ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.02.2018 Справа № 905/2718/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби О.М., при секретарі судового засідання Лабуня С.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Торговий Дім ПОЛЯКОВ» (вул. Чехова, буд. 41, м.Черкаси, 18030)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Тищенко Ірини Вікторівни (АДРЕСА_1 84500)

про стягнення грошових коштів 9872,44грн.

Представники:

від позивача: Іванченко І.М. за дов. №313 від 03.10.2016р.

від відповідача: не з'явився

Суть справи:

Позивач, Приватне підприємство «Торговий Дім ПОЛЯКОВ», м.Черкаси звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця Тищенко Ірини Вікторівни, м.Бахмут (Артемівськ) Донецька область про стягнення 9872,44грн., з яких: з яких: 7050,68грн. - основний борг; 706,57грн. - 20 % річних, 705,06грн. - штраф 10% від простроченої суми боргу, 1410,13грн. - штраф 20%. від простроченої суми боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №3298 від 17.12.12р. в частині своєчасної оплати товару.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 27.11.17р., сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/2718/17.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.11.17р. порушено провадження у справі №905/2718/17 та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 18.12.17р.

18.12.17р. від позивача до суду надійшов супровідний лист №403 від 15.12.17р. про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Надані документи долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.12.17р. справу №905/2718/17 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі; судове засідання для розгляду справи на стадії підготовчого провадження призначено на 30.01.18р.

22.01.18р. до суду від позивача надійшло клопотання №14 від 17.01.18р., у якому останній просить суд провести судове засідання, призначене на 30.01.18р. без участі його представника.

Ухвалою суду від 30.01.18р. за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 20.02.18р.

У судове засідання 20.02.18р. відповідач не з'явився, свого представника не направив; про місце, час та дату слухання справи відповідач був повідомлений належним чином. Про поважність причин не явки у судове засідання суд не повідомлено. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що відповідача було належним чином повідомлено про місце, час та дату проведення судового засідання, судом з урахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За вказаних обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні 20.02.18р. наполягав на задоволенні позовних вимог.

Технічна фіксація (звукозапис) здійснювалась відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, господарський суд

встановив:

17.12.12р. між Приватним підприємством «Торговий Дім «ПОЛЯКОВ» (постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Тищенко Іриною Вікторівною (покупець, відповідач) укладений договір поставки №3298, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупця продукти харчування та інші товари, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах даного договору відповідно до виписаних накладних (п.1.1. договору).

Сума товару, що передається покупцю, ціна одиниці, асортимент, кількість товару, дата відвантаження визначені у накладній, яка є невід'ємною частиною даного договору. Доставка товару здійснюється за рахунок постачальника у зазначені у заявці терміни (п.1.2. договору).

Згідно п.3.1. договору, замовлення на придбання товару здійснюється покупцем шляхом подачі заявки через торгівельного представника постачальника.

Відповідно до п.3.3. договору, прийом товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до накладної постачальника за участю експедитора постачальника. Датою одержання товару вважається дата зазначена у накладній. При отримані товару покупець засвідчує факт прийняття товару, його якість, та кількість. Після прийняття товару - товар поверненню та обміну не підлягає.

Прийом-передача товару здійснюється повноважними представниками постачальника та покупця за адресою: вул. Якіра, 12/42.

При прийомі товару оформлюється накладна, що підписується представниками сторін. Накладна засвідчує: факт поставки товару, його якість та кількість. Сторони у цьому договорі погодили, що представник покупця, який підписав накладну, є уповноваженою особою на підписання накладних з урахуванням асортименту, кількості, якості та ціни продукції, що поставляється (п.3.5. договору).

Якщо при прийомі-передачі товару буде виявлено неякісний товар помітка про це робиться в накладній та в подальшому постачальник здійснює його заміну. За погодженням сторін заміна неякісного товару не здійснюється, а проводиться зменшення замовлення (п.3.6. договору).

Згідно п.3.7. договору, сторони домовились проводити звірку взаємних розрахунків і підписувати Акти звірок один раз на місяць. Дані, підтверджені в актах звірки, є підставою для остаточних взаєморозрахунків.

Відповідно до п.4.1. договору, ціна на товар є вільною та встановлюється постачальником. Ціна товару визначається у національній валюті України - гривні.

Пунктом 4.2. договору, визначено, що покупець здійснює розрахунки за отриману кожну поставку товару, окремо, шляхом перерахування 100% вартості отриманого товару на поточний рахунок постачальника, протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання товару, або шляхом внесення 100% вартості отриманого товару готівкою в касу постачальника, протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання товару.

Товар вважається оплаченим покупцем при надходженні коштів на поточний рахунок або до каси постачальника (п.4.4. договору).

За невиконання або не належне виконання даного договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та даного договору (п.5.1. договору).

Відповідно до п.5.2. договору, при порушені покупцем п.4.2. даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до дня фактичного розрахунку відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р., крім цього, збитки від інфляції та 20% річних від суми боргу за весь час прострочення.

Відповідно до п.5.3. договору, при порушенні покупцем умов п.4.2. договору на строк 30 днів, на покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10% від простроченої суми.

Згідно п.5.4. договору, при порушенні покупцем умов п.4.2. договору на строк 45 днів, на покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20% від простроченої суми.

Всі збитки, що виникли з причини невиконання покупцем положень даного договору, відносяться на покупця, та повинні бути компенсовані останнім постачальнику (п.5.5. договору).

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.12р., а в частині зобов'язань до повного їх виконання. В разі якщо жодна із сторін не підліше ніж за 15 календарних днів до закінчення його дії не повідомила письмово іншу сторону про розірвання договору, він вважається щорічно пролонгованим на той же строк та на них же умовах (п.6.1).

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на виконання умов договору відповідачу було поставлено відповідно до видаткових накладних №АКФ-212944 від 29.10.16р., №АКФ-212459 від 29.10.16р., №АКФ-212435 від 29.10.16р., №АКФ-218336 від 05.11.16р., №АКФ-219122 від 05.11.16р., №АКФ-218413 від 05.11.16р., №АКФ-218417 від 05.11.16р., №АКФ-219090 від 05.11.16р., товар на загальну суму 7219,94грн., який був прийнятий представником відповідача, що підтверджується підписом представника одержувача на відповідних видаткових накладних та печатками.

Факт отримання від позивача товару з боку відповідача на вказану суму за вказаним договором не спростований.

Відповідач у встановленому договором порядку не відмовився від прийняття поставлених товарів та не повідомив постачальника про будь-які недоліки чи невідповідності, а отже не звільняється від обов'язку оплатити отриманий товар.

Враховуючи, що поставка товару згідно видаткових накладних №АКФ-212944, №АКФ-212459, №АКФ-212435 відбулась 29.10.16р. та згідно видаткових накладних №АКФ-218336, №АКФ-219122, №АКФ-218413, №АКФ-218417, №АКФ-219090 відбулась 05.11.16р., а за умовами договору оплата здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару, відповідач повинен був розрахуватися за поставлений позивачем товар у строк відповідно до 13.11.16р. та до 20.11.16р.

Згідно із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості поставленого позивачем на умовах договору товару є таким, що настав.

У поданій позовній заяві позивач зазначив про часткову оплату відповідачем 16.03.17р. поставленого товару, а саме у сумі 169,25грн.

Отже, відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково, сплативши позивачу 169,25грн.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач звернувся до суду з вимогою про стягненням з відповідача заборгованості у сумі 7050,68грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача:

- нараховані на підставі п.5.2 договору 20% річних від суми боргу за весь час прострочення у розмірі 706,57грн.;

- нарахований на підставі п.5.3. договору штраф в розмірі 10% від простроченої суми, що становить 705,06грн.,

- нарахований на підставі п.5.4. договору штраф в розмірі 20% від простроченої суми, що становить 1410,13грн.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку про таке:

Статтею 265 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму; до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 ст.193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язаня припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем за поставлений товар відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 7050,68грн.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Водночас, порушення зобов'язано є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно п.5.2. договору, сторони визначили, що при порушені покупцем п.4.2. даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу до дня фактичного розрахунку відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р., крім цього, збитки від інфляції та 20% річних від суми боргу за весь час прострочення.

На підставі п.5.2. договору, позивачем нараховані відсотки у загальній сумі 706,57грн. за період з 13.11.16р. по 16.05.17р. з урахуванням часткової оплати відповідачем 16.03.17р. заборгованості у сумі 169,25грн.

Перевіривши за допомогою програми «Ліга» наведений позивачем у позовній заяві розрахунок 20% річних, судом встановлено, що до стягнення з відповідача підлягають 20% річних у сумі 706,15грн. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.5.3. договору, сторони визначили, що при порушенні покупцем умов п.4.2. договору на строк 30 днів, на покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10% від простроченої суми.

На підставі п.5.3. договору позивачем нарахований штраф в розмірі 10% від простроченої суми, що становить 705,06грн.

Згідно п.5.4. договору, сторони визначили, що при порушенні покупцем умов п.4.2. договору на строк 45 днів, на покупця покладається відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20% від простроченої суми.

На підставі п.5.4. договору позивачем нарахований штраф в розмірі 20% від простроченої суми, що становить 1410,13грн.

Перевіркою розрахунку штрафу порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача та відповідача пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73-74, 76-79, 86, 123, 129, ч.ч.1, 3 ст.202, ст.ст.232-233, 237-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства «Торговий Дім ПОЛЯКОВ», м.Черкаси до Фізичної особи-підприємця Тищенко Ірини Вікторівни, м.Бахмут (Артемівськ) Донецька область про стягнення грошових коштів в розмірі 9872,44грн. з яких: 7050,68грн. - основний борг; 706,57грн. - 20 % річних, 705,06грн. - штраф 10% від простроченої суми боргу, 1410,13грн. - штраф 20% від простроченої суми боргу, задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тищенко Ірини Вікторівни (84500, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства «Торговий Дім ПОЛЯКОВ» (18030, м.Черкаси, вул. Чехова, буд. 41) основний борг в сумі 7050,68грн., 706,15грн. - 20% річних, 705,06грн. - штраф 10% від простроченої суми боргу та 1410,13грн. - штраф 20% від простроченої суми боргу, судовий збір в сумі 1599,93грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

В судовому засіданні 20.02.2018р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2018р.

Суддя М.О. Лейба