ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2018 р.Справа № 922/2004/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Територіальної громади міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради Харківської області, м. Ізюм
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Ізюм
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Швидченко Ю.В. за довіреністю № 002 від 04.01.2018 р.

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю № 2056 від 07.08.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Територіальна громада міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради Харківської області звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 збитків за фактичне використання земельної ділянки площею 1,8 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2014 по 01.01.2017 у розмірі 211169,53 грн. (за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 сума збитків у розмірі 42588,00 грн., за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 сума збитків у розмірі 57598,20 грн., за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 сума збитків у розмірі 110983,33 грн.).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ФОП ОСОБА_1 фактично використовувалася земельна ділянка без правових підстав, що позбавило позивача, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі земельного податку. В якості правових підстав посилається на норми ст.ст. 12, 116, 124-126, 189, 206, 211, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 623, 1166, 1172, 1192 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.08.2017 провадження у справі № 922/2004/17 було припинено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 ухвалу господарського суду Харківської області від 14.08.2017 у справі № 922/2004/17 скасовано, справу передано на розгляд до господарського суду Харківської області.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2017 головуючим суддею по справі визначена суддя Буракова А.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.12.2017, у зв'язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017, справу № 922/2004/17 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 09.01.2018 о 11:00.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 02.01.2018 за вх. № 62, надав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати строк позовної давності до вимог Ізюмської міської ради за період з 01.01.2014 по 13.06.2014.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.01.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.02.2018 о 11:00.

Представник позивача у судовому засіданні 05.02.2018 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.02.2018 просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, вказаних у відзиві.

З'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, всебічно та повно дослідивши надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

08 квітня 2005 року між Ізюмською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дінець" (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у книзі записів договорів оренди землі 18.11.2005 року за № 393.

Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки орендодавець надав, а орендар прийняв в оренду забудовану земельну ділянку виробничого призначення за адресою: Харківська область, АДРЕСА_1, загальною площею 1,8 га, згідно з планом земельної ділянки та рішенням Ізюмської міської ради 28 сесії 4 скликання від 30.07.2004 за № 1179. Земельна ділянка надавалася в оренду строком на 10 років з 08.04.2015 по 08.04.2015 для обслуговування виробничих будівель, з метою виробництва продуктів харчування.

Рішенням 30 сесії Ізюмської міської ради 6 скликання № 1282 від 26.07.2012 р. припинено ТОВ "Дінець" за згодою сторін дію договору оренди земельної ділянки від 08.04.2005, зобов'язано ТОВ "Дінець" у місячний термін укласти договір про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 08.04.2005, зобов'язано ТОВ "Дінець" погасити заборгованість по сплаті орендної плати до 31.12.2012.

27 вересня 2010 року між Ізюмською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дінець" був укладений договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, який був зареєстрований у відділі землевпорядкування, містобудування, архітектури та ГІС виконавчого комітету Ізюмської міської ради, про що у реєстрі земель було вчинено запис від 30.09.2010 р. за № 393.

03 жовтня 2012 року між Ізюмською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дінець" був укладений договір про розірвання договору оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого сторони домовилися припинити дію договору оренди земельної ділянки з 03 жовтня 2012 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності № 662, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Ізюмського міськвиконкому 09.12.2005, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9389648, виданим Ізюмським бюро технічної інвентаризації 22.12.2005, позивач як фізична особа є власником нежитлових будівель: головного промислового корпусу під літ. "Б" (прибудова, естакади, мансарда), загальною площею 5176,6 кв.м.; "А-2", загальною площею 1444,9 кв.м.

Рішенням 30 сесії Ізюмської міської ради 6 скликання № 1283 від 26.07.2012 "Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1" дозволено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 розробляти проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 1,8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, для ведення виробничої діяльності.

Рішенням 94 сесії Ізюмської міської ради 6 скликання № 3163 від 28.08.2015 "Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1" скасовано рішення Ізюмської міської ради № 1283 від 26.07.2012 "Про розгляд звернення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1" та дозволено громадянину ОСОБА_1 здійснювати розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, для ведення виробничої діяльності з метою передачі в оренду.

Рішенням 31 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання № 0836 від 27.01.2017 "Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,8 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Також, вказаним рішенням передано зазначену земельну ділянку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в оренду на 5 років.

Проте, суд зазначає, що дозвіл на розробку технічної документації ФОП ОСОБА_1 був скасований рішенням Ізюмської міської ради Харківської області № 3163 від 28 серпня 2015 року «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1», а рішенням Ізюмської міської ради № 0880 від 27.02.2017 надано громадянину ОСОБА_1 дозвіл на поділ земельної ділянки площею 18000 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, та виступити замовником розробки технічної документації із землеустрою. При цьому рішенням Ізюмської міської ради № 1063 від 30.05.2017 року громадянину ОСОБА_1 було відмовлено у внесенні змін до вищезазначеного рішення Ізюмської міської ради, в зв'язку з систематичною несплатою громадянином ОСОБА_1 платежів за користування землею, невиконання рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 15.02.2017 № 0127 «Про затвердження актів щодо визначення збитків, завданих територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради, внаслідок порушення вимог земельного законодавства».

12 липня 2017 року позивач звернувся до Ізюмської міської ради Харківської області з проханням внести зміни до рішення 31 сесії Ізюмської міської ради Харківської області 7 скликання № 0836 від 27 січня 2017 року «Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1», а саме: в зазначеному тексті рішення «ФОП ОСОБА_1» замінити на «громадянин ОСОБА_1», все інше залишити без змін.

Позивач 11.09.2017 листом № 389 повідомив громадянина ОСОБА_1, що на 47 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання, що відбулася 28 серпня 2017 року було винесено проект рішення «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1». При голосуванні вищезазначений проект рішення не набрав необхідної кількості голосів депутатів, тому відповідно до п. 10 ст. 35 Регламенту Ізюмської міської ради 7 скликання «проект рішення, який не набрав необхідної кількості голосів депутатів міської ради вважається не прийнятим. Рішення міської ради в цьому випадку не приймається». Цей проект рішення буде розглянуто повторно.

Рішенням 49 сесії Ізюмської ради № 1249 від 03.10.2017 «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1» було відмовлено у внесенні змін до рішення 31 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 27.01.2017 № 0836 «Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1»

В підтвердження протиправності рішень Ізюмської міської ради № 1063 від 30.05.2017 та № 1249 від 03.10.2017 відповідачем була надана до суду копія постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.11.2017 р. по справі № 623/2479/17 за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради про визнання рішень Ізюмської міської ради протиправними, їх скасування та зобов'язання вчинити певні дії. Проте, дана постанова Ізюмського міськрайонного суду Харківської області господарським судом Харківської області не приймається до уваги, оскільки вона не набрала чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням 49 сесії Ізюмської міської ради 6 скликання № 1914 від 27.06.2013 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Ізюм» затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Ізюм Харківської області, розроблена комунальним підприємством Харківської обласної ради «Облземпроект», та введена в дію з 01.01.2014.

Рішенням 62 сесії Ізюмської міської ради 6 скликання № 2391 від 12.03.2014 «Про затвердження ставок земельного податку на 2014 рік» затверджені на 2014 рік по м. Ізюм ставки земельного податку, згідно додатку 1 до вказаного рішення.

Рішенням 10 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання № 0209 від 22.02.2016 «Про встановлення тимчасових ставок земельного податку» була встановлена ставка земельного податку за земельні ділянки стосовно яких відсутній витяг (або довідка) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що дорівнює 3% від базової вартості одного квадратного метра земель м. Ізюм, встановленого, згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Ізюм, затвердженої рішенням Ізюмської міської ради від 27.06.2013 № 1914 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Ізюм», з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки земель.

Рішенням 18 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання № 0387 від 30.06.2016 «Про внесення змін та доповнень до рішення Ізюмської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів та ставок акцизного податку» пункт 3 рішення 89 сесії Ізюмської міської ради 6 скликання від 28.05.2015 № 3008 «Про встановлення місцевих податків і зборів та ставок акцизного податку було викладено в іншій редакції та у п.п. 3.9., 3.10. та 3.11. рішення встановлені ставки земельного податку за земельні ділянки. Крім того, відповідно до п.4 рішення 18 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання № 0387 від 30.06.2016 рішенням 10 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 22.02.2016 № 0209 втратило чинність з дня набрання чинності даного рішення.

Ізюмська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області за вих. № 275/10/20-14-13-01 від 06.12.2016 повідомляла позивача на його лист від 05.12.2016 про відсутність інформації щодо сплати земельного податку за період з 01.01.2013 по 01.12.2016 за користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 1,8 га землекористувачем ОСОБА_1

Згідно позову позивач вказує, що 28.09.2016 рішенням 23 сесії Ізюмської міської ради № 0578 було затверджено Порядок визначення та відшкодування територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради збитків, заподіяних внаслідок порушення вимог земельного законодавства. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0658 від 23.11.2016 було створено комісію по визначенню збитків, завданих територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради внаслідок порушення земельного законодавства. 20.12.2016 комісією було підписано «Розрахунок збитків власникам землі» в якому встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було завдано територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради збитки в сумі 211169,53 грн. Розрахунок збитків був застосований за принципом застосування ставки земельного податку за період з 2014 по 2016 року, в межах строку позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України.

Разом з цим, дослідивши «Розрахунок збитків власникам землі» від 20.12.2016, судом встановлено, що у даному розрахунку вказана особа, яка завдала шкоду - ОСОБА_1, а не фізична особа - підприємець ОСОБА_1, та згідно запрошення позивача № 5 від 03.01.2017 на чергове засідання комісії по відшкодуванню збитків запрошувався саме громадянин ОСОБА_1.

З акту № 6 щодо визначення та відшкодування збитків, завданих територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради внаслідок порушення вимог земельного законодавства від 06.01.2017 р. вбачається, що комісія щодо визначення та відшкодування збитків, завданих територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради, визначила, що саме громадянин ОСОБА_1 завдав територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради збитки за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 в сумі, що дорівнює 211169,53 грн. Збитки завдані шляхом використання забудованої земельної ділянки площею 18000 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 без укладання договору оренди землі та несплати земельного податку.

Пунктом 7 рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 15.02.2017 № 0127 «Про затвердження актів щодо визначення збитків, завданих територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради, внаслідок порушення вимог земельного законодавства» було затверджено акт № 6 щодо визначення збитків, завданих територіальній громаді міста Ізюм в особі Ізюмської міської ради внаслідок порушення вимог земельного законодавства шляхом використання забудованої земельної ділянки площею 18000 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, громадянином ОСОБА_1.

Також, суд зазначає, що згідно повідомлення № 593 від 22.02.2016 комісією про відшкодування збитків було повідомлено гр. ОСОБА_1 про необхідність відшкодування збитків внаслідок порушення вимог земельного законодавства та використання земельної ділянки з порушенням вимог Податкового кодексу України. Крім того, листом № 1731 від 04.05.2016 позивач повідомив гр. ОСОБА_1 про самовільне використання земельної ділянки та вказував, що Ізюмська міська рада змушена у судовому порядку примусити його до укладання договору оренди та сплатити платежі за користування землею.

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що з матеріалів справи не вбачається того, що ОСОБА_1 як фізичною особою - підприємцем були спричинені позивачу збитки за фактичне використання земельної ділянки площею 1,8 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2014 по 01.01.2017 у розмірі 211169,53грн.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази на підтвердження порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 вимог земельного законодавства та самовільного використання ним земельної ділянки.

Щодо посилань відповідача на те, що його звільнено від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, у зв'язку з здійсненням антитерористичної операції на території м. Ізюм Харківської області, суд зазначає, що дані посилання відповідача підлягають відхиленню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази використання спірної земельної ділянки ОСОБА_1 як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ст. 74 ГПК України).

Згідно ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу приписів ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 19.08.2014 у справі № 3-51гс14, від 02.09.2014 у справі № 3-100гс14 та від 28.01.2015 у справі N 3-210гс14.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення у діях відповідача, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для стягнення збитків з відповідача на користь позивача. Таким чином, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає, що вона підлягає відхиленню, оскільки судом відмовлено в позові з підстав його необґрунтованості.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується ст. 129 ГПК України, у зв'язку з чим судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 156, 157 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 45, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 12.02.2018 р.

Суддя А.М. Буракова