ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2018 р. Справа № 922/3544/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.,

за участі секретаря судового засідання Казакової О.В.,

за участі представників:

позивача - Гур'єв В.М., за довіреністю 278 від 01.06.2017;

відповідача - Розсошенко І.І., довіреність б/н від 30.01.2018 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 844 від 16.12.2010;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - ПрАТ "ДАТАГРУП" (вх. № 3850Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 27 листопада 2017 року по справі № 922/3544/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДАТАГРУП", м. Київ;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "IP COM", м. Харків;

про стягнення 19580,67 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ПрАТ "ДАТАГРУП" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "IP COM", в якій (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить стягнути з відповідача 19580,67 грн за договором про надання телекомунікаційних послуг від 01.12.2014 № ІР/1-0178, в тому числі: 11420,00 грн заборгованості за телекомунікаційні послуги за лютий 2015 року; 1447,74 грн пені за період з 01.11.2016 по 15.10.2017; 900,15 грн 3% річних за період з 01.03.2015 по 15.10.2017; 5812,78 грн інфляційних нарахувань за період з березня 2015 року по вересень 2017 року, а також судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.11.2017 у справі № 922/3544/17 (суддя Ольшанченко В.І.) у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження надання відповідачу телекомунікаційних послуг саме з 01.12.2014 по замовленню на послуги з доступу до мережі інтернет та договору про надання телекомунікаційних послуг від 01.12.2014 № ІР/1-0178. Надані позивачем до позовної заяви акт здачі-приймання робіт № Р/1-0178*1/3 від 02.03.2015 та акт № ІР/1-0178*1/201501 від 31.01.2015 абонентом (відповідачем) не підписані, зазначені акти підписані позивачем в односторонньому порядку, до матеріалів справи не надано належних доказів направлення відповідачеві актів виконаних робіт. На підставі розділу 1 замовлення на послуги з доступу до мережі інтернет, замовником здійснено авансовий платіж 25.12.2014 за два місяці на суму 22840,0грн. Листом від 27.01.2015 відповідач повідомив позивача про неможливість використовувати телекомунікаційні послуги, оскільки не має прямого підключення до мереж позивача та змушений використовувати інших провайдерів для роботи інтернет, тому просить розірвати з 30.01.2015 договір №ІР/1-0178 від 01.12.2014

Позивач - ПрАТ "ДАТАГРУП" 12.12.2017 через Господарський суд Харківської області до Харківського апеляційного господарського суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення у справі про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що відповідач в порушення умов Замовлення на послуги з доступу до мережі Інтернет (Додаток 1 до договору про надання телекомунікаційних послуг від 01.12.2014 № ІР/1-0178), підписаного сторонами 01.12.2014, першу щомісячну абонентську плату сплатив лише 25.12.2014 в сумі 22840,00 грн з призначенням платежу оплата телекомунікаційних послуг за грудень 2014 та січень 2015 , оплата послуг за період з 01.02.2015 до 25.02 2015 відповідачем не здійснена, тому відповідно до абз. 6 п. 54 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, позивачем нараховано абонентську плату за період, протягом якого послуги не надавались з вини абонента, починаючи з 01.12.2014. Вважає, що суд необґрунтовано прийшов до висновку, що відповідач просив вважати договір розірваним з 30.01.2015, а не згідно умов п.6.3.2 договору та п. 55 Правил щодо дострокового розірвання договору за письмовою заявою абонента у строк, що не перевищує 7 календарних днів з моменту отримання оператором заяви.

15.12.2017 набрала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів").

Пунктом 11 частини 1 Перехідних положень зазначеного кодексу встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2017 у справі № 922/3544/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії цього відзиву та доданих до нього документів, а також встановлено апелянту строк для надання відповіді на відзив на апеляційну скаргу.

На виконання зазначеної ухвали відповідач - ТОВ "IP COM" 10.01.18 за вх. № 253 надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що за умовами договору про надання телекомунікаційних послуг від 01.12.2014 № ІР/1-0178 датою початку надання послуг є дата внесення авансового платежу. У даному випадку датою початку надання послуг є 25.12.2014, оскільки відповідач по платіжним дорученням № 20 від 25.12.2014 на суму 11420,00 грн та № 22 від 25.12.2014 на суму 11420,00 грн вніс авансовий платіж в сумі 22840,00 грн, що дорівнює абонентській платі за 2 місяці. Тобто, фактично, відповідач оплатив послуги за період з 25.12.2014 по 25.02.2015. Після вичерпання суми внесеного авансового платежу, згідно з пунктом 3.3 договору та п.1 розділу ІІІ замовлення Оператор тимчасово обмежує надання послуг доступу до мережі інтернет до надходження чергового платежу на поточній рахунок Оператора. На підставі п. 3.3 договору про надання телекомунікаційних послуг від 01.12.2014 № ІР/1-0178 призупинення надання послуг Абоненту здійснюється Оператором без повідомлення Абонента про причини такого відключення.

З посиланням на статтю 63 Закону України «Про телекомунікації» зазначає, що надання позивачем послуг за період, що не був оплачений відповідачем не відповідає умовам договору, замовлення та законодавства.

Апелянт - ПрАТ "ДАТАГРУП" 19.01.2018 за вх. № 668 надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю підтримує апеляційну скаргу, із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, не погоджується.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.01.2018 у справі № 922/3544/17 апеляційну скаргу позивача призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.01.2018 об 11:30.

В судовому засіданні 23.01.2018 у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.02.2018 о 10:30 год.

05.02.2017 у зв'язку із знаходженням на лікарняному судді Білецької А.М. автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями у справі № 922/3544/17 здійснено заміну вибулого судді та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н.В.

Судове засідання 06.02.2018 відбулось у присутності представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи та наявні у ній докази, дослідивши доводи, викладені в апеляційні скарзі, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № ІР/1-0178 від 01.12.2014 на умовах якого та Замовлення на послуги, Оператор (позивач по справі) зобов'язується надати Абоненту (відповідачу по справі) телекомунікаційні послуги з доступу до мережі Інтернет. Абонент зобов'язується приймати послуги та здійснювати платежі за договором та замовленням на послуги.

Сторони встановили в п. 2.1.2. договору, що послуги Оператор зобов'язується почати надавати Абоненту з моменту оплати Абонентом виконаних робіт та підписання Акту приймання - передачі виконаних робіт, тобто робіт з підключення до мережі оператора. Зазначений акт про підключення до мережі абонента (відповідача по справі) оператор (позивач по справі) не надав до матеріалів справи, що свідчить про не виконання або неналежне виконання цього обсягу робіт.

В розділі 1 Замовлення на послуги від 01.12.2014, який є додатком до договору № ІР/1-0178 від 01.12.2014, сторони зазначили, що послуги починають надаватись з дати надходження першого авансового платежу на рахунок Оператора.

В розділі 3 Замовлення сторони узгодили розмір щомісячного платежу за надання послуг доступу до мережі Інтернет на швидкості 100 Мбит/с, без обмеження по трафіку, становить: без ПДВ 9516,67 грн., ПДВ (20%) 1903,33 грн. та загальна вартість з ПДВ (20%) - 11420,00 грн.

Також, в даному розділі сторони визначили, що оплата оператору (позивачу) за надання послуг проводиться у вигляді 100% передплати шляхом перерахування абонентом грошових коштів на поточний рахунок оператора. При повному витрачанні абонентом (відповідачем) суми внесеної передплати оператор тимчасово обмежує надання послуг доступу до мережі передачі даних загального користування (Інтернет) до повного погашення абонентом заборгованості і надходження чергового платежу на поточний рахунок оператора.

В розділі 4 "додаткова інформація" Замовлення на послуги від 01.12.2014 сторони визначили, що дата набрання чинності замовлення є дата надходження першого авансового платежу на рахунок оператора. Строк дії замовлення - 1 рік з моменту підписання сторонами замовлення.

Відповідно до п. 1.6 розділу 4 зазначеного Замовлення сторони узгодили, що датою оплати абонентом вартості робіт, послуг за замовленням вважається дата надходження грошових коштів від абонента на поточний рахунок оператора.

25.12.2014 відповідач сплатив за телекомунікаційні послуги згідно договору за грудень 2014 року і за січень 2015 року в загальній сумі 22840,00 грн, про що свідчать копії платіжних доручень № 20 від 25.12.2014 на суму 11420,00 грн та № 22 від 25.12.2014 на суму 11420,00 грн. Тобто, враховуючи, що датою початку надання послуг є 25.12.2014, відповідач здійснив попередній платіж за два місяці до 25.02.2015.

28.01.2015 р. відповідач надав позивачу лист №286 від 27.01.2015 р., в якому вказав про оплату послуги авансом на два місяці з дня оплати у відповідності до п. 3.5 договору та просив розірвати договір №IP/1-0178 від 01.12.2014 з 30.01.2015, оскільки з 26.01.2015 підприємство відповідача не має можливості використовувати телекомунікаційні послуги позивача, так як не має прямого підключення до його мережі, яку повинен був зробити позивач, в зв'язку з чим відповідач використовує інших провайдерів для роботи підприємства по Інтернет.

Зазначений лист відповідача за № 286 від 27.01.2015 позивач отримав 28.01.2015, про що свідчить підпис менеджера позивача на цьому листі та надав відповідь за № 160313/5 від 16.03.2015 на цей лист де вказав, що згідно умов п. 6.4.4 договору № ІР/1-0178 від 01.12.2014 абонент повинен направити письмове повідомлення не пізніше ніж за 30 днів до запланованої дати припинення дії договору, враховуючи дату заяви, він вважає договір розірваним з 01.03.2015. Також, позивач просив оплатити заборгованість в сумі 11420,00 грн за телекомунікаційні послуги, які надані у лютому 2015, в строк до 25.03.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав відповідачу претензію № 040315/6 від 04.03.2015, разом з якою він направив відповідачу рахунок на оплату, акт за надані послуги та акт звірки взаєморозрахунків та повторну претензію від 05.09.2017, докази направлення цих претензій в матеріалах справи відсутні.

Відповідач листом від 11.08.2017 за № 129 у відповідь на претензію від 27.07.2017 № 16 повідомив про сплату визначеної позивачем заборгованості в сумі 11420,00 грн за договором, оскільки він оплатив послуги до березня 2015 року, вважає, що з березня 2015 року договір вже не діяв, позивач за ним послуги не надавав, а відповідач послуги не отримував, тому не має підстав для оплати.

Відповідь відповідача на повторну претензію № 35182 від 05.09.2017 позивач отримав 05.10.2017 за № 76089, що підтверджується відміткою на цій відповіді.

Саме несплата відповідачем вартості телекомунікаційних послуг за лютий 2015 у розмірі 11420,00 грн, пені у розмірі 1447,74 грн за період з 01.11.2016 по 15.10.2017, три проценти річних у розмірі 900,15 грн з 01.03.2015 по 15.10.2017 та інфляційні нарахування у розмірі 5812,78 грн з березня 2015 року по вересень 2017 року стали підставою для подачі позову у цій справі.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову повністю, виходячи з недоведеності позивачем надання телекомунікаційних послуг саме з 01.12.2014 та припинення дії договору про надання телекомунікаційних послуг від 01.12.2014 № Р/1-0178 з 01.03.2015.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки позивачем не доведено факт надання послуг за договором з 01.12.2014. Відповідно до умов п. 2.1.2 договору від 01.12.2014 № Р/1-0178, оператор (позивач по справі) в підтвердження своє готовності щодо надання послуг складає акт виконаних робіт, що свідчить про підключення абонента (відповідача по справі) до мережі оператора та можливості надавати послуги оператором та отримувати ці послуги абонентом. Цей акт до матеріалів справи позивачем не надано, докази направлення цього акту відповідачу в матеріалах справи відсутні.

Керуючись умовами договору та вимогами 1 розділу Замовлення, які передбачають, що послуги починають надаватись з дати надходження першого авансового платежу на рахунок оператора, абонент 25.12.2014 здійснив оплату авансового платежу за два місяці,що підтверджується платіжними дорученнями № 20 від 25.12.2014 на суму 11420,00 грн та № 22 від 25.12.2014 на суму 11420,00 грн з призначенням платежу за грудень 2014 та січень 2015 року по договору №ІР/1-0178. В матеріалах справи відсутні належні докази направлення позивачем відповідачеві Актів виконаних робіт за №ІР/1-0178*1/201501 від 31.01.2015, №ІР/1-0178*1/201412 від 31.12.2014, (тобто рекомендованим листом з описом вкладення), так як і докази підписання цих актів відповідачем, оскільки жодний акт виконаних робіт , який наданий до матеріалів справи, не підписаний відповідачем.

З викладеного вбачається, що позивачем не надано доказів які доводять сам факт надання послуг по договору № ІР/1-0178 від 01.12.2014.

Абонент (відповідач по справі) направив позивачеві лист №286 від 27.01.2015, яким повідомив оператора про здійснення оплати за два місяці про договору № ІР/1-0178 від 01.12.2014 та з посиланням на відсутність прямого підключення до мережі оператора, що стало підставою неотримання послуг саме від оператора, просив розірвати зазначений договір з 30.01.2015.

Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 затверджені правила надання та отримання телекомунікаційних послуг (надалі - Правила), які встановлюють загальний порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, і регулюють відносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та споживачами послуг.

Пунктом 3 Правил визначено, що договір про надання послуг (далі - договір) - правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов'язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором).

В пункті 39 зазначених Правил передбачено, що оператори, провайдери зобов'язані стягувати плату за фактичний час отримання споживачем послуг.

Враховуючи повідомлення абонента про технічну неможливість отримання послуги у зв'язу з відсутністю прямого підключення до мережі оператора, без з'ясування причин відсутності інтернету, позивач безпідставно послався на п. 6.4.4. договору про необхідність попередження письмовим повідомленням оператора за 30 календарних днів до запланованої дати припинення дії замовлення.

Відповідно до п.п. 1 п. 55 Правил, припинення надання послуг (послуги) може здійснюватися оператором, провайдером у разі припинення відповідно до законодавства дії договору, в тому числі його дострокового розірвання, або внесення до договору змін щодо припинення надання однієї чи кількох послуг, замовлених абонентом: за письмовою заявою абонента у строк, що не перевищує семи календарних днів з моменту отримання оператором заяви, якщо більший строк не зазначений у заяві, крім перенесення абонентського номера.

Згідно з п.п. 4 п. 64 Правил, під час здійснення розрахунків оператор, провайдер не має права стягувати плату за послугу, яку споживач не замовляв.

З наведеного вбачається, що послуга по спірному договору була оплачена абонентом з 25.12.2014 по 25.02.2015, тому задоволенню не підлягає вимога позивача про стягнення заборгованості за наданні телекомунікаційні послуги за лютий 2015 в розмірі 11420,00 грн та нараховані на суму заборгованості три проценти річних в розмірі 900,15 грн та інфляційні нарахування в розмірі 5812,78 грн.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 74 , ч. 4 ст. 80 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази які підтверджують, що особа здійснювала всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що місцевий господарський суд, ухвалив рішення з повним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 233, 240, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача - ПрАТ "ДАТАГРУП" на рішення Господарського суду Харківської області від 27 листопада 2017 року по справі № 922/3544/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27 листопада 2017 року по справі № 922/3544/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 09.02.2018.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.