КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2018 р. Справа№ 910/4020/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017

у справі № 910/4020/17 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про стягнення 7 206,02 грн

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: представник Мануілова Я.І. (довіреність №10-531/д від 23.08.2017),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (надалі - ПАТ «Укрнафта», відповідач) про стягнення 7 206,06 грн, з яких 4 178,55 грн - заборгованість з дивідендів, 2 668,54 грн - інфляційні втрати, 358,97 грн - 3% річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань з виплати йому, як акціонерові ПАТ «Укрнафта», дивідендів за 2007, 2010, 2011-2013, 2014 роки, у зв'язку з чим до відповідача мають бути застосовані положення статті 625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, виходячи з того, що позивач не скористався наданим йому правом на отримання дивідендів шляхом звернення у визначені органом управління відповідача строки з вимогою про їх виплату, не надав належних доказів на підтвердження прав на їх отримання, відтак дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення дивідендів за 2011- 2014 роки. При цьому, місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача в частині стягнення дивідендів за 2007 та за 2010 роки у зв'язку з закінченням строку позовної давності.

З огляду на те, що виплата частини прибутку (дивідендів) не є договірним зобов'язанням, а крім того, позивач як учасник/акціонер наділений корпоративними правами немайнового характеру по відношенню до господарського товариства, суд визнав необґрунтованими вимоги позивача, заявлені на підставі ст. 625 ЦК України, вказавши, що положення вказаної норми не поширюються на корпоративні відносини та не регулюють зобов'язання учасників господарського товариства у майнових відносинах між ними.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того,

В обґрунтування скарги позивач посилався на те, що чинним законодавством України не передбачено обов'язку акціонера звертатися до товариства з вимогою про виплату дивідендів та не встановлено термінів такого звернення. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, зокрема, з цієї підстави, не навів у рішенні норми матеріального права, яка б зобов'язувала акціонера вчиняти такі дії.

Відповідач, маючи в розпорядженні реквізити особового рахунку позивача, дані про розмір дивідендів, що підлягають до виплати, не був обмежений у виконанні такого обов'язку, в тому числі у зв'язку з неподанням позивачем відповідної заяви, однак цим обставинам суд належної оцінки не надав.

Також, на переконання апелянта, строк виплати дивідендів не обмежений у часі і не може вважатися таким, що сплив, відтак, до вимог позивача не може бути застосований строк позовної давності.

Крім того, у скарзі апелянт зазначає, що судом, всупереч статті 111-28 ГПК України в редакції Закону №1798-ХІІ, не було враховано позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01.10.2014 у справі №6-113цс14 стосовно того, що будь-яке зобов'язання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням незалежно від правових підстав його виникнення, та безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення частини 2 статті 625 ЦК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Баранця О.М., суддів Калатай Н.Ф., Сітайло Л.Г.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/733/17 від 15.11.2017, у зв'язку з призначенням головуючого судді (судді - доповідача) Баранця О.М. на посаду судді Верховного Суду Указом Президента України від 10.11.2017 № 357/2017, призначено повторний автоматизований розподіл справи, за яким справа № 910/4020/17 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 прийнято до провадження вищевказаним складом суду, призначено до розгляду на 13.12.2017.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 96 ГПК України в редакції Закону України №1798-XII, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на обізнаність позивача зі строками та порядком виплати дивідендів за 2007 та 2010 роки, а тому судом було правомірно застосовано строк позовної давності до вимог про стягнення дивідендів за вказані роки. Водночас вказав, що позивачем не було реалізовано права на отримання дивідендів у визначені органом управління товариства строки шляхом звернення до такого з відповідною заявою, а тому підстави для задоволення позову відсутні. При цьому, останній зауважив, що зобов'язання по виплаті дивідендів за своєю правовою природою не є грошовим, що виключає застосування до нього відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

У судовому засіданні 13.12.2017 було оголошено перерву до 31.01.2018, в порядку статті 77 ГПК України в редакції Закону України №1798-XII.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 задоволено клопотання ОСОБА_2 про продовження строку розгляду справи та продовжено строк розгляду справи № 910/4020/17 на 15 днів.

У судове засідання 31.01.2018 позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, а судове рішення законним, у зв'язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

31.01.2018 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» засновано на підставі наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Укрнафта» у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 № 210/93.

Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта».

ОСОБА_2 є акціонером ПАТ «Укрнафта» з кількістю акцій 34 (тридцять чотири) штуки, що підтверджується випискою Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» про операції з цінними паперами за період з 28.02.2017 по 28.02.2017 (а.с. 25, т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.11.2016 позивач надіслав відповідачеві заяву, в якій просив надати йому інформацію щодо суми доходу (дивідендів), нарахованих йому до виплати за період 2010-2015 роки та перерахувати кошти на його розрахунковий рахунок, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 20, т. 1).

У відповідь на вказану заяву, листом від 12.12.2016 вих. №132-33/267 відповідач повідомив позивача, що згідно інформації, наданої ПрАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз», дивіденди за 2006, 2008 та 2009 роки були виплачені останньому в повному обсязі. Розгляд питання щодо дивідендів за 2007 та 2010 роки, строки виплат яких минули, можливий за умови наявності рішення органу управління товариства про продовження виплати дивідендів за вказані періоди, зазначивши, що таке рішення товариством не приймалось (а.с. 21, т. 1).

Цим же листом позивач був поінформований що у другому кварталі 2015 року йому, як власнику 34 штук простих іменних акцій товариства станом на 20.10.2014 в порядку та на умовах, встановлених рішенням Загальних зборів акціонерів товариства від 10.10.2014, з розрахунку 40,20 грн за одну акцію (дивіденди за 2011 рік), 26,33 грн на одну акцію (дивіденди за 2012 рік), 3,50 грн за одну акцію (дивіденди за 2013 рік) були нараховані дивіденди за 2011-2013 роки, розмір яких склав 1 367,82 грн (за 2011 рік), 895,22 грн (за 2012 рік), 119,00 грн (за 2013 рік), та з вказаних сум відповідно до податкового законодавства України були утримані та сплачені до бюджету в повному обсязі податок на доходи фізичних осіб (за ставкою 5%) у сумах 68,39 грн, 44,76 грн та 5,95 грн та на підтримку української армії військовий збір (за ставкою 1,5%) у сумах 20,52 грн, 13,43 грн та 1,79 грн.

У четвертому кварталі 2015 року позивачеві, як власнику 34 штук простих іменних акцій товариства станом на 03.08.2015, в порядку та на умовах, встановлених рішенням Загальних зборів акціонерів товариства від 22.07.2015, з розрахунку 23,32 грн на одну акцію (дивіденди за 2014 рік), були нараховані дивіденди за 2014 рік, розмір яких складав 792,88 грн та з вказаної суми відповідно до податкового законодавства України були утримані та сплачені до бюджету в повному обсязі податок на доходи фізичних осіб (за ставкою 5%) у сумі 39,64 грн та на підтримку української армії військовий збір (за ставкою 1,5%) у сумі 11,89 грн.

В цьому ж листі відповідач повідомив, що належне заплановане виконання рішення Загальних зборів акціонерів товариства від 10.10.2014 та від 22.07.2015 унеможливив ряд об'єктивних причин, серед яких основною причиною був та залишається гострий дефіцит обігових коштів, падіння цін на нафту та інші обставини, які перешкоджають виплаті дивідендів.

Оскільки ПАТ «Укрнафта» ухиляється від виплати йому як акціонерові зазначеного товариства дивідендів за 2007, 2010, 2011-2013, 2014 роки, розподілених відповідними рішеннями загальних зборів товариства, позивач вказує, що його права підлягають захисту в судовому порядку.

Дане право ОСОБА_2 реалізоване 14.03.2017 шляхом подачі даного позову до суду.

Порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов'язки акціонерів, у тому числі і щодо отримання дивідендів визначено Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 № 1576-XII та Законом України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 88 ГК України, п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

Аналогічне положення містить і ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», якою, крім того, визначено, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Пунктом 8.2. Статуту ВАТ «Укрнафта», затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ «Укрнафта» від 20.12.2005, порядок розподілу чистого прибутку, що залишається після зазначених розрахунків та покриття збитків затверджується Загальними зборами акціонерів за поданням Правління товариства та Спостережної ради.

Згідно з п.п. 8.5, 8.6 вказаного Статуту, дивіденди сплачуються за рахунок прибутку товариства, отриманого за підсумками фінансового року. Розмір нарахованої за рік суми дивідендів за поданням Правління затверджується Загальними зборами акціонерів. Виплати дивідендів здійснюються один раз на рік за підсумками календарного року згідно з рішенням Загальних зборів та відповідно до Положення про порядок нарахування і виплати дивідендів, яке затверджується Загальними зборами акціонерів. Право на отримання дивідендів мають особи, які є акціонерами на дату початку строку виплати дивідендів. Дивіденди нараховуються тільки на повністю оплачені акції.

Положенням про порядок нарахування і виплати дивідендів, затвердженим Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта» від 25.04.2003 (далі - Положення) встановлено, що акціонер ВАТ «Укрнафта» має право на одержання частини прибутку товариства у вигляді дивідендів. Дата початку сплати дивідендів - це дата, починаючи з якої, акціонери можуть отримувати гроші способом, який передбачено проспектом емісії акцій або рішенням загальних зборів товариства (п.п. 1.2, 1.8 Положення).

На кожну просту акцію акціонерного товариства нараховується однаковий розмір дивідендів. Дивіденди, що нараховуються акціонеру товариства, розраховуються шляхом множення кількості акцій, що належать акціонеру, на розмір дивідендів, що припадає на одну акцію (п.п. 2.1, 2.5 Положення).

Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів Правління товариства оголошує через засоби масової інформації розмір дивідендів, дату початку та закінчення виплати дивідендів, спосіб і порядок їх виплати. Виплата дивідендів акціонерам товариства проводиться в строк, встановлений рішенням загальних зборів товариства та статутом товариства. Термін сплати дивідендів не може бути більшим 6 (шести) місяців з дати початку їх виплати, визначеної Загальними зборами акціонерів (а.с. 3.1, 3.3, 3.4 Положення).

Згідно з п. 3.9 вищевказаного Положення виплата дивідендів акціонерам фізичним особам може проводитись готівкою, поштовим переказом, банківським переказом.

Виплата дивідендів проводиться тільки після нарахування та сплати товариством всіх податків, визначених законодавством України для таких виплат. Спосіб виплати дивідендів визначається загальними зборами акціонерів товариства (п.п. 3.7, 3.8 Положення).

Пунктом 3.17 Положення визначено, що після закінчення строку виплати дивідендів, визначеного загальними зборами акціонерів, Правління товариства приймає рішення про подальший спосіб отримання акціонерами нарахованих їм дивідендів. Правління товариства може прийняти рішення про застосування різних способів виплат дивідендів в залежності від суми, яка припадає до сплати акціонеру.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ «Укрнафта» від 26.01.2010 були затверджені зміни та доповнення до Статуту ВАТ «Укрнафта» (а.с. 224-2016, т. 1), а рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ «Укрнафта» від 22.03.2011 було затверджено Статут ПАТ «Укрнафта» у новій редакції (далі - Статут) (а.с. 139-173, т. 1).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Статуту, статутний фонд товариства становить 13 557 127,50 грн, який поділено на 54 228 510 простих іменних акцій номінальною вартістю 25 копійок.

Пунктом 3.3. Статуту визначено, що кожною простою акцією товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на отримання дивідендів.

Підтвердженням права власності на акції є виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов'язаний надавати власнику цінних паперів (п. 6.18. Статуту).

Згідно з п.п. 6.20-6.23 Статуту дивіденди виплачуються за підсумками календарного року виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Рішення про виплату дивідендів приймається Загальними зборами, якщо інше не встановлено законом. Дивіденди сплачуються акціонерам за рахунок чистого прибутку товариства пропорційно до загальної кількості належних їм акцій. Виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку в розмірі, встановленому рішенням Загальних зборів. Виплата дивідендів акціонерам юридичним особам здійснюється шляхом перерахування коштів на їх банківські рахунки, а акціонерам фізичним особам - готівкою, поштовим переказом, банківським переказом. Спосіб виплати визначається органом, що прийняв рішення про виплату дивідендів.

Для кожної виплати дивідендів Наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, не може передувати даті прийняття рішення про виплату дивідендів.

Товариство повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок та строк їх виплати. Повідомлення осіб, які мають право на отримання дивідендів розміщується товариством в офіційному друкованому органі та на власній веб-сторінці в мережі Інтернет.

Як встановлено місцевим господарським судом, 26.01.2010 Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта» серед іншого було прийнято рішення про розподіл прибутку ВАТ «Укрнафта», зокрема, за 2007 рік та затвердження строку виплати дивідендів, яке оформлено протоколом №18 від 26.01.2010 (а.с. 61-68, т. 1).

Так, Загальні збори акціонерів ВАТ «Укрнафта» постановили (п. 7.2 протоколу) сто відсотків отриманого за підсумками фінансово-господарської діяльності у 2007 році чистого прибутку, що складає 1 237 946 000 грн розподілити наступним чином: 1 237 494 598,20 грн спрямувати на виплату дивідендів, 451 401,80 грн спрямувати на розвиток товариства.

Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 22,82 грн. Виплату дивідендів за 2007 рік акціонерам розпочати 29.01.2010 та закінчити 01.08.2011.

Відповідно до п. 7.4 вказаного протоколу, дивіденди виплачуються товариством (Центральна бухгалтерія) у національній валюті України із залученням реєстратора ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз». Протягом зазначених періодів дивіденди сплачуються на користь акціонерів - юридичних осіб на банківський рахунок, а на користь акціонерів - фізичних осіб - поштовим переказом або на банківський рахунок. Витрати на переказ/перерахування дивідендів здійснюються за рахунок акціонера.

Товариство сплачує дивіденди протягом зазначеного періоду за наявності достовірної інформації, необхідної для своєчасної виплати дивідендів (а.с. 66-67, т. 1).

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі акціонери, незалежно від кількості та виду акцій, власниками яких вони є. Загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають відповідно до статуту товариства більш як 60 відсотків голосів. До виключної компетенції загальних зборів акціонерів належить, зокрема, затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків.

З матеріалів справи вбачається, що рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта», на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 49733772 акціями (голосами), що складало 91,71% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного рішення проголосувало 49722684 голосів - 99,9777% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

З листопада 1996 року по квітень 2011 року незалежним реєстратором, тобто особою, яка здійснювала ведення реєстру власників іменних цінних паперів ПАТ «Укрнафта», облік та зберігання інформації про власників іменних цінних паперів документарної форми існування та про операції, внаслідок яких виникала необхідність внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів, на підставі договірних взаємовідносин, було Відкрите акціонерне товариство «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» (з 01.03.2011 Приватне акціонерне товариство «Фінансова компанія «Укрнафтогаз»).

На підставі та у відповідності до рішень органів управління відповідача обов'язок здійснити розрахунок та виплату від імені та за рахунок ВАТ «Укрнафта» власникам простих іменних акцій дивідендів, стягнення яких є предметом даного судового спору, був покладений на реєстратора - ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз».

Як було зазначено вище, статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Таким чином, право на отримання частки прибутку ВАТ «Укрнафта» пропорційно частці кожного з учасників мають особи (юридичні та фізичні), які є учасниками ВАТ «Укрнафта» на початок строку виплати дивідендів, тобто на 29.01.2010 (щодо дивідендів за 2007 рік).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств і законодавством про інститути спільного інвестування.

Станом на дату початку виплати дивідендів за 2007 рік (тобто станом на 29.01.2010) ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Хустським МРВ УМВС України в Закарпатській обл. від 09.06.2003, адреса: 90400, АДРЕСА_1) був учасником ВАТ «Укрнафта» з цінними паперами на рахунку в кількості 34 шт. акцій зазначеного товариства.

29.01.2010 ВАТ «Укрнафта» як емітентом цінних паперів, акціонерам товариства, у тому числі і позивачеві було здійснено нарахування доходу у вигляді дивідендів за 2007 рік на 34 шт. простих іменних акцій ВАТ «Укрнафта» в сумі 775,88 грн, з розрахунку 22,82 грн/акція.

Крім того, відповідачем, на виконання чинних на той час положень законодавства (Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а в подальшому Податкового кодексу України) було утримано з нарахованого позивачеві доходу у вигляді дивідендів за 2007 рік та сплачено до бюджету в повному обсязі податок з доходів фізичних осіб за ставкою 5%, що складав 38,79 грн.

Дані обставини об'єктивно підтверджуються наданими відповідачем копіями витягу з Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 3 квартал 2011 року від 02.03.2012, що був отриманий Спеціалізованою державною податковою інспекцією у м. Києві по роботі з ВПП від 03.03.2012 № , та витягу з банківської виписки від 13.09.2011 про сплату податковим агентом-емітентом - ПАТ «Укрнафта» податку з доходів усіх фізичних осіб (в т.ч. і позивача) за ставкою 5% на виплату дивідендів за 2007 рік у розмірі 1 829 526,98 грн (а.с. 100-103, т. 1).

Отже, позивачеві підлягали до виплати дивіденди за 2007 рік на належні йому 34 шт. акцій у сумі 737,09 грн.

Крім того, як встановлено місцевим господарським судом, 25.02.2011 Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта» серед інших рішень було прийнято рішення про розподіл прибутку ВАТ «Укрнафта» за 2010 рік, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, яке оформлено протоколом № 20 від 25.02.2011 (а.с. 69-82, т. 1).

Так, згідно п.п. 6.1-6.4 протоколу, Загальними зборами акціонерів відповідача було вирішено затвердити прибуток у розмірі 2 646 287 000,00 грн (два мільярди шістсот сорок шість мільйонів двісті вісімдесят сім тисяч гривень 00 копійок), отриманий ВАТ «Укрнафта» за 2010 рік.

Затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ВАТ «Укрнафта» у 2010 році:

- 793 905 386, 40 грн (сімсот дев'яносто три мільйони дев'ятсот п'ять тисяч триста вісімдесят шість грн. 40 копійок), що складає 30,00073 % від суми чистого прибутку, отриманого товариством за 2010 рік, спрямувати на виплату дивідендів. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 14, 64 грн. (чотирнадцять гривень 64 копійки).

- 1 852 381 613,60 грн (один мільярд вісімсот п'ятдесят два мільйони триста вісімдесят одна тисяча шістсот тринадцять гривень 60 копійок), чистого прибутку, отриманого товариством за 2010 рік, спрямувати на поповнення обігових коштів та технічне переобладнання товариства.

Виплату дивідендів за 2010 рік вирішено здійснити в грошовій формі у строк з 01.03.2011 по 31.12.2011 відповідно до Закону.

Затверджено наступний порядок виплати акціонерам дивідендів за підсумками 2010 року: Дивіденди виплачуються пропорційно до загальної кількості належних акціонеру акцій на дату початку виплати дивідендів, тобто на 01 березня 2011 року. Виплату дивідендів здійснити товариству (центральній бухгалтерії) із залученням реєстратора ВАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» акціонерам-юридичним особам шляхом перерахування на банківський рахунок, акціонерам-фізичним особам - готівкою, поштовим переказом або на банківський рахунок. Витрати по оплаті переказу дивідендів несе акціонер.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта», на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 51627334 акціями (голосами), що складало 95,20% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного вище рішення проголосувало 51 608322 голосів - 99,9632% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

Таким чином, право на отримання частки прибутку ВАТ «Укрнафта» - дивідендів за 2010 рік пропорційно частці кожного з учасників мають особи (юридичні та фізичні), які є учасниками ВАТ «Укрнафта» на початок строку виплати дивідендів за 2010 рік, тобто на 01.03.2011.

Станом на дату початку виплати дивідендів за 2010 рік (тобто станом на 01.03.2011) ОСОБА_2 був учасником ВАТ «Укрнафта» з цінними паперами на рахунку в кількості 34 шт. акцій.

Емітентом цінних паперів - ПАТ «Укрнафта» позивачеві станом на 01.03.2011 було здійснено нарахування доходу у вигляді дивідендів за 2010 рік на 34 шт. простих цінних паперів ВАТ «Укрнафта» у сумі 497,76 грн, з розрахунку 14,64 грн/акція.

Крім того, відповідачем на виконання чинних в 2011 році положень Податкового кодексу України (до набрання чинності Податкового кодексу України діяли аналогічні положення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб») було утримано з нарахованого позивачеві доходу у сумі 497,76 грн та сплачено до бюджету в повному обсязі податок з доходів фізичних осіб за ставкою 5%, що складав 24,89 грн.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем були надані копії витягу зі Звітного податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2011 року від 09.02.2012, що був отриманий Спеціалізованою державною податковою інспекцією у м. Києві по роботі з ВПП від 09.02.2012 № 6289 (Форма 1ДФ згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1020) щодо суми нарахованого позивачеві доходу у вигляді дивідендів за 2010 рік та суми утриманого з нього та сплаченого до бюджету податку за ставкою 5%, а також копія витягу з банківської виписки від 20.01.2012 про сплату податковим агентом - емітентом - ПАТ «Укрнафта» податку з доходів всіх фізичних осіб (в т.ч. і позивача) за ставкою 5% на виплату дивідендів за 2010 рік у розмірі 611 612,34 грн (а.с. 104-107, т. 1).

Таким чином, з огляду на приписи законодавства та положення Статуту ПАТ «Укрнафта», позивачеві до виплати підлягали дивіденди за 2010 рік на належні йому 34 шт. акцій у сумі 472,87 грн.

Разом з тим, в ході розгляду справи місцевим господарським судом, відповідачем були подані заяви про застосування строку позовної давності вих. №10/911 та вих. № 10/912 від 18.04.2017, в яких останній просив застосувати строк позовної давності та відмовити позивачеві у задоволенні позову в частині стягнення з ПАТ «Укрнафта» на користь останнього дивідендів за 2007 та 2010 роки відповідно (а.с. 31-32, 180-181, т. 1).

Цивільним законодавством встановлені певні часові обмеження примусового захисту цивільного права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (положення ст.257 ЦК України).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Виходячи з положень ст.ст. 253-254 ЦК України, строк позовної давності за зобов'язаннями з виплати частини прибутку ВАТ «Укрнафта» - дивідендів за 2007 рік почався 02.08.2011 та закінчився 02.08.2014, а щодо дивідендів за 2010 рік - почався 01.01.2012 та закінчився 01.01.2015.

Таким чином, доводи апелянта про те, що строк виплати дивідендів не обмежений у часі, а тому не може вважатися таким, що сплив, є необґрунтованими та безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом про захист свого права, зокрема на отримання дивідендів за 2007 та 2010 роки 14.03.2017, тобто після закінчення строку позовної давності без належного обґрунтування поважності причин пропуску, що, в свою чергу, є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

При цьому, доводи апелянта стосовно того, що останній з об'єктивних причин не міг знати про строк виплати дивідендів, встановлений рішенням загальних зборів акціонерів, оскільки відповідна інформація не була опублікована у засобах масової інформації, а також його пояснення про те, що про факт нарахування та виплати дивідендів за 2007, 2010 роки йому стало відомо лише у грудні 2016 року від рідного брата, якому, як особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування необхідно було подавати щорічну декларацію про доходи, стало відомо про отримання у 2015 році доходу від ПАТ «Укрнафта», колегія суддів вважає неповажними та необгрунтованими.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що акціонери ВАТ «Укрнафта», в тому числі і акціонер ОСОБА_2, відповідно до вимог чинного на той час законодавства України завчасно через засоби масової інформації належним чином повідомлялись про проведення 26.01.2010 та 25.02.2011 позачергових Загальних зборів акціонерів ВАТ «Укрнафта», а також про перелік питань, які виносилися на порядок денний, зокрема, розгляд питання про розподіл прибутку ВАТ «Укрнафта» за 2006-2008 роки та 2010 рік, затвердження строку та порядку виплати дивідендів.

Крім того, акціонери ВАТ «Укрнафта» мали можливість або взяти безпосередню участь у зазначених позачергових Загальних зборах акціонерів ВАТ «Укрнафта», або звернутися до ВАТ «Укрнафта» за отриманням інформації про результати проведених 26.01.2010 та 25.02.2011 Загальних зборів акціонерів ВАТ «Укрнафта».

Водночас, місцевий господарський суд правильно вказав в оскаржуваному судовому рішенні, що на виконання рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ «Укрнафта» від 26.01.2010 та від 25.02.2011, через засоби масової інформації було доведено до відома акціонерів ВАТ «Укрнафта» інформацію про прийняття Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта» відповідних рішень, зокрема, про строки та порядок виплати дивідендів.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про порядок, строки та умови виплати дивідендів за 2006 - 2008 роки було опубліковане в газетах «Урядовий кур'єр» № 28 (4179) від 13.02.2010, «Дивіденди - столиця» № 12 (385) від 12.02.2010, «Бюлетень. Цінні папери України» від 10.02.2010 №24 (2826) (а.с. 182-184, т. 1). Повідомлення про порядок, строки та умови виплати дивідендів за 2010 рік було опубліковане в газетах «Голос України» від 25.12.2010, «Дивіденди - столиця» № 102-103 від 28.12.2010, «Бюлетень. Цінні папери України» від 30.04.2012 №80 (а.с. 33-34, т. 1).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що позивач мав можливість отримати інформацію щодо строку та порядку виплати дивідендів за 2007 та 2010 роки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у зв'язку зі спливом строку позовної давності, у задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача дивідендів за 2007 та за 2010 роки у сумі 737,09 грн та в сумі 472,87 грн відповідно, необхідно відмовити.

Крім того, згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, вимоги позивача про стягнення 816,50 грн інфляційних втрат та 124,32 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість з виплати дивідендів за 2007 рік, а також 505,08 грн інфляційних втрат та 73,85 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість з виплати дивідендів за 2010 рік, не підлягають задоволенню як додаткові (похідні) вимоги на підставі ст. 266 ЦК України у зв'язку зі спливом позовної давності до основної вимоги.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення дивідендів за 2011-2013, 2014 роки, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2014 відбулися загальні збори акціонерів ВАТ «Укрнафта», до порядку денного яких було внесено, зокрема, питання розподілу прибутку товариства за 2011-2013 роки, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення, оформлене протоколом №22 від 10.10.2014 (а.с. 83-89, т. 1).

Відповідно до п. 9 вказаного протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ВАТ «Укрнафта»:

- за 2011 рік - 2 181 892 000,00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО): 2 181 612 957,30 грн, що складає 99,99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

- за 2012 рік - 1 428 110 724,00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ): 1 427 836 668,30 грн, що складає 99,98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

- за 2013 рік - 189 886 355,00 грн (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ): 189 799 785,00 грн, що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Як вбачається з матеріалів справи, рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта», на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 51788919 акціями (голосами), що складало 99,9955338% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного вище рішення проголосувало 51785235 голосів - 99,9928865% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

22.07.2015 відбулися загальні збори акціонерів ВАТ «Укрнафта», до порядку денного яких було внесено, зокрема питання розподілу прибутку товариства за підсумками 2014 року, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення, оформлене протоколом №23 від 22.07.2015 (а.с. 90-98, т. 1).

Відповідно до п. 9 вказаного протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ВАТ «Укрнафта» за 2014 рік. Направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

Встановлено, дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, а саме, у строк до 03.10.2015. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015.

Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Як вбачається з матеріалів справи, рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ВАТ «Укрнафта», на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 51856981 акціями (голосами), що складало 96,8039% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного вище рішення проголосувало 27220097 голосів - 52,490709% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

Таким чином, право на отримання частки прибутку ПАТ «Укрнафта» - дивідендів за 2011-2013 роки мали особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ «Укрнафта» на 20.10.2014, а право на отримання частки прибутку ПАТ «Укрнафта» - дивідендів за 2014 рік мали особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ «Укрнафта» на 03.08.2015.

Відповідно до листа ПрАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» вих. №0706/1 від 07.06.2017, станом на 29.01.2010, 01.03.2011, 20.10.2014 та 03.08.2015 ОСОБА_2 був власником простих іменних акцій ПАТ «Укрнафта» в кількості 34 шт. які були знерухомлені в депозитарній установі ПрАТ «Фінансова компанія «Укрнафтогаз» (а.с. 251, т. 1 ).

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, відповідачем було нараховано позивачеві дивіденди за 2011-2013 роки у розмірі 2 382,04 грн, з яких за 2011 рік - 1 367,82 грн (40,23грн х 34 шт.), за 2012 рік - 895,22 грн (26,33 грн х 34 шт.), за 2013 рік - 119,00 грн (3,50 грн х 34 шт.); за 2014 рік - у розмірі 792,88 грн (23,32 грн х 34 шт.).

При цьому, відповідно до п. 167.5.2. ст.167 та п. 170.5 ст. 170 Податкового кодексу України відповідач є податковим агентом по сплаті податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5% від суми нарахованих дивідендів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем перераховано до бюджету 158,74 грн податку з доходу у вигляді дивідендів за 2011-2013 роки, з яких за 2011 рік - 68,39 грн, за 2012 рік - 44,76 грн, за 2013 рік - 5,95 грн, а також 39.64 грн податку з доходу у вигляді дивідендів за 2014 рік, що підтверджується витягами з Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (а.с.108-119).

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідач є податковим агентом із нарахування і сплати військового збору у розмірі 1,5% від суми дивідендів.

На виконання вказаних положень податкового законодавства, з нарахованих позивачеві дивідендів було утримано та сплачено до бюджету в повному обсязі військовий збір, що становить 35,74 грн (2382,04 грн х 1,5%) від суми дивідендів за 2011-2013 роки, а саме, за 2011 рік - 20,52 грн, за 2012 рік - 13,43 грн, за 2013 рік - 1,79 грн, а також 11,89 грн від суми дивідендів за 2014 рік (792,88 грн х 1,5%), що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 120-127, т. 1).

З огляду на викладене, враховуючи вищезазначені приписи законодавства та положення Статуту ПАТ «Укрнафта», позивачеві до виплати підлягали дивіденди за належні йому 34 шт. акцій за 2011-2014 роки у розмірі 2 968,55 грн, з яких за 2011 рік - 1 278,91 грн, за 2012 рік - 837,03 грн, за 2013 рік - 111,26 грн, за 2014 рік - 741,35 грн.

Як вбачається з вищевказаних протоколів загальних зборів №22 від 10.10.2014 та №23 від 22.07.2015, перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК «Нафтогаз України», здійснюється відповідно до частини 5 статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до частини 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» в редакції, чинній на дату прийняття вказаних рішень Загальними зборами, для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду жодних доказів перерахування дивідендів, нарахованих ОСОБА_2 за 2011-2014 роки у розмірі 2 968,55 грн, Центральному депозитарію цінних паперів на відповідний рахунок для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами позивачеві.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 23.10.1991, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

В межах вироблених ЄСПЛ підходів тлумачення поняття «майно», а саме, в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого «права власності».

Таким чином, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонерові, на користь якого таке рішення прийняте, «законне очікування», що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонерові, прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном.

Таким чином, твердження відповідача про те, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) має бути реалізоване акціонером шляхом направлення емітенту відповідного звернення з повідомленням необхідних для виплати реквізитів, при цьому зобов'язання емітента виникає під час реалізації акціонером наданого права, а не в результаті прийняття загальними зборами акціонерів рішення про виплату дивідендів, колегією суддів відхиляються.

Враховуючи, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено статтею 116 ЦК України, статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» і з цього питання, як встановлено судом, були прийняті рішення загальними зборами, однак відповідач виплату дивідендів ОСОБА_2 не здійснив, чим порушив свої зобов'язання та права позивача як акціонера ПАТ «Укрнафта» з кількістю акцій 34 шт., вимоги останнього про стягнення з відповідача дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких встановлено з 20.10.2014 по 10.04.2015, та дивідендів за 2014 рік, строк виплат яких встановлено з 03.08.2015 по 03.10.2015, визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають дивіденди у сумі 2 968,55 грн, з яких за 2011-2013 роки - 2 227,20 грн, за 2014 рік - 741,35 грн.

Крім того, у зв'язку з порушенням строку виконання відповідачем обов'язку зі сплати дивідендів, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України були заявлені вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції та 3% річних.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення вказаної статті не поширюється на корпоративні відносини, оскільки вказана норма не регулює зобов'язання учасників господарського товариства у майнових відносинах між ними, виходячи з наступного.

Однак, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В силу приписів статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно прийнятих загальними зборами відповідача рішень в останнього виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів в якості виплати дивідендів.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, будь-яке зобов'язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням.

Як роз'яснено у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 №4, невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

З огляду на викладене, доводи відповідача та висновки суду першої інстанції про те, що зобов'язання по виплаті дивідендів не є грошовим, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 625 ЦК України, є помилковим та таким, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, а тому обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, стягнення з відповідача на користь позивача процентів річних та інфляційних втрат є правомірним.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, колегія суддів встановила, що позивачем правильно визначено початок періоду прострочення з 11.04.2015 за зобов'язаннями з виплати дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких встановлено з 20.10.2014 по 10.04.2015, та з 04.10.2015 за зобов'язаннями з виплати дивідендів за 2014 рік, строк виплат яких встановлено з 03.08.2015 по 03.10.2015.

З розрахунку позивача також вбачається, що ОСОБА_2 розрахунок було здійснено станом на 13.03.2017, тобто на день підписання позовної заяви.

Разом з тим, колегією встановлено, що у зв'язку із простроченням відповідачем зобов'язань з виплати дивідендів за 2011-2013 роки у сумі 2 227,20 грн, за період з 11.04.2015 по 13.03.2017 розмір інфляційних втрат становить 817,25 грн, 3% річних - 128,51 грн, а у зв'язку з простроченням відповідачем зобов'язань з виплати дивідендів за 2014 рік у сумі 741,35 грн, за період з 04.10.2015 по 13.03.2017 розмір інфляційних втрат становить 120,95 грн, 3% річних - 32,05 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача за порушення ним грошового зобов'язання з виплати дивідендів за 2011-2014 роки інфляційних втрат у сумі 938,20 грн та 3% річних у сумі 160,56 грн. В іншій частині вказаних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, а саме, стягнення з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_2 2 968,55 грн дивідендів, 938,20 грн втрат від інфляції та 160,56 грн 3% річних. У задоволенні іншої частини позовних вимог, а саме, у стягненні 1 210,00 грн дивідендів, 1 730,34 грн втрат від інфляції та 198,41 грн 3% річних, має бути відмовлено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 3, 4 частини 1 статті 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 такою, що підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі № 910/4020/17 - частковому скасуванню.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі № 910/4020/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2017 у справі № 910/4020/17 скасувати частково.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_2 (02232, АДРЕСА_2); ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2 968 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят вісім) грн 55 коп. дивідендів, 938 (дев'ятсот тридцять вісім) грн 20 коп. втрат від інфляції, 160 (сто шістдесят) грн 56 коп. 3% річних та 903 (дев'ятсот три) грн 09 коп. судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь ОСОБА_2 (02232, АДРЕСА_2); ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 993 (дев'ятсот дев'яносто три) грн 40 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

8. Матеріали справи № 910/4020/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.02.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз