ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" січня 2018 р. м. Київ Справа № 19/304-10

За заявою ОСОБА_1

про відмову стягувача від примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2011 року у справі № 19/304-10

за позовом Публічного акціонерного товариства Златобанк

до Товариства з обмеженою відповідальністю СП БОРИСПІЛЬ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Закритого акціонерного товариства ВОЛАР

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Карпечкін Т.П.

Без виклику представників учасників справи.

встановив:

Господарським судом Київської області розглядалася справа № 19/304-10 за позовом Публічного акціонерного товариства Златобанк до Товариства з обмеженою відповідальністю СП БОРИСПІЛЬ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Закритого акціонерного товариства ВОЛАР про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.05.2011 року у справі № 19/304-10 позов Публічного акціонерного товариства Златобанк задоволено повністю та звернуто стягнення на відповідне нерухоме майно.

На примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2011 року у справі № 19/304-10 було видано пять відповідних наказів від 08.07.2011 року (чотири щодо звернення стягнення на кожну земельну ділянку окремо і один щодо відшкодування судових витрат).

06.09.2017 року до Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 06.09.2017 року про заміну сторони у справі № 19/304-10 на стадії виконавчого провадження, стягувача - Публічне акціонерне товариство Златобанк його процесуальним правонаступником - ОСОБА_1.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.10.2017 року заяву б/н від 06.09.2017 року ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено частково, замінено стягувача за чотирма наказами № 19/304-10 від 08.07.2011 року Публічне акціонерне товариство Златобанк його правонаступником ОСОБА_1 в частині звернення стягнення на чотири земельні ділянки, у задоволенні решти заяви зокрема щодо стягнення 25500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відмовлено.

23.01.2018 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 22.01.2018 року про відмову стягувача від примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2011 року у справі № 19/304-10.

В обґрунтування поданої заяви, заявник зазначає про укладення 14.11.2017 року між ОСОБА_1 (стягувач, кредитор) та Закритим акціонерним товариством ВОЛАР (позикодавець) Договору про врегулювання заборгованості за спірним Кредитним договором № 38/08/KL від 11.09.2008 року, який був предметом розгляду у справі № 19/304-10, у звязку з чим, на підставі п. 1. ч. 1. ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» просить суд визнати відмову ОСОБА_1 стягувача у виконавчому провадженні № 44563870 від примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2011 року у справі № 19/304-10.

Окрім того, заявник вважає, що державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не вчинено всіх необхідних дій, направлених на завершення виконавчого провадження під час винесення 16.05.2016 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Зокрема, останнім, всупереч вимог законодавства чинних на момент винесення вищезазначеної постанови, не знято арешт з майна боржника, у звязку з чим, заявник також просить суд зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області застосувати наслідки закінчення виконавчого провадження № 44563870 шляхом зняття арешту з майна Товариства з обмеженою відповідальністю СП БОРИСПІЛЬ, а саме з земельної ділянки площею 4,0334 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вороньківська сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення підсобного сільського господарства, кадастровий номер :04:001:0118, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю СП БОРИСПІЛЬ на праві приватної власності на підставі Сввівдоцтва про право власності на нерухоме майно № 37319549 від 08.05.2015 року, виданого Реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Проте, заявник в порушення ч. 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України не зазначив чинного на момент звернення до суду із заявою про відмову стягувача від примусового виконання рішення процесуального законодавства, яке передбачає порядок звернення та розгляду відповідної заяви в господарського суді.

Зазначена заява містить лише посилання заявника на п. 1. ч. 1. ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в якому зазначено лише про те, що визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення є однією з підстав закінчення виконавчого провадження.

Окрім того, як вбачається з мотивувальної та прохальної частин поданої заяви, заявником фактично обєднано заяву про відмову стягувача від примусового виконання рішення та скаргу на дії/бездіяльність органу державної виконавчої служби.

Відтак, суд звертає увагу заявника, що відповідні питання повинні вирішуватися окремо в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права та в порядку ч. 1 ст. 330 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

В ч. 4 ч. 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Відтак, оскільки заявником при зверненні з заявою б/н від 22.01.2018 року про відмову стягувача від примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2011 року у справі № 19/304-10 не дотримано вимог ст. 170 Господарського процесуального кодексу України щодо форми і змісту поданої заяви, суд дійшов висновку про повернення такої заяви заявнику без розгляду.

Керуючись ст. ст. 170, 234, 330, 339 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву б/н від 22.01.2018 року ОСОБА_1 про відмову стягувача від примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.05.2011 року у справі № 19/304-10 повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін