ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р. Справа № 922/3645/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В. О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача вх. №203 Х/2 на рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі № 922/3645/17 (ухвалене суддею Жигалкіним І.П. у приміщенні господарського суду Харківської області; повний текст складено 13.12.2017)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", м.Старобільськ Луганської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго", м.Харків,

про стягнення 68640,54 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача, ТОВ "Харківпроменерго", штрафних санкцій у розмірі 68640,54 грн., які нараховані в порядку п. 7.2 договору, у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду №2156/У-531-16 на виконання проектних робіт.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.12.2017 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача штрафні санкції у розмірі 68640,54 грн., а також суму судового збору у розмірі 1600,00 грн. Суд першої інстанції зазначив, що відповідач прострочив виконання взятого на себе зобов'язання за договором підряду №2156/У-531-16 на виконання проектних робіт від 20.12.2016, тому враховуючи встановлену у договорі відповідальність за неналежне виконання умов договору у вигляді штрафних санкцій, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню як правомірні.

Відповідач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, просить оскаржуване рішення скасувати, а позов залишити без задоволення.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно з’ясував обставини, що мають значення для справи, а саме - щодо встановлення дійсного терміну виконання робіт підрядником. На думку відповідача, суд визнав встановленими обставини щодо порушення відповідачем умов Договору щодо термінів виконання робіт, тоді як ці обставини не були доведені поясненнями позивача та наявними в матеріалах справи доказами, а також дійшов хибних висновків, що не відповідають обставинам справи, що згідно з ч.1 ст. 277 ГПК України є підставами для скасування судового рішення. Зокрема, відповідач заперечує ту обставину, що позивач надав відповідачу всі необхідні вихідні дані саме 20.12.2016 та, відповідно, що строк виконання робіт має відраховуватися від цієї дати.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, встановлено строк відповідачеві для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом було попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи - за відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом).

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч.10 ст.270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення зв’язку, копію вищевказаної ухвали суду від 24.01.2018 позивачем отримано 30.01.2018, відповідачем – 29.01.2018.

Позивач у межах встановленого судом строку надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що відповідач володів усіма необхідними даними для початку виконання завдання з проектування з 20.12.2016; у період з дати підписання договору, а саме, з 20.12.2016 до дати закінчення робіт за договором 20.03.2017 жодного разу не звертався до ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" з листами чи вимогами щодо відсутності вихідних даних та необхідності їх надання. Позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду – без змін. Матеріали відзиву не містять клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Станом на 15.02.2018 до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Між замовником (позивачем) та підрядником (відповідачем) укладено договір підряду на виконання проектних робіт №2156/У-531-16 (надалі - договір) від 20.12.2016 (а.с.13 - 16) із додатками, що є його невід’ємною частиною, а саме – завдання на проектування, протокол узгодження договірної ціни, кошторис (а.с.17 – 35).

Відповідно до пункту 1.1 договору, підрядник зобов’язується, згідно з завданням на проектування замовника на свій ризик виконати, погодити та здати замовнику в установлений строк проектно-кошторисну документацію: “Реконструкція трансформаторної підстанції 110 кВ “Райгородская” стадії Робочий проект. В свою чергу Замовник зобов’язується прийняти від підрядника закінчену проектно-кошторисну документацію та оплатити її.

Відповідно до п. 2.3 договору загальна ціна договору (з ПДВ) складає 602110,00 грн.

Сторонами погоджено, що підрядник розпочинає виконання робіт з дня, наступного за днем одержання вихідних даних (пункт 3.1 договору). Відповідно до п. 3.2. договору строк закінчення робіт, передбачених договором - 90 календарних днів з дати початку робіт.

Як вбачається з матеріалів справи (зокрема, із додатків до договору) позивач 20.12.2016 надав відповідачеві всі необхідні документи, вихідні дані для виконання робіт, передбачені п. 4.3.1 договору.

27.12.2016 позивач здійснив оплату за виконання робіт у розмірі 602110,00 грн.

Отже, за умовами п.3.2 договору робочий проект мало бути надано відповідачем позивачеві до 20.03.2017. Проте, як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано апелянтом, у зазначений строк підрядник не надав робочий проект, натомість його було надано лише 17.05.2017, тобто з простроченням на 57 днів (а.с.49) – що є порушенням вищевказаних положень договору.

Згідно п. 7.2. договору у випадку порушення підрядником строку закінчення робіт, що передбачений договором, замовник має право нарахувати підряднику штрафну санкцію у розмірі 0,2% від загальної ціни договору за кожен день прострочення, а підрядник зобов’язується на вимогу замовника сплатити зазначену штрафну санкцію.

У відповідності до вищевказаних обставин, позивачем було нараховано відповідачеві штраф за період з 21.03.2017 по 16.05.2017 у розмірі 68640,54 грн. На претензії позивача щодо сплати штрафу відповідач відповіді не надав, суму штрафу не сплатив, у зв’язку з чим ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" звернулось до господарського суду з позовом у даній справі, який було задоволено судом у повному обсязі.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 2 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з наступних підстав.

Згідно із статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Апелянт заперечує факт прострочення ним виконання зобов’язання за договором, зазначаючи, що позивач не довів факту передання відповідачеві необхідних вихідних даних саме 20.12.2016. Тобто відповідач не заперечує факту отримання всіх необхідних для виконання робіт документів, однак стверджує, що вони були надані несвоєчасно. Стосовно вказаного твердження колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до умов договору (п.3.1), підрядник розпочинає виконання робіт з дня, наступного за днем одержання вихідних даних. Як вбачається зі змісту завдання на проектування, що складає невід’ємну частину договору (додаток №1 до договору, а.с.17), у вказаному завданні містяться вихідні дані, необхідні для виконання робіт. Вказаний додаток до договору оформлено належним чином, затверджено замовником та погоджено проектувальником. Відповідно до п.12.6 договору, договір укладено у двох примірниках: один для замовника і один для підрядника. Отже, як вбачається із вищенаведених матеріалів справи, відповідачем було отримано відповідні вихідні дані саме 20.12.2016.

ТОВ "Харківпроменерго" в апеляційній скарзі стверджує, що з листа ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" від 27.12.2016 №01-34/2/2232 вбачається, що станом на 27.12.2016 відповідач не починав виконувати роботи за договором з причини ненадання йому позивачем усіх необхідних вихідних даних на цю дату; з наданого позивачем суду листа ТОВ "Харківпроменерго" від 05.04.2017 №3455/1 вбачається, що згідно з календарним графіком виконання робіт термін видачі проектно-кошторисної документації на погодження 15.04.2017.

Проте колегія суддів зазначає, що вищевказані твердження не узгоджуються з матеріалами справи. А саме, у листі ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" від 27.12.2016 №01-34/2/2232 (а.с. 36) не зазначено про причини, з яких відповідач не почав виконання робіт, натомість позивач повідомляє, що ним здійснено авансовий платіж за договором, нагадує про те, що термін виконання робіт становить 90 днів та просить відповідача в максимально стислі терміни приступити до робіт з проектування. Відповідачем у листі від 05.04.2017 №3455/1 (а.с.42) дійсно зазначено, що згідно з календарним графіком виконання робіт термін видачі проектно-кошторисної документації на погодження 15.04.2017. Водночас відповідачем не надано суду першої та апеляційної інстанції жодних доказів складання та погодження з позивачем відповідного графіку. Натомість, як вбачається з численних листів позивача, направлених відповідачеві у грудні 2016 року та у січні – квітні 2016 року (а.с. 36 – 38, 40, 41, 44 – 46, 48), позивач наполягав на тому, що кінцевим терміном виконання робіт є 20.03.2017.

Тому вказаний лист 05.04.2017 №3455/1, направлений самим відповідачем, не може вважатися належним, допустимим та достовірним доказом (у розумінні ст.76 – 78 ГПК України) на підтвердження обґрунтованості заперечень відповідача проти тієї обставини, що встановлений договором 90-денний строк виконання робіт закінчився 20.03.2017.

Окрім того, відповідачем, всупереч вимогам ч.1 ст.74 ГПК України, не надано суду першої та апеляційної інстанції доказів, що свідчили б про іншу дату отримання від позивача вихідних даних, ніж 20.12.2016, та не зазначено в апеляційній скарзі, коли саме, на думку ТОВ "Харківпроменерго", такі дані було отримано та від якої дати слід починати відрахування встановленого договором 90-денного строку, коли ТОВ "Харківпроменерго" фактично приступило до виконання робіт за договором та чому їх виконання було завершено лише у травні 2017 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про допущення відповідачем прострочення виконання зобов’язання.

Згідно з п. 7.2. договору у випадку порушення підрядником строку закінчення робіт, що передбачений договором, замовник має право нарахувати підряднику штрафну санкцію у розмірі 0,2% від загальної ціни договору за кожен день прострочення, а підрядник зобов’язується на вимогу замовника сплатити зазначену штрафну санкцію.

У відповідності до вищевказаної умови договору, що узгоджується з приписами ст.546, 549 - 552 ЦК України, ст. 230 ГК України, на які обґрунтовано посилається місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф за порушення умов договору 68640,54 грн. Перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок, колегія суддів зазначає, що він є арифметично та методологічно правильним, узгоджується з обставинами справи, умовами договору та приписами чинного законодавства.

Заперечень стосовно порядку нарахування та розміру вказаної суми апелянтом суду не надано. Зокрема, стверджуючи в апеляційній скарзі про те, що згідно з календарним графіком виконання робіт терміном видачі проектно-кошторисної документації на погодження є 15.04.2017, відповідач водночас не надав відповідного контррозрахунку штрафних санкцій.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було правомірно задоволено позовні вимоги в даній справі.

Аргументів, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, апелянтом не наведено.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов’язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківпроменерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.12.2017 у справі №922/3645/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.02.18

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.