Суд
УХВАЛА

07 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/22643/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Пількова К.М. і Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нафтохімічна компанія - УНХК"

про перегляд постанови Вищого господарського суду України у складі колегії суддів Львова Б.Ю. (головуючий), Селіваненка В.П. і Студенця В.І. від 26.09.2017

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Українська нафтохімічна компанія - УНХК" (далі - Товариство)

до Антимонопольного комітету України (далі - Комітет)

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з рішенням Комітету від 11.10.2016 № 458-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу":

- визнано, що Товариство вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210), у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз") одоранту [оголошення про проведення процедури закупівлі № 209119, опубліковане в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 09.12.2013 № 97 (840)] (пункт 1);

- за вчинення зазначеного порушення на Товариство накладено штраф у розмір 1 096 395 грн. (пункт 2);

- визнано, що товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Авто" (далі - ТОВ "Світ Авто") вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю ПАТ "Укртрансгаз" одоранту [оголошення про проведення процедури закупівлі №209119, опубліковане в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 09.12.2013 № 97 (840)] (пункт 3);

- за вчинення зазначеного порушення на ТОВ "Світ Авто" накладено штраф у сумі 1 195 грн. (пункт 4).

Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комітету про визнання недійсним рішення Комітету від 11.10.2016 № 458-р "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі -Рішення АМК).

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/22643/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.09.2017 зі справи судові акти попередніх інстанцій залишено без змін.

Товариством подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 26.09.2017 у справі № 910/22643/16 з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (частини першої статті 5 та пункту 4 частини другої статті 6 Закону № 2210), що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 03.08.2016 у справі № 922/5615/15, від 27.09.2016 у справі № 915/129/16, від 18.08.2015 у справі № 910/4901/15-г, від 27.04.2016 у справі № 923/1414/15, від 22.09.2015 у справі № 922/445/15, від 20.04.2016 у справі № 910/21943/15, від 29.09.2016 у справі № 922/5598/14, від 17.03.2016 у справі № 908/3589/15, від 29.08.2017 у справі № 904/160/17, від 22.03.2017 у справі № 923/1673/15.

За приписами підпункту 1 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 11116 ГПК України в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана, зокрема, з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета і підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

Перевіривши доводи заявника та дослідивши додані до заяви матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду з огляду на таке.

Так, у постанові від 26.09.2017 зі справи № 910/22643/16, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін судові акти попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, погодився з висновками судів про відсутність визначених законом підстав для визнання недійсним Рішення АМК, з урахуванням, зокрема виключних повноважень органу Антимонопольного комітету України щодо оцінки та кваліфікації дій позивача зі справи як відповідного порушення, а також з огляду на те, що доводи Комітету щодо протиправної узгодженої поведінки позивача під час участі у торгах останнім не спростовано.

Водночас у постанові від 03.08.2016 зі справи № 922/5615/15, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову та залишаючи в силі рішення місцевого господарського суду про часткове задоволення позову (рішення органу Антимонопольного комітету України визнано недійсним в тих частинах, які стосувалися позивача по справі та третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору зі справи) погодився з висновком місцевого господарського суду про наявність передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання частково недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, з урахуванням, зокрема недоведеності органом Антимонопольного комітету України в оспорюваному рішенні вчинення учасниками торгів антиконкурентних узгоджених дій, які призвели чи могли призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, а також того, що їхніми діями були спотворені результати торгів.

У постанові від 27.09.2016 зі справи № 915/129/16 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність визначених законом підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України у тій частині, яка стосується позивача по справі, з урахуванням, зокрема встановлених судами попередніх інстанцій обставин, що певна схожість в оформленні учасниками торгів їхніх конкурсних пропозицій, за відсутності беззаперечних доказів неправомірного або узгодженого формування цими учасниками спільно конкурсних пропозицій або цін на товар, необґрунтованого їх підвищення чи заниження, спрямованого на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції на торгах, за відсутності доказів антиконкурентної узгодженої поведінки учасників торгів у ході проведення цих останніх не свідчить про наявність попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій) та спрямованості цих дій на усунення або недопущення конкуренції, спотворення результатів торгів.

У постанові від 18.08.2015 зі справи № 910/4901/15-г суд касаційної інстанції, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову та залишаючи в силі рішення місцевого господарського суду про задоволення позову, погодився з висновком місцевого господарського суду про наявність передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в тій частині, яка стосується позивача по справі, з урахуванням, зокрема того, що органом Антимонопольного комітету України не спростовано існування інших, крім узгоджених антиконкурентних дій, факторів, які впливали б на поведінку суб'єктів господарювання у формуванні ними своїх конкурсних пропозицій, відповідно, не доведено вчинення антиконкурентних узгоджених дій учасниками торгів.

У наданій для порівняння постанові від 27.04.2016 зі справи № 923/1414/15 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в частині, яка стосується позивача по справі, з огляду на встановлені судами обставини про неповне з'ясування органом Антимонопольного комітету України під час розгляду справи обставин, які мають значення для справи, що, у свою чергу, призвело до невідповідності висновків, які викладені у рішенні органу Антимонопольного комітету України обставинам справи.

У постанові від 22.09.2015 зі справи № 922/445/15 суд касаційної інстанції, залишаючи без змін судові рішення попередніх інстанцій про задоволення позову, погодився з висновками судів про наявність передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, з урахуванням, зокрема встановлених судами обставин, відповідно до яких мало місце неповне з'ясування територіальним відділенням АМК обставин справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та недоведення обставин, які мають значення для справи і які територіальним відділенням АМК визнано встановленими, тобто недоведення наявності антиконкурентних узгоджених дій учасниками торгів, які стосувалися спотворення результатів торгів, наявності або відсутності недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

У постанові від 20.04.2016 зі справи № 910/21943/15 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність визначених законом підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в частині, яка стосується позивача по справі, з огляду на встановлені судами обставини щодо неповного з'ясування територіальним відділенням АМК у розгляді справи обставин, які мають значення для справи, що, у свою чергу, призвело до невідповідності висновків, викладених у спірному рішенні, обставинам справи.

У наданій для порівняння постанові від 29.09.2016 зі справи № 922/5598/14 суд касаційної інстанції, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про задоволення позову про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в частинах, які стосувалися позивача та третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, погодився з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного рішення, з огляду на недоведеність органом Антимонопольного комітету України того, що поведінка учасників торгів призвела або могла призвести до спотворення результатів торгів, а, відтак, до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.

У постанові від 17.03.2016 зі справи № 908/3589/15 суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про наявність визначених законом підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України у частині, яка стосується позивача по справі, з урахуванням, зокрема встановлених судами попередніх інстанцій обставин, відповідно до яких: територіальне відділення АМК на підтвердження протиправної узгодженості в діях учасників торгів послалося виключно на зовнішні ознаки, які могли свідчити про те, що між учасниками процедури закупівлі на конкурсних торгах відбувся обмін інформацією при оформленні конкурсної документації. Проте, зі змісту прийнятого рішення не випливає, що обмін інформацією розповсюджувався також на суть конкурсних пропозицій з метою забезпечення прийняття за наслідками проведених торгів потрібного їм рішення, зокрема, у рішенні відсутні будь-які вказівки про дослідження відповідачем обставин, пов'язаних з формуванням розрахунку цінової складової пропозицій, зроблених кожним з учасників на предмет їх економічного походження, а також відсутні вказівки про дослідження питань діяльності учасників стосовно потенційної можливості реального виконання кожним з них зроблених ними пропозицій. Окрім того, органом Антимонопольного комітету України не досліджено як виявлені схожості в оформленні пропозицій конкурсних торгів призвели чи могли призвести до спотворення результатів торгів.

У постанові від 29.08.2017 зі справи № 904/160/17 суд касаційної інстанції, залишаючи без змін судові акти попередніх інстанцій про часткове задоволення позову (Рішення АМК визнано недійсним в частині, що стосується позивача по справі), погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання Рішення АМК частково недійсним, з урахуванням встановлених судами обставин відповідно до яких: певна схожість в оформленні учасниками торгів їхніх конкурсних пропозицій, за відсутності беззаперечних доказів неправомірного або узгодженого формування цими учасниками спільно конкурсних пропозицій або цін на товар, необґрунтованого їх підвищення чи заниження, спрямованого на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції на торгах, за відсутності доказів антиконкурентної узгодженої поведінки учасників торгів у ході проведення цих останніх не свідчить про наявність попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій) та спрямованості цих дій на усунення або недопущення конкуренції, спотворення результатів торгів.

У постанові від 22.03.2017 зі справи № 923/1673/15 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність визначених законом підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в частині, яка стосується позивача по справі, з огляду на встановлені судами обставини щодо неповного з'ясування територіальним відділенням АМК у розгляді справи обставин, які мають значення для справи, що, у свою чергу, призвело до невідповідності висновків, викладених у спірному рішенні, обставинам справи.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки наведені постанови прийнято за різної фактично - доказової бази, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями у кожній з наведених справ, і за інших поданих сторонами та оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийняті відповідні судові рішення про задоволення або відмову у задоволенні позову.

За таких обставин підстави для допуску справи № 910/22643/16 до провадження Верховного Суду відсутні.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, статтями 11116, 11121 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 ), суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у допуску справи № 910/22643/16 до провадження Верховного Суду.

Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя К. Пільков

Суддя В. Суховий