ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.02.2018м. ДніпроСправа № 904/11895/16

Розглянувши заяву ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" у межах справи про банкрутство

у справі

за заявою публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "РАДАБАНК"

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 19, прим. 2; )

про визнання банкрутом

Суддя Єременко А.В.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

30.08.2017 року постановою господарського суду Дніпропетровської області припинено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 19, прим. 2; ) та повноваження розпорядника майна товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича, визнано товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво № 1732 від 11.11.2015 року, адреса: 08133, Київська область, м. Вишневе, вул. Першотравнева, 23-Б, оф. 54; адреса для листування: 03035, м. Київ, а/с 103).

13.02.2018 року до господарського суду Дніпропетровської області ліквідатором подано заяву (вх. № 6766/18) про стягнення дебіторської заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" у межах справи про банкрутство, в якій останній просить відстрочити товариству з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" сплату судового збору за подання даної заяви до винесення ухвали за результатами розгляду даної заяви по суті, прийняти до розгляду у межах справи № 904/11895/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" та задовольнити дану заяву, у порядку ст. 81 ГПК України витребувати у ОСОБА_2 оригінали для огляду та копії для долучення до матеріалів справи договору позики № 2/04-14 від 02.04.2014 року та договору позики № 12-08/1 від 12.08.2014 року, який укладено між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ", стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" 6 510 685, 00 грн. неповернутої позики, судові витрати покласти на ОСОБА_2.

Розглянувши заяву ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" у межах справи про банкрутство, господарський суд зазначає таке.

У відповідності до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

Частиною 1 ст. 2 Закону визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2012 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI), частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, як-от: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Дана норма кореспондується з положеннями пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно ч. 9 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

У постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 908/4804/14 та від 16.11.2016 року у справі № 908/560/16 викладено правовий висновок про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника, у тому числі спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Положення п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України та ч. 4 ст. 10 Закону застосовуються незалежно від суб'єктного складу сторін лише у тому випадку, коли майнові вимоги пред'являються саме до особи (боржника), яка перебуває у процедурах банкрутства.

Разом з тим, даний спір не є майновим спором з вимогами до боржника, який має бути розглянуто судом в межах даної справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ", оскільки вимоги за заявою пред'явлені не до боржника, а навпаки, боржником до іншої особи.

Таким чином, зазначений спір має бути розглянутим в окремому позовному провадженні за межами справи про банкрутство.

Наведеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 25.07.2017 року у справі № 50/790-43/173.

Враховуючи наведене, суб'єктний склад правовідносин, із яких виник спір, предмет спору, господарський суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті до розгляду заяви ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" у межах справи про банкрутство.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 234, п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ліквідатора про стягнення дебіторської заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ВАТ" у межах справи про банкрутство, заяву та додані до неї документи повернути заявнику.

Додаток: заява № 02-01/38-82 від 07.02.2018 року з додатками.

Суддя А.В. Єременко