ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2018 Справа № 904/10280/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е.

за участю секретаря судового засідання Сироти М.О.

за позовом Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ,

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 7 397,10 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю №19/26 від 01.01.18

від відповідача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №1805 від 26.10.17

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ЗАПОРІЖКОКС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу, у розмірі 7 397,10 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що при транспортуванні відповідачем позивачу партії концентрату вугільного останнім виявлено недостачу на суму 7 397,10 грн., яку він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду і призначено розгляд справи в засіданні на 16.01.2018.

У зв'язку з набранням чинності з 15.12.2017 Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", згідно з яким Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні на 09.01.2018.

09.01.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 06.02.2018.

06.02.2018 повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

В свою чергу, повноважний представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.

У судовому засіданні 06.02.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач, 31.03.2017 Приватним акціонерним товариством "ЗАПОРІЖКОКС" (далі позивач, покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНКОСТІЛ ГРУП" (далі - постачальник) укладено договір №17/133 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти та оплатити на умовах даного договору вугільну продукцію (далі товар) виробництва філії "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська "ПрАТ "Донецьксталь" металургійний завод": вугільний концентрат марки К з граничними показниками якості: зола (max) 9,0%, волога (max) 10,5%, сірка (max) 0,8%, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах і специфікаціях.

Згідно з п. 2.1 Договору сторони дійшли згоди, що ціна, обєм та строки поставки вугільної продукції вказуються в специфікаціях, які підписуються сторонами, скріплюються печатками сторін та є невідємною частиною договору.

Ціна вугільної продукції, яка постачається згідно з Договором в період з ІІ кварталу 2017 року по І квартал 2018 року (01 квітня 2017 року 31 березня 2018 року включно), фіксується щомісяця в специфікаціях до договору і в подальшому може бути змінена в окремих специфікаціях або додаткових угодах до договору (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору ціна без урахування ПДВ на вугільну продукцію, яка постачається у відповідному місяці, встановлюється на умовах FCA ИНКОТЕРМС 2010 ст. Удачная, шляхом перерахунку в гривні еквіваленту в іноземній валюті (долар США), визначеного у відповідності до п. 3.1 Договору за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на 00-00 дати постачання вугільної продукції, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах і специфікаціях.

За умовами п. 2 Специфікації від 23.08.2017 (додатку №7 до договору поставки №17/133 від 31.03.2017) ТОВ "ІНКОСТІЛ ГРУП" зобовязується передати ПрАТ "ЗАПОРІЖКОКС" 22 080 т вугільного концентрату марки К групи К1 0-100 ТОВ "ЗФ "Свято-Варваринська" ТУ У 05.1-1:2017.

За твердженням позивача, 01.09.2017 в межах Договору і Специфікації від 23.08.2017 на адресу позивача була направлена партія концентрату вугільного (марка К, група К1) в вагонах за залізничною накладною №51740074, відповідно до якої маса вантажу в вагоні: №52942505 складає 69 700 кг, тара 21 800 кг; №56230477 68 700 кг, тара 20 900 кг.

05.09.2017 на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці виявлено, що фактична вага вантажу у вагоні №52942505 складає 68 300 кг, у вагоні №56230477 67 350 кг, тобто виявлені недостачі складають 1 400 кг і 1 350 кг відповідно. На підставі викладеного 05.09.2017 складено комерційні акти №460005/1491, №460005/1492.

Позивач зауважує, що з врахуванням норми недостачі (природної втрати) для вугілля (1% маси, зазначеної в перевізних документах) вартість недостачі в вагоні №52942505 складає 3 806,86 грн., в вагоні №56230477 3 590,24 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, завдану недостачею вантажу, у загальному розмірі 7 397,10 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не визнав позовні вимоги і просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на наступне.

За змістом статті 31 Статуту залізниць України, пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

З метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею (пункт 7 названих Правил).

Таким чином, відповідач вважає, що відправник не вжив належних дієвих заходів щодо забезпечення збереження вантажу під час перевезення.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відносини, повязані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства України.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами, іншими нормативно-правовими актами і правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут залізниць України), визначає обовязки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п. 23 Статуту залізниць України).

За приписами статті 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Так, комерційний акт № 460005/1491 від 05.09.2017 (арк.с. 13) засвідчує невідповідність маси вантажу та містить напис про те, що вагон № 52942505 вантажопідйомністю 70 т прибув 02.09.2017 поїздом № 2723. У залізничній накладній вказано, що маса концентрату вугільного у вагоні № 52942505 становить 69 700 кг.

Відповідно до розділу "Д" вказаного комерційного акту на підставі актів загальної форми № 36248 від 02.09.2017, № 41994 від 04.09.2017 ст. Запоріжжя-Ліве проведена комісійна видача вантажу зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 085, повірка 05.05.2017 прийомоздавальником вантажу та багажу ОСОБА_3, прийомоздавальником заводу ОСОБА_4, слідчим Заводського ВП Нестеренко О.С., в присутності в.о. начальника станції ОСОБА_5

Згідно з перевізним документом у вагоні № 52942505 значиться вага: тара 21800 кг, нетто 69 700 кг. Фактично виявилася вага: брутто 90 100 кг, тара з документу 21 800 кг, нетто 68 300 кг, що менше ваги за документом на 1 400 кг. В комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкоподібне, нижче бортів 10 см, укатано катком ущільнювачем, промарковано поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Над 1-ми люками маркування порушене, виїмка розміром 150x280x50 см. В технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка зачинені, слідів течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Комерційний акт № 460005/1492 від 05.09.2017 (арк.с. 14) засвідчує невідповідність маси вантажу та містить напис про те, що вагон № 56230477 вантажопідйомністю 69 т прибув 02.09.2017 поїздом № 2723. У залізничній накладній вказано, що маса концентрату вугільного у вагоні № 56230477 становить 68 700 кг.

Відповідно до розділу "Д" вказаного комерційного акту на підставі актів загальної форми № 36247 від 02.09.2017, № 41993 від 04.09.2017 ст. Запоріжжя-Ліве проведена комісійна видача вантажу зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 085, повірка 05.05.2017 прийомоздавальником вантажу та багажу ОСОБА_3, прийомоздавальником заводу ОСОБА_4, слідчим Заводського ВП Нестеренко О.С., в присутності в.о. начальника станції ОСОБА_5

Згідно з перевізним документом у вагоні № 56230477 значиться вага: тара 20900 кг, нетто 68 700 кг. Фактично виявилася вага: брутто 88 250 кг, тара з документу 20 900 кг, нетто 67 350 кг, що менше ваги за документом на 1 350 кг. В комерційному відношенні навантаження шапкоподібне, нижче бортів 10 см, укатано катком ущільнювачем, промарковано поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Над 1-ми люками праворуч маркування порушене, виїмка розміром 150x200x50 см. В технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка зачинені, слідів течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Згідно з п. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Рахунок за поставлену продукцію № 22666 від 01.09.2017 (арк.с. 15), який є додатком до акту № 22666 приймання-передачі продукції по договору №17/133 від 31.03.2017 (арк.с. 19), сплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується банківськими документами №116707 від 26.09.2017 на суму 7 527 337,60 грн., № 116863 від 29.09.2017 на суму 2 118 863,90 грн., № 116865 від 29.09.2017 на суму 7 397,10 грн. (арк.с. 16-18).

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Позивач розрахував вартість шкоди, спричиненої внаслідок нестачі і проведеної з урахуванням норм відповідно до Правил перевезення вантажу, що складає 7 397,10 грн.

Здійсненою судом перевіркою встановлено, що розрахунок недостачі виконаний позивачем правильно, а саме:

- у вагоні № 52942505 маса нетто вантажу складає 69 700 кг, норма недостачі становить 69 700 кг х 1% = 697 кг. Вартість однієї тони вантажу без ПДВ відповідно до специфікації до Договору від 23.08.2017 складає 4 512,63 грн., тобто її вартість з ПДВ складає 5 415,16 грн. Вартість недостачі вантажу становить 1,4 т 0,697 т = 0,703 т х 5 415,16 грн. = 3 806,86 грн. з ПДВ.

- у вагоні № 56230477 маса нетто вантажу складає 68 700 кг, норма недостачі становить 68 700 кг х 1% = 687 кг. Вартість однієї тони вантажу без ПДВ відповідно до специфікації до Договору від 23.08.2017 складає 4 512,63 грн., тобто її вартість з ПДВ складає 5 415,16 грн. Вартість нестачі вантажу становить 1,35 т - 0,687 т = 0,663 т х 5 415,16 грн. = 3 590,25 грн. з ПДВ. Оскільки суд не має право виходити за межі заявлених позовних вимог задоволенню підлягає сума недостачі в вагоні № 56230477 в розмірі 3 590,24 грн.

Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, правомірними та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 7 397,10 грн.

Заперечення відповідача про не вжиття відправником належних дієвих заходів щодо забезпечення збереження вантажу під час перевезення судом відхиляються, оскільки юридичні факти щодо недостачі вантажу, порушення маркувань, виїмки у вагонах №52942505, №56230477 не були виявлені в момент прийняття вантажу для його транспортування залізницею. Більш того, зазначені юридичні факти не були встановлені на всьому шляху перевезення до моменту прибуття вантажу на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці. Наведене підтверджується відсутністю комерційного акту та/або інших актів, складених на будь-яких станціях до станції Запоріжжя-Ліве.

Таким чином, обставини справи, зокрема складання комерційних актів лише 05.09.2017 свідчать, що виявлені недоліки в вагонах №52942505, №56230477 виникли під час перевезення вказаного вагону у рухомому складі залізниці. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні і залізницею не надані.

Крім того, суд критично ставиться та відхиляє доводи позивача щодо необхідності застосування до розрахунку недостачі вищезазначеного вантажу 2% норми природної втрати, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокро солона; тютюн; м'ясо свіже; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'які всякі.

У графі 20 залізничної накладної №51740074 не зазначено про перевезення вантажу у вологому стані, тому, з урахуванням положень Правил видачі вантажів, норма природної втрати для вантажу за вказаною накладною концентрату вугільного, без зазначення в комплекті перевізних документів про його перевезення у вологому стані, становить 1%.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 908, 909, 920 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", пунктами 6, 22, 23, 110, 114 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4, ) шкоду, завдану недостачею вантажу, у розмірі 7 397,10 грн. (сім тисяч триста девяносто сім грн. 10 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08.02.2018.

Суддя ОСОБА_6