ «Укрпошта» з перерахунку коштів на виконання договору приймання платежів № 934-33 від 07.02.2013 документально підтверджується в розмірі 7 072 520, 00 грн.

Враховуючи експретний висновок та докази, які містяться в матеріалах справи, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 7 072 520, 00 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Посилання апелянта про неможливість виконання свого зобов'язання із перерахунку коштів за договором на приймання платежів у зв'язку із неправомірними діями банку, оскільки останній відмовився виконати платіжні доручення УДППЗ "Укрпошта" з перерахунку спірної суми коштів з рахунку №0010, відкритого в ПАТ "Дельта Банк" на підставі договору банківського рахунку, судом відхиляються з огляду на наступне.

Пунктом 2.2 договору на приймання платежів передбачено, що виконавець в особі своїх ЦПЗ (об'єкти поштового зв'язку виконавця) забезпечує перерахування платежів в безготівковій формі на рахунок замовника, зазначений у додатку №3 до цього договору.

Таким чином, відповідач за первісним позовом був зобов'язаний перераховувати отримані від споживачів кошти замовнику з рахунків центрів приймання платежів.

Колегія не приймає до уваги доводи апелянта про те, що отримані від споживачів кошти за договором на приймання платежів спочатку перераховувались на рахунок УДППЗ "Укрпошта" №0010 відкритий в ПАТ "Дельта Банк" (даний рахунок не вказаний у Додатку №3 до договору на приймання платежів), а потім вже перераховувались на рахунки ПАТ "Дельта Банк", у зв'язку із чим грошові кошти, що містяться на вказаному рахунку не належать відповідачу за первісним позовом, а є власністю позивача, спростовуються наступним.

Як вбаєчаться з матеріалів справи, договір банківського рахунку був укладений сторонами 07.07.2012, а договір на приймання банківських платежів 07.02.2013, тобто через сім місяців, а отже, відсутні будь-які підстави вважати, що відкриття рахунку №0010 у ПАТ "Дельта Банк" будь-яким чином пов'язане із виконанням договору на приймання платежів.

Крім того, відповідно до умов договору банківського рахунку № 01/10-19236 банк взяв на себе зобов'язання із приймання і зарахування на вказаний рахунок грошових коштів, що надходять клієнту виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунку та проводити інші операції за рахунком у межах законодавства України (п.1.2. договору банківського рахунку). Тобто, дані кошти надходили УДППЗ "Укрпошта" та останнє здійснювало розпорядження ними.

Висновок про належність коштів, що знаходяться на рахунку №0010 у ПАТ "Дельта Банк", саме відповідачу підтверджується листом УДППЗ "Укрпошта" №2221-304 від 12.02.2015, в якому відповідач вказує, що "залишки на поточному рахунку на початок дня 12.02.2015 року згідно виписки отриманої з системи "Клієнт-банк" становлять 40 116 081,93 грн., що обумовлено зарахуванням підприємству 02 лютого 2015 року процентів за користування залишками по поточному рахунку в сумі 712 260,84 грн.".

Тобто, ПАТ «Дельта-Банк» сплачував УДППЗ "Укрпошта" проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта.

Також колегія зазначає, що УДППЗ "Укрпошта" звернулося до позивача із кредиторською вимогою №121-2250 від 06.11.2015, в якій просило визнати його кредитором, в тому числі щодо залишку коштів на поточному рахунку №0010, відкритому у ПАТ "Дельта Банк" згідно договору банківського рахунку.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що відповідач в порушення умов договору на приймання платежів своїх зобов'язань із забезпечення перерахування у визначені строки суми прийнятих від споживачів коштів на рахунки ПАТ «Дельта Банк»а, у зв'язку з чим у УДППЗ "Укрпошта" виникла заборгованість, а тому позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до УДППЗ "Укрпошта" про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 072 520, 00 грн.

ПАТ «Дельта банк» також заявлено вимогу про визнання договору на приймання платежів розірваним з 30.04.2015, посилаючись на те, що подальша співпраця за договором з відповідачем є неможливою та недоцільною, зважаючи на порушення УДППЗ "Укрпошта" умов Договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписи частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України встановлюють, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Умовами п. 9.2 договору на приймання платежів передбачено право на розірвання договору за ініціативою однієї із сторін, шляхом направлення відповідного повідомлення про дострокове розірвання договору іншій стороні не пізніше 30 календарних днів до запланованої дати розірвання.

УДППЗ "Укрпошта" було направлено ПАТ «Дельта Банк» лист №843-340 від 31.03.2015 про дострокове розірвання договору на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013 р., який ПАТ "Дельта Банк" отримав 31.03.2015, що вбачається із відтиску печатки банку про отримання на ньому.

Зважаючи на вказані приписи законодавства, п. 9.2 договору на приймання платежів, а також на те, що ПАТ "Дельта Банк" в подальшому у своїх листах не заперечував щодо розірвання останнього, спірний договір на приймання платежів № 934-33 є розірваним з 30.04.2015, а отже дана вимога позивача за первісним позовом за своєю суттю зводиться до визнання юридичного факту.

Враховуючи, що приписами законодавства не передбачено компетенцію господарських судів щодо встановлення юридичних фактів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність можливості задоволення позовної вимоги про визнання договору на приймання платежів розірваним.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

УДППЗ "Укрпошта" звернулось до банку з зустрічним позовом про зобов'язання останнього прийняти все виконане УДППЗ "Укрпошта" за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, а саме - грошові кошти в сумі 7 071 896,93 грн., що знаходяться на рахунку УДППЗ "Укрпошта" №0010 в ПАТ "Дельта Банк" шляхом виконання розпоряджень (доручень) на списання коштів на користь ПАТ "Дельта Банк", наданих платіжними дорученнями УДППЗ "Укрпошта" від 04.09.2015, з визначенням дати такого виконання за датами первинного формування реєстрів прийнятих платежів від споживачів, зазначеними у графі "Призначення платежу" платіжних доручень (з урахуванням клопотання (3) про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом від 12.10.2015).

Порядок виконання зобов'язання УДППЗ "Укрпошта" з перерахунку отриманих від споживачів на користь банку коштів визначений п. 2.2 договору на приймання платежів, яким передбачено, що позивач за зустрічним позовом зобов'язаний забезпечити перерахування коштів за договором на приймання платежів з рахунків центрів приймання платежів (наведені обставини підтверджуються УДППЗ "Укрпошта" у своєму листі №2221-304 від 12.02.2015 та відповідно у зустрічному позові).

Таким чином, надання позивачем за зустрічним позовом платіжних доручень про перерахування коштів, що знаходяться на рахунку УДППЗ "Укрпошта" №0010 в ПАТ "Дельта Банк" в рахунок погашення заборгованості, не може вважатись належним виконанням умов договору на приймання платежів.

Позовні вимоги за зустрічним позовом по суті зводяться до зобов'язання банку виконати платіжні доручення УДППЗ "Укрпошта" від 04.09.2015, надані згідно договору банківського рахунку.

Одночасно апеляційним судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015р. №181, "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", призначено Уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Тобто, станом на момент винесення рішення судом першої інстанції у відповідача за зустрічним позовом відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Частинами 1 та 3 статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо Національний банк України після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного. Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено Національним банком України до категорії проблемних або неплатоспроможних, Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вживають щодо нього заходи, передбачені цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Фонд у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються (ч.ч. 4, 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (ч. 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Згідно з п. 3, ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Як передбачено ч. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунку щодо виконання платіжних доручень (що входить до предмету розгляду вимог за зустрічним позовом), які мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі №3-34гс15 та постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі №3-63гс15.

При цьому, формулювання вимоги за зустрічним позовом про зобов'язання ПАТ "Дельта Банк" прийняти все виконане УДППЗ "Укрпошта" за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, а саме - грошові кошти в сумі 7 071 896,93 грн. не може свідчити про іншу правову природу правовідносин у спорі за зустрічним позовом, оскільки спірні платіжні доручення надані банку на підставі договору банківського рахунку, який не пов'язаний із правовідносинами за договором на приймання платежів, а заявлений позивачем за зустрічним позовом порядок виконання своїх зобов'язань суперечить порядку, визначеному умовами договору на приймання платежів.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що прийняття банком виконання зобов'язань має відбутись шляхом виконання розпоряджень (доручень) на списання коштів на користь ПАТ "Дельта Банк", наданих платіжними дорученнями УДППЗ "Укрпошта" від 04.09.2015, з визначенням дати такого виконання за датами первинного формування реєстрів прийнятих платежів від споживачів, зазначеними у графі "Призначення платежу" платіжних доручень (з урахуванням клопотання (3) про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом від 12.10.2015). Тобто, фактично позовні вимоги за зустрічним позовом зводяться до зобов'язання банку виконати платіжні доручення на стадії його ліквідації.

Виходячи з положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та положень статті 509 Цивільного кодексу України, позивач є кредитором банку за Договором банківського рахунку на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому вимоги позивача за зустрічним позовом є саме вимогою кредитора та не може бути виконана відповідачем у силу зазначеної норми, у зв'язку із запровадженням у останнього тимчасової адміністрації та на дату розгляду даного спору розпочато ліквідаційну процедуру останнього, що є підставою для відмови у задоволенні даного позову.

Аналогічний правовий висновок про неможливість виконання платіжних доручень клієнта банку після запровадження у ньому тимчасової адміністрації (а також запровадження ліквідаційної процедури) міститься у постановах Верховного Суду України №3-63гс15 від 22.04.2015 та №3-106гс15 від 20.05.2015.

Частинами 1, 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону.

Таким чином, у зв'язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому порядку. Так статтею 52 Закону встановлено, порядок черговості задоволення вимог кредиторів банку, а саме: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом. Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов'язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п'ятою цієї статті.

Під час ліквідаційної процедури банку встановлюється черговість задоволення вимог кредиторів банку, а тому задоволення майнової вимоги позивача за зустрічним позовом з розпорядження належними йому коштами на підставі Договору банківського рахунку є порушенням передбаченого Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" порядку задоволення вимог кредиторів банку. Зазначеним законом не передбачено можливості задоволення вимоги окремого кредитора позачергово на підставі рішення суду.

Крім того, нормами статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг, які дозволяється надавати виключно банку.

Даною нормою також встановлено, що надання банківських послуг має право здійснювати банк на підставі банківської ліцензії.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Відповідно до статті 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Враховуючи те, що станом на момент розгляду даного спору Національним банком України у Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відкликано банківську ліцензію, виконання операції з перерахування грошових коштів з рахунку позивача за зустрічним позовом, відкритого у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", на будь-який інший рахунок стало неможливим.

Враховуючи вищевикладене, а також вимоги Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним у правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем та яким передбачено, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та в порядку черговості, передбаченої цим законом, апеляційний суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог УДППЗ "Укрпошта" про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" прийняти все виконане УДППЗ "Укрпошта" за договором на приймання платежів №934-33 від 07.02.2013, а саме - грошові кошти в сумі 7 071 896,93 грн., що знаходяться на рахунку УДППЗ "Укрпошта" №0010 в ПАТ "Дельта Банк" шляхом виконання розпоряджень (доручень) на списання коштів на користь ПАТ "Дельта Банк", наданих платіжними дорученнями УДППЗ "Укрпошта" від 04.09.2015, з визначенням дати такого виконання за датами первинного формування реєстрів прийнятих платежів від споживачів, зазначеними у графі "Призначення платежу" платіжних доручень.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що задоволення позовних вимог УДППЗ "Укрпошта" у судовому порядку є, по суті, порушенням передбаченого законом спеціального порядку захисту прав кредиторів банку та фактично призводить до порушення порядку, передбаченого ліквідаційною процедурою, що відповідно порушує черговість задоволення вимог кредиторів відповідача відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 3-34гс15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач може захистити свої права в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги за зустрічним позовом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою від 18.01.2018 замінено позивача Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» на його правонаступника Публічне акціонерне товариство «Укрпошта».

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не підтверджуються належними доказами по справі та не спростовують правильність викладених в судовому рішенні обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 07.06.2016р. у справі № 910/18795/15 підлягає зміні, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України слід здійснити перерозподіл судових витрат між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 267, 275, 277, 281-284, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду м. Києва від 07.06.2016р. у справі № 910/18795/15 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду м. Києва від 07.06.2016р. у справі № 910/18795/15 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

"Первісний позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код 21560045) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) заборгованість у розмірі 7 072 520,00 грн.

Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код 21560045) в дохід Державного бюджету України (ГУ ДКСУ у м. Києві, код ЄДРПОУ 1, код платежу 22030001, символ звітності банку:206) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 65041 грн. 20 коп.

Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код 21560045) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) витрати за проведення судової експертизи у розмірі 36 490, 00 грн.

Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код 21560045) витрати за проведення повторної судової економічної експертизи у розмірі 5 563,78 грн.

Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ідентифікаційний код 21560045) 8 842,68 грн. витрат по сплаті судового забору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду м. Києва.

В іншій частині у задоволенні первісних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" відмовити.

Матеріали справи № 910/18795/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

А.Г. Майданевич