РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.02.2018Справа № 910/21525/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»
простягнення 874 грн. 64 коп.

Суддя Отрош І.М.

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» з вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення 874 грн. 64 коп., з яких 840 грн. 66 коп. страхового відшкодування, 7 грн. 74 коп. 3% річних та 26 грн. 24 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_4, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9194660, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 840 грн. 66 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування за Полісом АЕ/9194660, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 7 грн. 74 коп. та інфляційні втрати у розмірі 26 грн. 24 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21525/17; розгляд справи призначено на 22.12.2017.

15.12.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункт 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/21525/17 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

15.01.2018 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що договір страхування повинен бути укладений у письмовій формі. Однак, позивачем долучено до позовної заяви копію першої сторінки Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016, яка не містить підписів представників страховика та страхувальника.

Крім того, відповідач вказав на те, що договір страхування повинен містити певні істотні умови, тоді як з долученої позивачем до позовної заяви копії Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016 не вбачається, що вказаний договір містить, зокрема, перелік страхових випадків, порядок зміни і припинення договору, умови здійснення страхової виплати,причини відмови у здійсненні страхової виплати, права та обов'язки сторін,їх відповідальність.

За таких обставин, на думку відповідача, Договір добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016 є неукладеним, у зв'язку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка».

18.01.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові заперечення на відзив відповідача (по суті - відповідь на відзив), в якому позивач зазначив, що виплата страхового відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» була здійснена відповідно до умов Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016, а твердження відповідача щодо неукладення вказаного договору добровільного страхування є необгрунтованими.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду заперечень на відповідь на відзив позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві та у відповіді на відзив, та відповідачем у відзиві на позовну заяву, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 978376, виданої управлінням патрульної поліції у м. Києві, та постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 17.03.2017 у справі № 760/3672/17 (провадження № 3-2049/17), яка набрала законної сили 28.03.2017, встановлено, що 10.02.2017 ОСОБА_1, керуючи автомобілем Шевроле, державний номер НОМЕР_4, порушив п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_1, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, копія якого долучена позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 14.02.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку (вх. № 216577 від 15.02.2017), в якій повідомило про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 10.02.2017 за участю транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_1, та транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_4, та в результаті якої було пошкоджено автомобіль Тойота, державний номер НОМЕР_1 (копія заяви долучена позивачем до позовної заяви).

Відповідно до рахунку-фактури № від 17.02.2017, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд», вартість відновлювального ремонту автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1, становить 4590 грн. 66 коп. (копія рахунку долучена позивачем до позовної заяви).

Відповідно до страхового акту № 00216577 від 09.03.2017, складеного Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка», вказана ДТП була кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» страхового відшкодування у розмірі 1840 грн. 66 коп.

Судом встановлено, що 14.03.2017 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» виплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» грошові кошти у розмірі 1840 грн. 66 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 009909 від 14.03.2017 на суму 1840 грн. 66 коп. (призначення платежу - страхове відшкодування згідно з Договором № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017; Товариство з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна»).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Шевроле, державний номер НОМЕР_4, станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9194660 (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн. 00 коп.; франшизи - 1000 грн. 00 коп.) - відповідно до Полісу АЕ/9194660, копія якого долучена відповідачем до матеріалів справи разом із відзивом на позовну заяву.

Судом встановлено, що 29.04.2017 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» із заявою № 19210, в якій повідомило, що 01.01.2017 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089, предметом якого є страхування транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_1.

У вказаній заяві позивач повідомив відповідача про те, що 10.02.2017 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Шевроле, державний номер НОМЕР_4, та Тойота, державний номер НОМЕР_1, на внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Тойота, державний номер НОМЕР_1.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 17.02.2017 у справі № 760/3672/17 (провадження № 3-2049/17) встановлено, що вказана ДТП сталась у зв'язку з порушенням водієм транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_4, Правил дорожнього руху.

З огляду на те, що станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Шевроле, державний номер НОМЕР_4, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» відповідно до Полісу АЕ/9194660 (франшизи становить 1000 грн. 00 коп.), позивач просив відповідача сплатити грошові кошти (страхове відшкодування) у розмірі 840 грн. 66 коп. (враховуючи здійснену позивачем виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 у розмірі 1840 грн. 66 коп.).

Судом встановлено, що вказана заява була отримана відповідачем 04.05.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 950.

Докази сплати відповідачем страхового відшкодування за Полісом АЕ/9194660 у розмірі 840 грн. 66 коп. в матеріалах справи відсутні.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач у позовній заяві вказав на те, що майнові інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна», пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Тойота, державний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП були застраховані Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (позивачем) на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017.

Позивач у позовній заяві зазначив про здійснення ним виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування у розмірі 1840 грн. 66 коп. та набуття ним права вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток (відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України).

З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність особи, відповідальної за заподіяний збиток (власника автомобіля Шевроле, державний номер НОМЕР_4) станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» за Полісом АЕ/9194660 обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_4, власнику транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача.

Позивач вказав на те, що він звернувся до відповідача із заявою 29.04.2017, яка була отримана останнім 04.05.2017. Однак, відповідач не виплатив позивачу страхове відшкодування у сумі 840 грн. 66 коп. (1840 грн. 66 коп. - «мінус» 1000 грн. 00 коп. (франшиза за Полісом АЕ/9194660).

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 840 грн. 66 коп. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7 грн. 74 коп. та інфляційні втрати у розмірі 26 грн. 24 коп.

У поданому до суду 15.01.2018 відзиві на позовну заяву відповідач вказав на те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» обґрунтовані нормами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, зі змісту яких вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так, позивач у позовній заяві зазначив, що 09.03.2017 він виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017.

Відповідач вказав на те, що договір страхування повинен бути укладений у письмовій формі, тоді як позивачем долучено до позовної заяви копію першої сторінки Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016, яка не містить підписів представників страховика та страхувальника; договір страхування повинен містити певні істотні умови, тоді як з долученої позивачем до позовної заяви копії Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016 не вбачається, що вказаний договір містить, зокрема, перелік страхових випадків, порядок зміни і припинення договору, умови здійснення страхової виплати,причини відмови у здійсненні страхової виплати, права та обов'язки сторін,їх відповідальність.

За таких обставин, на думку відповідача, Договір добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016 є неукладеним, у зв'язку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка».

18.01.2018 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на відзив (по суті - відповідь на відзив), в яких позивач зазначив, що виплата страхового відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» була здійснена у відповідності з умовами договору страхування (тобто, Договору добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено судом, 10.02.2017 сталась ДТП за участю автомобіля Шевроле, державний номер НОМЕР_4, та автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Тойота, державний номер НОМЕР_1 (відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 978376, виданої управлінням патрульної поліції у м. Києві, та постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 17.03.2017 у справі № 760/3672/17 (провадження № 3-2049/17), яка набрала законної сили 28.03.2017).

Як встановлено судом, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 17.03.2017 у справі № 760/3672/17 (провадження № 3-2049/17) водія автомобіля Шевроле, державний номер НОМЕР_4 (ОСОБА_1) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як встановлено судом, станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_4, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» за Полісом АЕ/9194660 (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн. 00 коп.; франшиза - 1000 грн. 00 коп.).

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_4, станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9194660, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Шевроле, державний номер НОМЕР_4, власнику транспортного засобу Тойота, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (страховика за Полісом АЕ/9194660) - в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АЕ/9194660.

Як встановлено судом, відповідно до рахунку-фактури № від 17.02.2017, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд», вартість відновлювального ремонту автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1, становить 4590 грн. 66 коп., та 14.03.2017 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» виплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт Лтд» грошові кошти у розмірі 1840 грн. 66 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 009909 від 14.03.2017 на суму 1840 грн. 66 коп. (призначення платежу - страхове відшкодування згідно з Договором № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017; Товариство з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що він здійснив виплату страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування, укладеного з власником пошкодженого автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» (підстави позову), у зв'язку з чим на підставі ст. 993 ЦКУ та ст. 27 Закону України «Про страхування» (нормативно-правове обґрунтування позову) отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, за загальним правилом, у випадку відшкодування особою шкоди, яка завдана іншою особою, така особа має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (відповідно до ст. 1191 ЦКУ).

При цьому, у випадку виплати страхового відшкодування страхувальнику за договором добровільного страхування, страховик за договором добровільного страхування набуває прав вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток у межах фактичних витрат, що врегульовано окремими нормами ст. 993 ЦКУ та ст. 27 Закону України «Про страхування», та є передбаченою законом окремою підставою для заміни кредитора у зобов'язанні відповідно до ч. 2 ст. 512 ЦКУ.

Так відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» - до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок з відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 у справі 6-2809-цс15.

Таким чином, правовідносини, які виникають між страховиком, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування на користь потерпілого (свого страхувальника), та страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність винної особи, мають суброгаційний характер (а не регресний характер), та передбачають заміну кредитора у зобов'язанні з виплати страхового відшкодування за полісом (договором страхування цивільно-правової відповідальності) з потерпілої особи на страховика за договором майнового страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тобто в межах заявлених позивачем предмету та підстав позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Як встановлено судом, звертаючись з даним позовом до суду, позивач у позовній заяві вказав на те, що майнові інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна», пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Тойота, державний номер НОМЕР_1, станом на дату ДТП були застраховані Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (позивачем) на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017.

Позивач вказав на те, що він здійснив виплату страхового відшкодування саме за договором добровільного страхування у розмірі 1840 грн. 66 коп., у зв'язку з чим набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України (нормативно-правове обґрунтування позову).

Таким чином, підставою позову у даній справі є невиконання відповідачем обов'язку щодо виплати страхового відшкодування за Полісом АЕ/9194660 на користь позивача, який набув прав вимоги до відповідача, виплативши своєму страхувальнику за договором добровільного страхування страхове відшкодування (відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як встановлено судом, у поданому до суду 15.01.2018 відзиві на позовну заяву відповідач вказав на те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» обґрунтовані нормами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, зі змісту яких вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так, позивач у позовній заяві зазначив, що 09.03.2017 він виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017.

Відповідач вказав на те, що договір страхування повинен бути укладений у письмовій формі, тоді як позивачем долучено до позовної заяви копію першої сторінки Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016, яка не містить підписів представників страховика та страхувальника; договір страхування повинен містити певні істотні умови, тоді як з долученої позивачем до позовної заяви копії Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016 не вбачається, що вказаний договір містить, зокрема, перелік страхових випадків, порядок зміни і припинення договору, умови здійснення страхової виплати,причини відмови у здійсненні страхової виплати, права та обов'язки сторін,їх відповідальність.

За таких обставин, на думку відповідача, Договір добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016 є неукладеним, у зв'язку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка».

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги заявлені позивачем підстави позову (перехід прав вимоги до позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017 та нормативно-правове обгрунтування позовних вимог статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України), суд дійшов висновку, що до предмету доказування у справі, зокрема, входять обставини здійснення позивачем виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування, укладеним з власником автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1 (зокрема, факт укладення договору добровільного страхування, його чинність станом на дату ДТП, виплата позивачем страхового відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування).

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, належним та допустимим доказом, що підтверджує викладені позивачем у позові обставини (підстави позову) є договір добровільного страхування, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» та чинний станом на дату ДТП.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Згідно зі ст. 982 Цивільного кодексу України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім'я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім'я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Таким чином, договір майнового страхування належить вчиняти у письмовій формі (відповідно до ст. 981 Цивільного кодексу України).

Позивачем долучено до позовної заяви копію першої сторінки документу під назвою «Генеральний договір № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016», страховиком за яким є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», страхувальником (вигодонабувачем) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна».

Вказана сторінка документу під назвою «Генеральний договір № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016» не містить підписів уповноважених представників сторін договору.

Відповідно до п. 1.1 вказаного документу предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами, зазначеними у Додатку № 1 до договору.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 28.12.2016 (Перелік транспортних засобів) вказаним договором застраховані майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1; безумовна франшизи - 2750 грн. 00 коп.

Вказаний додаток до Генерального договору № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016 також не містить підписів уповноважених представників сторін договору.

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копію Додатку № 1 до Генерального договору № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016 (Перелік транспортних засобів страхувальника), який містить підписи уповноважених представників сторін та відбитки печаток страховика та страхувальника.

Однак, копія вказаного додатку долучена позивачем до позовної заяви неналежної якості, та з неї неможливо встановити ані найменування транспортних засобів, їх державний номер, ані будь-які інші відомості, що містяться у Додатку № 1 до Генерального договору № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016.

Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 про порушення провадження у справі № 910/21525/17, з метою встановлення обставин, що входять до предмету доказування у даній справі, було зобов'язано позивача надати суду копію Генерального договору № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016 у повному обсязі; копію Додатку № 1 до вказаного договору з підписами страховика та страхувальника (на підставі ст. 65 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату винесення ухвали).

Однак, позивач вказаних вимог ухвали суду не виконав.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та якими позивач обґрунтовує свої вимоги (набуття прав вимоги до відповідача щодо отримання страхового відшкодування за Полісом АЕ/9194660 у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за договором добровільного страхування), а саме не надано належним чином засвідченої копії або оригіналу Генерального договору № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016 (разом з додатками) з підписами уповноважених представників сторін (печатками страховика та страхувальника).

При цьому, з долучених позивачем до позовної заяви копій 1 сторінки документу під назвою Генеральний договір № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016, Додатку № 1 (який не містить підписів страховика та страхувальника) не вбачається строку дії договору страхування.

Тобто, позивачем не надано доказів, що станом на дату ДТП (10.02.2017) майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем Тойота, державний номер НОМЕР_1, були застраховані позивачем.

Крім того, позивач обґрунтовує свої вимоги виплатою страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017, тоді як до позовної заяви позивачем долучено копію першої сторінки, додатку № 1 до Генерального договору № 001403/4100/0000089 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 28.12.2016.

Так само, у страховому акті № 00216577 від 09.03.2017, складеному позивачем, зазначено, що майнові інтереси власника автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1, застраховані відповідно до договору страхування № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017, та у платіжному дорученні № 009909 від 14.03.2017 про виплату позивачем на користь ТОВ «Автосаміт Лтд» грошових коштів у сумі 1840 грн. 66 коп. у призначенні платежу зазначено, що виплата страхового відшкодування здійснюється за Договором страхування № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017.

Договору добровільного страхування № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017 позивачем до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ст. 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

При цьому, суд зазначає, що у випадку, якщо дії сторін свідчать про те, що правочин фактично було укладено, тобто наявні докази виконання сторонами правочину - відсутні підстави стверджувати про неукладеність такого правочину.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази фактичного виконання обома сторонами договору добровільного страхування - Договору добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017.

При цьому, виплата позивачем грошових коштів у розмірі 1840 грн. 66 коп. на рахунок ТОВ «Автосаміт Лтд» з посиланням у призначенні платежу на Договір № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017 не може свідчити про фактичне укладення такого договору, так як про фактичне укладення правочину свідчить виконання його обома сторонами. Крім того, з такого фактичного виконання повинно вбачатись погодження сторонами всіх істотних умов договору.

Так само, заява про подію, що має ознаки страхового випадку від 15.02.2017, в якій міститься посилання на Договір № 001403/4100/0000089, не свідчить про виконання такого договору обома сторонами, тобто не свідчить про укладення договору добровільного страхування.

Суд зазначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Таким чином, договір страхування є двостороннім договором, який передбачає обов'язки обох сторін договору, зокрема, страхувальник зобов'язаний сплачувати страхові платежі, а страховик - у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування.

Доказів сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» страхових платежів за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017 позивачем суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи доказів виконання обома сторонами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 001403/4100/0000089 від 01.01.2017 та погодження всіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами обставин, що входять до предмету доказування у даній справі та на які посилається позивач як на підставу позову, а саме не доведено, що заміна кредитора у зобов'язанні щодо виплати страхового відшкодування за Полісом АЕ/9194660 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритіш Американ Тобакко Сейлз енд Маркетинг Україна» (власника пошкодженого автомобіля Тойота, державний номер НОМЕР_1) на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» відбулась саме у зв'язку з виплатою позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» страхового відшкодування за Полісом АЕ/9194660 у розмірі 840 грн. 66 коп. (з огляду на заявлені позивачем підстави позову).

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7 грн. 74 коп. та інфляційні втрати у розмірі 26 грн. 24 коп.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» страхового відшкодування за Полісом АЕ/9194660 у розмірі 840 грн. 66 коп., позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 7 грн. 74 коп. та інфляційних втрат у розмірі 26 грн. 24 коп. як похідні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Отрош