РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018Справа № 910/21349/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 40 194, 53 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" (далі - ТДВ "СК "ВіДі-Страхування", позивач) з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ "СК "Альфа-Гарант") про стягнення 41 194, 53 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" позивачу перейшло право вимоги до відповідача у зв'язку з відшкодуваннням своєму страхувальнику матеріальної шкоди, завданої страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 16.06.2017 р. у місті Києві. Внаслідок вказаної ДТП застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений та позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 41 194, 53 грн.

У позові ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" просить стягнути з відповідача, який є страхувальником відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, суму страхового відшкодування в розмірі 41 194, 53 грн.

Провадження за вказаними вимогами було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.2017 р.

Згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 р. розгляд справи в суді здійснювався у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін відповідно до правил, визначених новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, який набрав чинності 15.12.2017 р.

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позов, у якому проти позову заперечив, зазначив, що задоволенню підлягає сума страхового відшкодування, визначена на підставі проведеної оцінки суб'єктом оціночної діяльності, з урахуванням коефіціенту зносу пошкодженого автомобіля та з вирахуванням суми франшизи. Також вказав, що позивач не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування у порядку, встановленому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Просив відмовити у задоволенні позову.

У відповідь на відзив позивач вказав, що звіт суб'єкта оціночної діяльності є попереднім оціночним документом, що визначає можливу суму страхового відшкодування, а досудове врегулювання спору для сторін - є необов'язковим.

07.02.2018 р. (до початку першого судового засідання) позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування з вирахуванням суми франшизи в розмірі 40 194,53 грн. Указана заява була прийнята судом до розгляду як така, що подана з дотриманням вимог ст. 46 ГПК України.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Договором добровільного страхування CLAU № 8144 від 02.12.2016 р., укладеним між ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" та ТОВ "ВіДі Автосіті Кільцева", були застраховані майнові інтереси останнього (страхувальника), пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2017 р. у місті Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням страхувальника ОСОБА_1 та автомобіля "Сітроен", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого був пошкоджений застрахований у позивача транспортний засіб.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2017 р. по справі № 752/12654/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до звіту експертного дослідження № 3448 від 03.07.2017 р., наявного в матеріалах справи, загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, склав 42 417,98 грн., а згідно з рахунками-фактури СТО № АвгС-0001094 від 30.08.2017 р. та № ВТпС-0006163 від 22.02.2017 р. - становить 45 673,26 грн.

У подальшому, платіжним дорученням № 2534 від 11.09.2017 р. на підставі страхового акту № 593 від 01.09.2017 р. позивач відшкодував страхувальнику матеріальний збиток у сумі 41 194,53 грн., що був заподіяний страхувальником ТДВ "СК "Альфа-Гарант". При цьому, вказана сума була виплачена з урахуванням суми франшизи у розмірі 4 478,73 грн., передбаченої договором страхування CLAU № 8144 від 02.12.2016 р.

За таких обставин позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача на суму виплаченого ним страхового відшкодування.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Сітроен", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у ТДВ "СК "Альфа-Гарант" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9976050.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ТДВ "СК "ВіДі-Страхування") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу сплаченої ним суми, суд виходить з наступного.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття встановлює, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

У той же час, виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, з положень статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 р. по справі № 910/3650/16, яка є обов'язковою для судів.

Зі звіту експертного дослідження про визначення вартості страхового відшкодування № 3448 від 03.07.2017 р., акту страхового відшкодування № 593 від 01.09.2017 р., а також з рахунків-фактур СТО № АвгС-0001094 від 30.08.2017 р. та № ВТпС-0006163 від 22.02.2017 р, вбачається, що коефіцієнт зносу деталей пошкодженого автомобіля марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у даному випадку не застосовується.

Доводи відповідача про те, що відшкодування фактичних витрат має здійснюватись лише на підставі оціночного звіта експерта, суд не приймає, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15.

Також суд зазначає, що статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № АЕ/9976050 було передбачено, що ліміт відповідальності страховика становить 50 000,00 грн., а франшиза - 1 000,00 грн. Відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем становить 40 194,53 грн. (41 194,53 грн. - 1 000,00 грн.).

Також заперечуючи проти позову, відповідач послався на ст.ст. 36, 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якими передбачена досудова процедура врегулювання спору протягом 90 днів з дня отримання заяви на страхове відшкодування, чого не було дотримано позивачем.

Проте, судом встановлено, що 21.09.2017 р. ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" звернулося до ТДВ "СК "Альфа-Гарант" із вимогою № 15/04/8.04/253-17 про виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 25.09.2017 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим ТДВ "СК "Альфа-Гарант" звернулося із даним позовом до суду.

Також суд зазначає, що право на судовий захист не може бути поставлене законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору. Обрання певного засобу правового захисту, зокрема і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує (вказана позиція викладена у рішенні Конституційного cуду України у справі № 15-рп/2002 від 09.07.2002 р.).

Враховуючи викладене, зважаючи на обгрунтованість позовних вимог та безпідставність заперечень відповідача, суд вважає, що позов ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 40 194, 53 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" (08131, м. Київська область, село Софіївська Борщагівка, вул. Кільцева, буд, 56, ідентифікаційний код 35429675) страхове відшкодування в сумі 40 194 (сорок тисяч сто дев'яносто чотири) грн. 53 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 8 лютого 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Головіна К.І.