Суд
УХВАЛА

09 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/2488/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Воєнторг ДіСі",

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України

(головуючий - Корсак В.А., судді - Алєєва І.В., Данилова М.В.)

від 22.11.2017,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євро - Реконструкція",

до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Воєнторг ДіСі",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва,

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2017 товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання "Воєнторг ДіСі" подало до Верховного Суду України заяву про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі №910/2488/17.

Заява про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі №910/2488/17 подана з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження зазначених підстав для подання заяви про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі №910/2488/17 до заяви додано копії постанов Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 24.09.2014 у справі № 6-122цс14.

10.01.2018 заяву згідно підпункту 6 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

На підставі підпункту 1 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява є необґрунтованою та її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставою для подання заяви про перегляд рішень господарських судів є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі № 910/2488/17, у якій подано заяву про перегляд судового рішення, Вищий господарський суд України погодився з висновком судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення грошових коштів в сумі 99 514,43 грн за використану теплову енергію на потреби опалення, теплову енергію на виготовлення гарячої води та питну воду, використану позивачем для виробництва послуг з гарячого водопостачання. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову, Вищий господарський суд виходив з того, що оскільки, відповідач за відсутності договірних відносин, у період з листопада 2014 по квітень 2015 та у період з жовтня 2015 до 15.03.2016 спожив 25,1527 Гкал теплової енергії для потреб опалення, у період з вересня 2014 до 15.03.2016 - 31,4850 Гкал теплової енергії для потреб гарячого водопостачання та 583,05 куб.м. питної води, використаної для надання послуг з гарячого водопостачання, то повинен відшкодувати позивачу вартість вказаного безпідставно набутого майна на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

У справах № 6-88цс13, №6-122цс14, судові рішення у яких надано для порівняння, Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі наявності договірних відносин між сторонами стаття 1212 Цивільного кодексу України не застосовується. Стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як правова підстава для набуття (збереження) майна в установленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

При цьому, предметом спору у справі № 6-88цс13 є стягнення з громадянина Потернака В.М. 1 млн 600 тис. доларів США, сплачених останньому за придбання на майбутнє земельних ділянок у кількості 134 шт, які знаходились на території ГО СТ "Українська земля". В свою чергу, відповідач надав розписку про отримання грошових коштів і зобов'язався повернути вказану суму до оформлення довіреностей для купівлі-продажу зазначених земельних ділянок. Тобто, у справі 6-88цс13 відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, з метою його зберігання та передачі для придбання у майбутньому земельних ділянок.

Предметом спору у справі № 6-122цс14 за первісним позовом є визнання зобов'язання виконаним та зобов'язання повернути розписки, а за зустрічним позовом - визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів. Скасовуючи рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та направляючи справу на новий касаційний розгляд, Верховний суд України виходив з того, що відносини, які склалися між сторонами є договірними, адже укладення договору у формі, яка не відповідає вимогам закону, не свідчить про його неукладеність, а тому правила статті 1212 Цивільного кодексу України на спірні правовідносини не поширюються.

Посилання заявника на невідповідність оскаржуваної постанови висновкам Верховного Суду України прийнятих за результатами розгляду справ із підстав передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України за І півріччя 2016 року, Касаційним господарським судом до розгляду не приймаються, оскільки вони є стисло викладеними правовими позиціями, сформованими на основі прийнятих Верховним Судом України постанов.

Таким чином, порівняння змісту зазначених постанов Верховного Суду України зі змістом постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2017, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що наведена постанова Вищого господарського суду України не відповідає викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а тому відсутні передбачені статтею 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підстави для відкриття провадження у справі № 910/2488/17.

Відповідно до статті 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017) Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, статтями 11116, 11121, Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017), суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у допуску справи № 910/2488/17 до провадження Касаційного господарського суду.

2. Надіслати копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Мамалуй

І.Ткач