ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року Справа № 915/1315/17

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання Степановій І.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, дов. № 7859-К-О від 28.12.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д (),

адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю АГРО САН-ТРЕЙД, 54010, м.Миколаїв, вул. Морехідна, 1В/3 (),

про: стягнення 1792950,22 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю АГРО САН-ТРЕЙД про стягнення 1792950,22 грн., з яких:

- 1000000,00 грн. основна заборгованість за кредитом,

- 512339,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 08.12.2016 року по 09.11.2017 року,

- 280610,70 грн. пеня за період з 10.01.2017 року по 09.11.2017 року.

Ухвалою суду від 07.12.2017 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.12.2017 року.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень ГПК (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, 15.12.2017 року судом проведено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.12.2017 року підготовче засідання відкладено на 15.01.2018 року.

15.01.2018 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 09.02.2018 року.

09.02.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

09.02.2018 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

12.05.2016 року товариством з обмеженою відповідальністю АГРО САН-ТРЕЙД (відповідач) була підписана заява на відкриття рахунку (а.с. 13).

Також 12.05.2016 року відповідачем була підписана заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (а.с. 12), відповідно до якої відповідач виразив свою згоду з умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) (знаходяться на сайті банку www.pb.ua), тарифами банку, які разом із заявою становлять Договір банківського обслуговування (далі Договір).

Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобовязальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідно до п. 3.2.4.1.1 Умов позивач за наявності вільних грошових ресурсів зобовязується здійснити овердрафтове обслуговування відповідача, яке полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, зазначеному в Заяві, відкритому в Банку, за рахунок кредитних коштів у межах Ліміту, встановленого відповідно з п. 3.2.4.1.3 Договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до п. 3.2.4.1.3 Умов ліміт, за умовами Договору, - сума грошових коштів, в межах якої позивач зобовязується оплачувати розрахункові документи відповідача понад залишку грошових коштів на його поточному рахунку.

Ліміт розраховується за затвердженою внутрішньобанківською методикою на підставі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, балансу підприємства та звіту про фінансові результати на останню звітну дату, показника ліквідності діяльності, співвідношення власних і позикових коштів, платоспроможності, кредитної історії. В період дії Договору ліміт перераховується позивачем не менше одного разу на місяць не пізніше 10 числа кожного місяця, а також в разі настання умов, викладених у п. 3.2.4.2.3.4 Договору. Ліміт змінюється без підписання договорів про внесення змін до Договору (якщо інше не буде погоджено сторонами), про що позивач направляє відповідачу повідомлення Банку із зазначенням розміру і дати зменшення або збільшення ліміту.

Відповідно до п. 3.2.4.1.2 Умов кредит надається в обмін на зобов'язання відповідача з повернення кредиту, сплаті процентів та винагороди в обумовлені цим Договором терміни.

На виконання умов Договору 19.09.2016 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт овердрафту в розмірі 936000,00 ГРН. на поточний рахунок 8863. 08.10.2016 року кредитний ліміт був збільшений до 1000000,00 грн. Зазначене підтверджується довідкою про розмір встановлених кредитних лімітів від 13.11.2017 року вих. № 08.7.0.0.0/02 (а.с. 35).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач скористався кредитними коштами, проте, прострочив виконання свого зобовязання за даним договором з вчасного повернення кредиту, що підтверджується виписками по рахунку, в яких зазначено про винесення 10.01.2017 року на прострочку кредиту коштів в розмірі 1000000,00 грн. (а.с. 38-47).

Відповідно до п. А.4 Умов період безперервного користування кредитом не більше 30 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Станом на день розгляду справи відповідачем не спростовано факт наявності вказаної заборгованості, як і не подано суду доказів оплати боргу. Отже, вимога про стягнення суми основної заборгованості з відповідача в розмірі 1000000,00 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення відсотків за користування коштами в сумі 512339,52 грн. за період з 08.12.2016 року по 09.11.2017 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.2.4.2.2.2 Умов відповідач зобовязався оплатити відсотки за весь час фактичного використання кредиту згідно з п.п. 3.2.4.4.1, 3.2.4.4.2, 3.2.4.4.3 Договору.

Відповідно до п. А.5 Умов процентна ставка становить:

термін користування кредитом 1-3 днів 27%,

термін користування кредитом 4-7 днів 28%,

термін користування кредитом 8-15 днів 28,5%,

термін користування кредитом 16-30 днів 29%.

Процентна ставка розраховується щоденно.

Відповідно до п. 3.2.4.4.1 Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня останній сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Порядок розрахунку відсотків :

- по першому дню використання кредиту відсотки розраховуються за процентною ставкою інтервалу 1-3 дня,

- у разі непогашення кредиту після закінчення 3 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом починаючи з 4-го дня в силу вступає процентна ставка інтервалу 4-7 днів,

- у разі непогашення кредиту після закінчення 7 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом починаючи з 8-го дня в силу вступає процентна ставка інтервалу 8-15 днів,

- у разі непогашення кредиту після закінчення 15 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом починаючи з 16-го дня в силу вступає процентна ставка інтервалу 16-30 днів,

- у разі непогашення кредиту після закінчення 30 днів з дати початку періоду безперервного користування кредитом починаючи з 31-го дня встановлюється підвищена процентна ставка, визначена в п. 3.2.4.4.2 Договору.

Відповідно до п. 3.2.4.4.2 Умов у відповідності зі ст. 212 ЦК України в разі порушення відповідачем будь-якого із зобовязань, передбачених п.п. 3.2.4.1.4, 3.2.4.1.5., 3.2.4.2.2.3, 3.2.4.2.2.4, 3.2.4.2.2.5, 3.2.4.2.3.4, 3.2.4.2.2.15 Договору, відповідач сплачує позивачу відсотки в розмірі, зазначеному в п. А.6 Договору (58% річних від суми залишку непогашеної заборгованості).

Як вбачається з поданого суду розрахунку, позивачем вірно розраховано та правомірно відповідно до вимог вищевказаних положень Умов застосовано процентні ставки за користування кредитом у відповідних періодах.

Детальний розрахунок заборгованості по відсотках наявний в матеріалах справи (а.с. 36-37).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 08.12.2016 року по 09.11.2017 року в сумі 512339,52 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за Договором в сумі 280610,70 грн. за період з 10.01.2017 року по 09.11.2017 року, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.2.4.5.1 Умов при порушенні відповідачем будь-якого з зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.4.2.2.2, 3.2.4.4.1- 3.2.4.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. 3.2.4.1.2, п. 3.2.4.2.2.3, п. 3.2.4.2.3.4, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 3.2.4.5.4 Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачений п. 3.2.4.5.1, п. 3.2.4.5.2, п. 3.2.4.5.3, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до п. 3.2.4.5.7 Умов терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за Договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

Положення п. 6 ст. 232 ГК України відносно нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобов'язання в межах шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, застосовуються до відповідних правовідносин у випадку, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Перевіривши розрахунок розміру пені (а.с. 36-37), судом встановлено, що розрахунок здійснено виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Розрахунок є арифметично правильним.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір у сумі 26894, 25 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 240, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю АГРО САН-ТРЕЙД, 54010, м.Миколаїв, вул. Морехідна, 1В/3 () на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д () заборгованість за кредитом в розмірі 1 000 000 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 512339, 52 грн., пеню в розмірі 280610, 70 грн., а разом 1 792 950,22 грн.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю АГРО САН-ТРЕЙД, 54010, м.Миколаїв, вул. Морехідна, 1В/3 () на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д () суму судового збору в розмірі 26894, 25 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного господарського суду в порядку встановленому главою 1 розділу 4 ГПК України з врахуванням перехідних положень кодексу.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 19.02.2018 року.

Суддя А.П. Алексєєв