Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 906/434/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи,

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Гудак А.В. - головуючий, судді: Філіпова Т.Л.,

Василишин А.Р.

від 27.09.2017 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр"

про стягнення 113080,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось з позовом до Господарського суду Житомирської області про стягнення штрафу за неправильне визначення маси вантажу в перевізних документах.

Позовні вимоги мотивовано тим, що факт неправильного зазначення відправником даних про масу вантажу у перевізних документах (накладній №33400169), відповідно до ст. 129 Статуту підтверджується комерційним актом від 25.11.2016 року №001396/73/3, що є підставою для покладення на відповідача відповідальності шляхом застосування господарських санкцій.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.07.2017 року у справі №906/434/17 (суддя Шніт А.В.) позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" про стягнення 113080,00 грн., задоволено частково. Зменшено розмір штрафу до 22616,00 грн. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - 22616,00 грн. - штрафу, - 1696,20 грн. - судового збору. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 90464,00 грн. штрафу відмовлено.

Дане рішення мотивоване тим, що згідно транспортної накладної №33400169, провізна плата вантажу кожного з вагонів №96913561, №96916028, №96919139, №96921036 становить 5654,00 грн. З її розміру позивачем визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, який, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 113080,00 грн. (5654,00 грн. (провізна плата за один вагон) х 5 (згідно ст.118 Статуту залізниць України) х 4 (кількість вагонів). Саме вантажовідправники несуть відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення. Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем обґрунтовано було заявлено до стягнення з відповідача штрафу в сумі 113080,00 грн.

Встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог у частині стягнення 113080,00 грн. штрафу, судом першої інстанції зменшено її розмір до 22616,00 грн., з підстав, що сума штрафу, яка заявлена до стягнення, порівняно з вартістю перевезення, перевищена; належні докази, які б свідчили про заподіяння позивачеві збитків та порушення інших його інтересів, відсутні, невідповідність розміру штрафу наслідкам порушення, а також те, що не встановлено факту пошкодження у зв'язку із цим вагонів чи залізничного покриття, отже, що в даному спорі мають місце ті виняткові обставини, які дають можливість задовольнити клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафу до 22616,00грн (5654,00грн (провізна плата за один вагон) х 4 (кількість вагонів).

Не погодившись з винесеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2017 року у справі №906/434/17 в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 90464 грн. штрафу та прийняти нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ПАТ "Укрзалізниця" від імені якої діє регіональна філія "Львівська залізниця" до ТОВ "Омелянівський кар`єр" про стягнення 113080,00 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу в перевізних документах.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2017 року у справі №906/434/17 задоволено. Рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2017 року у справі №906/434/17 скасовано, прийнято нове: Позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - 113080,00 грн. - штрафу, 1696,20 грн. судового збору за подачу позовної заяви. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - 1865,82 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги. Видачу наказів доручено Господарському суду Житомирської області.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 113080,00 грн. за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній є обґрунтованим.

Проте, колегія суддів не погодилася з висновками суду першої інстанції щодо розміру штрафу та з підставами його зменшення, оскільки ТОВ "Омелянівський кар'єр" звернулося до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення суми штрафу в п'ять разів на підставі приписів п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року), оскільки вона є значно перевищеною в порівнянні із вартістю перевезення, посилаючись на те, що позивачу, у зв'язку з неправильним зазначенням відомостей у накладній, не завдано збитків. Однак, доказів в обґрунтування поданого клопотання суду першої інстанції не подано.

Судовою колегією не прийнято посилання скаржника на баланс (звіт про фінансовий стан) Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" за І півріччя 2017 року, який надійшов з клопотанням відповідача, на адресу апеляційного господарського суду 27.09.2017 року, у зв`язку з тим, відповідач надав апеляційному господарському суду баланс - тільки 27.09.2017 року, тобто після прийняття судового рішення судом першої інстанції у даній справі. При цьому, твердження відповідача про те, що балансом (звіт про фінансовий стан) за І півріччя 2017 року підтверджується, що підприємство є збитковим за результатами господарської діяльності у І півріччя 2017 року році є безпідставним, оскільки він відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 233 ГК України.

Оскільки відповідачем не доведено та необґрунтовано наявності підстав для зменшення санкцій та відсутність виняткового випадку, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.

Не погоджуючись з постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 року у справі №906/434/17 Товариство з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 року у справі №906/434/17 скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Житомирської області від 18.07.2017 року у справі №906/434/17.

Касаційна скарга мотивована тим, що враховуючи відсутність доказів спричинення позивачу негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в накладній в накладній та застосувавши п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року), в якому закріплено права суду зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), місцевий господарський суд, правомірно зменшив розмір штрафу до 22616,00 грн. Рівненським апеляційним господарським судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.11.2017 року прийнято до касаційного провадження та призначено до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" у справі №906/434/17 Господарського суду Житомирської області.

На підставі підпунктів 4, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 року вказану касаційну скаргу разом зі справою №906/434/17 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2018 року у справі №906/434/17 визначено колегію суддів у складі: Баранець О.М. (головуючий суддя), судді: Вронська Г.О., Студенець В.І.

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України зазначена касаційна скарга підлягає розгляду спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2018 року призначено до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 року у справі №906/434/17 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 30 січня 2018 року.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просив, в задоволені касаційної скарги відмовити повністю та залишити в силі постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 року у справі №906/434/17, посилаючись на те, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані. Враховуючи, що відповідачем не було подано належним чином обґрунтоване письмове клопотання про зменшення розміру штрафу, не вказано причин неналежного виконання свого обов'язку, тому під час вирішення спору, суд першої інстанції зменшив штраф без обґрунтування в рішенні мотивів, з яких суд виходив, зменшуючи штраф на 80 %, що є порушенням ст. 84 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року). Також, у відзиві позивач просив, розгляд касаційної скарги здійснювати без участі представника останнього.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів даної справи, причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу.

21.11.2016 року зі станції Гранітний Південно-Західної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" (вантажовідправник) на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатська будівельна компанія" (вантажоодержувач) згідно транспортної накладної №33400169 завантажено та відправлено, ряд вагонів, а саме: вагони №96913561, №96916028, №96919139, №96921036 з вантажем "Відсів гранітний" до станції призначення - Дрогобич Львівської залізниці.

Відповідно до накладної №33400169 маса вантажу, становить: у вагоні №96913561 - 67800 к.г. (маса вагону - 18100 кг.), у вагоні №96916028 - 68700 кг. (маса вагону - 18300 кг.), у вагоні №96919139 - 68300 кг. (маса вагону - 17700 кг.), у вагоні №96921036 - 68700 кг. (маса вагону - 17700).

При проходженні зазначених вагонів з вантажем, на станції Здолбунів (попутна станція) виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу, про що складено наступні акти загальної форми, а саме №1748 від 24.11.2016 року, №1749 від 24.11.2016 року, №1750 від 24.11.2016 року, №1751 від 24.11.2016 року. Також, даними актами загальної форми від 24.11.2016 року зазначено, що вагони №96916028, №96919139, №96921036, №96913561 відчеплені на статичну вагу для переважування.

На підставі вищевказаних актів загальної форми від 24.11.2016 року складено комерційний акт ЄА №001396/73/3 від 25.11.2016 року, в якому зазначено, що внаслідок проведеної перевірки встановлено, що у вагоні №96913561 маса вантажу фактично становить 79900 кг., що на 12100 кг. більше, ніж зазначено відправником у транспортній накладній №33400169 (67800 кг.); у вагоні №96916028 маса вантажу фактично становить 82700 кг., що на 14000 кг більше, ніж зазначено відправником у транспортній накладній №33400169 (68700 кг.); у вагоні №96919139 маса вантажу фактично становить 81500 кг., що на 13200 кг. більше, ніж зазначено відправником у транспортній накладній №33400169 (68300 кг.); у вагоні №96921036 маса вантажу фактично становить 81500 кг., що на 12800 кг. більше, ніж зазначено відправником у транспортній накладній №33400169 (68700кг).

Після зважування надлишок вантажу на станції Здолбунів перевантажено у вагон №62253885 та направлений за досилочною накладною №39617196. Вагони №№96913561, 96916028, 96919139, 96921036 після перевантаження надлишку відправлені за призначенням за накладною №39575485.

По прибутті на станцію призначення - Дрогобич Львівської залізниці у комерційному акті ЄА №001396/73/3 від 25.11.2016 року здійснена перевірка інформації вказаної в комерційному акті за участю представника вантажоодержувача ТОВ "Прикарпатська будівельна компанія" про що зроблена відмітка в розділі Є, що при перевірці і видачі вантажу, різниці проти доповнення до даного акта не виявлено.

У підтвердження наведених обставин позивачем також надано до матеріалів справи технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №14, що містить дані про здійснення періодичної повірки ваг.

На підставі ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем відповідачу нарахований штраф у загальній сумі 113080,00 грн. із розрахунку: (5654(тариф) х 5) х 4 = 113080 грн.

Накладна №33400169 оформлена відповідно до діючих вимог, тобто правильність внесених до неї відомостей підтверджується цифровим підписом представника відповідача Телятник Т.М.

В даному випадку різниця між зазначеною в перевізних документах і фактично виявленою масою склала а саме: 67800 кг., 68700 кг., 68300 кг., 68700 кг. - відповідно, фактичній масі вантажу у вказаних вагонах: 79900 кг., 82700 кг., 81500 кг., 81500 кг. - відповідно, що перевищує 0,2 % від маси вказаної відповідачем.

Підставою для накладення на відправника відповідальності згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідно до вимог статей 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладних масу вантажу відповідачу нараховується штраф у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезень, а саме (5654,00грн (провізна плата за один вагон) х 5 (згідно ст.118 Статуту залізниць України) х 4 (кількість вагонів) = 113080,00 грн.

Колегія суддів, підтримує висновок суду апеляційної інстанції щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 113080,00 грн. за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній.

Ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов'язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим

Ч. 2 вступу Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року №411, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.02.1997 року за №50/1854, виконання Правил забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху.

Відповідно до п. 15.27 Правил забороняється ставити в поїзди, зокрема, вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

Тобто, невиконання вимог вказаних Правил, зокрема, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак, створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

Статтями 1, 16 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 року №232 транспорт є однією з найважливіших галузей суспільного виробництва і покликаний задовольняти потреби населення та суспільного виробництва в перевезеннях; підприємства транспорту зобов'язані забезпечувати безпеку життя і здоров'я громадян, безпеку експлуатації транспортних засобів, охорону навколишнього природного середовища.

Статтями 2, 11 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року №273 (зі змінами) залізничний транспорт є однією з важливих базових галузей економіки України, забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв'язки і потреби населення у перевезеннях; діяльність залізничного транспорту, як частини єдиної транспортної системи країни, сприяє нормальному функціонуванню всіх галузей суспільного виробництва, соціальному і економічному розвитку та зміцненню обороноздатності держави, міжнародному співробітництву України; залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров'я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України; безпека руху - комплекс організаційних і технічних заходів, спрямованих на забезпечення безаварійної роботи та утримання в постійній справності залізничних споруд, колій, рухомого складу, обладнання, механізмів і пристроїв.

При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.

При застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Необхідність з'ясування наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення у даному випадку відсутня, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення штрафу за неправильну зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, якими чітко визначено розмір штрафу.

ТОВ "Омелянівський кар'єр" звернулося до суду першої інстанції з клопотанням про зменшення суми штрафу в п'ять разів на підставі приписів п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року), оскільки вона є значно перевищеною в порівнянні із вартістю перевезення, посилаючись на те, що позивачу, у зв'язку з неправильним зазначенням відомостей у накладній, не завдано збитків.

Проте, як вбачається з матеріалів даної справи, доказів в обґрунтування поданого клопотання не подано.

Судом апеляційної інстанції обґрунтовано не прийнято посилання скаржника на баланс (звіт про фінансовий стан) Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" за І півріччя 2017 року, який надійшов на адресу апеляційного господарського суду 27.09.2017 року, у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року), апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі на момент його прийняття - 18.07.2017 року. Однак, відповідач надав апеляційному господарському суду баланс (звіт про фінансовий стан) Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" за І півріччя 2017 року - тільки 27.09.2017 року, тобто після прийняття судового рішення судом першої інстанції у даній справі.

Також є безпідставним твердження відповідача про те, що балансом (звіт про фінансовий стан) за І півріччя 2017 року підтверджується, що підприємство є збитковим за результатами господарської діяльності у І півріччя 2017 року році, оскільки він відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 233 ГК України.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи касаційної скарги безпідставними та належним чином спростованими судом апеляційної інстанції.

За встановленими колегією суддів обставинами постанова апеляційної інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 року у справі №906/434/17- без змін.

2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Баранець

Судді Г.Вронська

В.Студенець