Суд
УХВАЛА

09 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/13823/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва

(суддя - Паламар П.І.)

від 01.08.2016

та постанову Київського апеляційного господарського суду

(головуючий - Станік С.Р., судді - Сулім В.В., Тищенко А.І.)

від 01.12.2016

за позовом ОСОБА_2

до - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Чернявської Олени Степанівни

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

21.10.2017 ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/13823/16 до суду касаційної інстанції.

Підпунктом 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017) встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2016, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/13823/16 у прийнятті позову ОСОБА_2 відповідно до вимог п.1 ст. 62 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) відмовлено, оскільки позивач - фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, звернулася за захистом порушених прав, що виникли з цивільних відносин, а саме із цивільно - правової угоди, зважаючи на суб'єктний склад даного спору, спір підлягає вирішенню в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

ОСОБА_2 у своїй касаційній скарзі зазначає, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що спір, який виник між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Частиною 6 статті 302 Господарського процесуального кодексу України (у редакції з 15.12.2017) визначено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Керуючись статтями 234, 302 та підпунктом 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Справу № 910/13823/16 разом із касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у справі № 910/13823/16 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Мамалуй

І. Ткач