КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Справа№ 910/2158/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Омельчук О.О. довіреність № 4398/10 від 23.12.2010 року;

від відповідача 1: Ткаченко С.В. довіреність № 2270/10 від 29.05.2003 року;

від відповідача 2: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року (дата складання повного тексту рішення 25.04.2017 року)

у справі № 910/2158/17 (суддя: Якименко М.М.)

за позовом Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ"

про стягнення 855467 242,74 грн.

Встановив

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості у сумі 853 077 794,70 грн з якої: 786 621893,18 грн - пені, 66455901,47 грн - 3% річних, 240000,00 грн - судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача з моменту звернення позивача до суду (з 09.02.2016р.) до моменту набрання рішенням суду по пов'язаній справі №910/2033/16 законної сили (постанова КАГС від 23.11.2016р.) відповідачі заборгованість за поставлений товар за Договором поставки №ГРД-01/10-5002 від 29.12.2010р. фактично не сплатили, а тому позивач має право вимагати від відповідачів сплати штрафних санкцій у вигляді пені та 3% річних за вказаний період.

23.02.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь: 788 780104,35 грн - пені, 66687138,39 грн - 3% річних. Вказану заяву було прийнято місцевим господарським судом до розгляду, а тому спір розглядався з урахуванням збільшення розміру позовних вимог.

04.04.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача в порядку ст. 22 ГПК України надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просив суд: 1) стягнути з відповідача 2 на свою користь 5000,00 грн - 3% річних; 2) стягнути з відповідача 1 на свою користь: 788780104,35 грн - пені, 66 687138,39 грн - 3% річних. Вказану заяву прийнято місцевим господарським судом до розгляду, в подальшому спір розглядався з її врахуванням.

Господарський суд міста Києва задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" своїм рішенням від 12.04.2017 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 12.04.2017 року, відповідач 1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року по справі № 910/2158/17 скасувати та прийняти нове судове рішення.

Київський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі № 910/2158/17 - без змін, своєю постановою від 20.06.2017 року.

Не погодившись з прийнятою постановою, Публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та постанову у даній справі.

Вищий господарський суд України касаційну скаргу ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" задовольнив частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 року у справі №910/2158/17 скасував в частині розгляду позовних вимог ТОВ "Метінвест Холдинг" про стягнення 788 780 104, 35 грн пені, направивши справу № 910/2158/17 в цій частині на новий апеляційний розгляд до Київського апеляційного господарського суду, в решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/2158/17 залишив в силі своєю постановою від 09.11.2017 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2017 року справу № 910/2125/17 було передано на розгляд колегії головуючого судді Суліма В.В., суддів: Коротун О.М., Гаврилюка О.М.

Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі № 910/2158/17 до провадження своєю ухвалою від 27.11.2017 року.

22.01.2018 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшло клопотання про здійснення процесуального правонаступництва, оскільки, 02.08.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДІНГ" та Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" було укладено договір про відступлення права вимоги "2/020817/17-0540-01.

Київський апеляційний господарський суд задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдінг" про здійснення процесуального правонаступництва та замінив Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдінг" на його правонаступника Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" ухвалою від 23.01.2018 року.

30.01.2018 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача 2 надійшло клопотання про розгляд справи №910/2158/17 без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-СМЦ" за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 01.02.2018 року представник відповідача 1 підтримав доводи апеляційної скарги в частині стягнення пені, просив зменшити розмір пені з посиланням на вимоги постанови Вищого господарський суд України у справі №910/2158/17.

В судовому засіданні позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року по справі №910/2158/17 залишити без змін а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" - без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2017 року підлягає зміні в частині стягнення пені, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, у відповідача-1 існує заборгованість перед позивачем за договором поставки №ГРД-01/10-5002, про стягнення якої прийнято постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 рок у справі №910/2033/16.

Так, відповідач-1 на момент подання позову у даній справі не виконав обов`язок зі сплати боргу.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, передбаченої ст. 625 цього Кодексу (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 року у справі №918/329/16).

Разом з тим, наявність судового рішення про стягнення заборгованості не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, зокрема, з вимогою про стягнення пені, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Згідно з п. 8.3 договору поставки, пеня нараховується за весь період прострочення аж до фактичного моменту оплати.

Пунктом 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснено про те, що приписом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України є диспозитивною та дозволяє встановити у договорі інший строк для нарахування штрафних санкцій, зокрема з посиланням на певну подію.

Пунктом 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз`яснено про те, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Тобто, вимоги про стягнення пені у даній справі заявлені без порушення строків позовної давності - за період 1 рік до моменту звернення з позовом до суду та вірно розраховані позивачем.

Вищий господарський суд України, направивши справу № 910/2158/17 на новий апеляційний розгляд зазначив, що розглядаючи клопотання скаржника про зменшення розміру пені, апеляційний господарський суд відхилив доводи скаржника без дослідження наведених обставин як таких, що є винятковими та пов'язаними з перебуванням майнового комплексу боржника на непідконтрольній Україні території у зв'язку з порушенням її територіальної цілісності як держави, що унеможливлює ведення на такій території господарської діяльності за законодавством України.

Крім того, Вищий господарський суд України зазначив, що апеляційний господарський суд не дав оцінку застосованому розміру пені на предмет "розумності" та "справедливості" визначеного судом першої інстанції зобов'язання, пропорційності зазначеної санкції в порівнянні із сумою основного боргу, стягненого відповідно до судового рішення у справі №910/2033/16.

Також, апеляційний господарський суд залишив поза увагою, зокрема, Указ Президента України №32/2017 від 15.03.2017 року, яким введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року "Про невідкладні додаткові загрози із протидії гібридним загрозам національній безпеці України", на який посилався скаржник.

Відповідно до ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час винесення постанови) вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач-1 подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру пені.

Клопотання було обґрунтовано тим, що відповідач-1 зареєстрований та здійснює свою діяльність на території, окупованій незаконними збройними формуваннями, де не діє законодавство України, у зв`язку з чим його господарська діяльність була призупинена, відповідно і здійснення платежів вчасно було неможливим (основні виробничі потужності ПАТ "Алчевський металургійний комбінат" розташовані у м. Алчевську Луганської області). Також, відповідач-1 зазначав про те, що внаслідок цього у 2016 році він отримав значні збитки, має значну заборгованість з оплати праці перед працівниками підприємства, що підтверджує звітом про фінансові результати за формою №2, а стягнення такого значного розміру пені унеможливить виконання ним зобов'язань з оплати праці. Відповідач-1 наполягав на порушенні засад "розумності" та "справедливості" виконання зобов'язань згідно із ст. 3 Цивільного кодексу України, оскільки за рішенням суду у пов`язаній справі №910/2033/16 з нього стягнено 1 220 371046, 64 грн пені, що разом з 788 780 104, 35 грн пені у даній справі перевищить загальну суму основної заборгованості.

Позивач проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись, зокрема на необхідність дотримання балансу інтересів учасників господарських відносин та наявності відповідної судової практики.

Крім того, позивач наголошував, що наразі підприємство втратило контроль над своїми активами на тимчасово окупованих територіях України, оскільки вони були захоплені та перебувають під керуванням незаконних військових формувань. Таким чином, за ствердженням позивача, підприємство також перебуває у надто складному становищі, що є загрозою негативних наслідків.

Згідно п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинні на час винесення оскаржуваного рішення), приймаючи рішення, господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у справі; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/211 від 07.04.2008 року якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

При застосуванні ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Крім того, слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2011 року у справі №5005/4542/2011).

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, - є правом суду (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.12.2013 року №3-35гс13).

Крім того, при розгляді даного клопотання, слід взяти до уваги також і матеріальні інтереси позивача, звернути увагу і на становище в якому перебуває позивач, наявність інфляційних процесів у економіці держави і ступінь виконання грошового зобов'язання відповідача-1.

Так, з матеріалів справи вбачається наявність значної заборгованості перед позивачем інших контрагентів.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ», що останнє втратило контроль над своїми активами на тимчасово окупованих територіях України. Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» на даний час не може продовжувати господарську діяльність на наступних підприємствах: ПрАТ «Єнакіївський металургійний завод», ПрАТ Єнакіївський коксохімпром, ПрАТ «Харцизький трубний завод», ПрАТ «Комсомольське рудоуправління» ПрАТ « Краснодонвугілля» ПрАТ «Донецьккокс» та Спільного українсько-швейцарського підприємства ТОВ «Метален».

Тобто, тривале ухилення Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" від взятих на себе грошових зобов'язань за договором поставки №ГРД-01/10-5002 (невиконання рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/2033/16) призвело та призводить до негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 ухиляється від взятих на себе грошових зобов'язань за договором поставки №ГРД-01/10-5002, станом на час винесення оскаржуваного рішення сума основного боргу не погашена.

Щодо пропорційності суми пені в порівнянні із сумою основного боргу, стягнутого відповідно до судового рішення у справі №910/2033/16 та суми пені у даній справі, то останнє свідчить про співрозмірність нарахованої пені та суми основної заборгованості за поставлений товар.

Так сума пені не перевищує розмір основної заборгованості, а апелянт не довів свої посилання в апеляційній скарзі , що пеня значно перевищує розмір збитків кредитора та є надмірною санкцією.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Указ Президента України №32/2017 від 15.03.2017 року, яким введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року "Про невідкладні додаткові загрози із протидії гібридним загрозам національній безпеці України", на який посилається скаржник.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII від 02.09.2014 року, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територією проведення антитерористичної операції визначено територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України" від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких віднесено місто Алчевськ.

Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався.

Як вбачається з матеріалів справи, основні виробничі потужності Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" знаходяться у м. Алчевську (на території непідконтрольній українській владі, в зоні проведення антитерористичної операції), проте межі впливу зазначених обставин на господарську діяльність відповідача точно встановити неможливо, матеріали справи не місять, а відповідачем 1 в суді першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів протилежного.

Поряд з цим суд враховує обставини, викладені в поясненнях Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до звіту про фінансовий стан станом на 30.09.2017 року та звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2017 року, збитки Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" склали 2241772,00 грн, заборгованість з оплати праці становить 41226,00 грн.

Крім того, апелянт вказав, що в заяві Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» від 18.12.2017 року вказано, що менеджмент і акціонери Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» втратили управлінський контроль над виробничими активами у м. Алчевську. В заяві зазначається, що Публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат" не зможе забезпечити подальшу діяльність будь-яких суб'єктів на базі виробничих активів, які перебувають у місті Алчевську, відповідно до законодавства України.

Відповідно до Інформаційного повідомлення інтернет Бізнес-порталу «Uаргоm.іnfо» «Луганские террористы заявили о введении временной администрации на АМК», в якому зазначається, що 19.12.2017 року так звана «Луганська народна республіка» прийняла рішення про введення тимчасової адміністрації на ПАТ «Алчевський металургійний комбінат». (інформаційне повідомлення доступно за посиланням: http://uaprom.info/news/162121- luganskie-terroristy-zayavili-vvedenii-vremennoj-administracii-amk.html).

Крім того, в заяві до Головного управління Національної поліції в Луганській області про вчинене кримінальне правопорушення від 29.12.2017 року, ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» зазначив, що починаючи з 18.12.2017 року майно ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», яке розташовано за адресою: вул. Шмідта, 4, м. Алчевськ, Луганської області (будівлі, обладнання, офісна техніка, транспортні засоби, первинна бухгалтерська, звітна, дозвільна, договірна документація, сировина, товарні запаси) перебуває у незаконному володінні та під контролем невстановлених осіб, представників так званої «Луганської народної республіки» і представників «організації» з невизначеним правовим статусом «Внешторгсервіс».

Також, апелянт посилається на необхідність врахування того, що на підставі договору поставки відповідачу 1 нараховано сумарно господарських санкцій в розмірі ,28 грн ( у тому числі, пені в сумі ,30 грн; 3% річних в сумі 266397794,98 грн), в той час як сума основного боргу за договором поставки складає ,11 грн, що не відповідає передбаченим у п. 6 ст.6, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1,2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Оцінивши доводи сторін і врахувавши всі обставини справи, тривалість та ступінь не виконання основного зобов'язання, вплив на сторін виняткових обставин, дотримуючись балансу майнових та інших інтересів сторін та зважаючи на необхідність дотримання засад справедливості, розумності, Київський апеляційний господарський суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 10%, в наслідок чого буде усунено перевищення розміру застосованої позивачем відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов'язання над розміром основної заборгованості.

Отже, стягненню з відповідача 1 підлягає пеня в розмірі 709902093,91 грн.

Таким чином, згідно п. 1 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року підлягає зміні в частині стягнення пені, з підстав неповного з'ясування обставин справи, в порядку п. 2 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" - частковому задоволенню.

Відповідно п. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року у справі №910/2158/17 змінити в частині стягнення пені.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (93400. Луганська область, місто Сєверодонецьк, вул. Вілєсова, буд. 20 А, ) на користь Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18-б, код ЄДРПОУ 0539393,91 грн (сімсот девять мільйонів дев'ятсот дві тисячі дев'яносто три гривні 91 копійки) пені.

В решті рішення залишити без змін.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, в порядку встановленого ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

5. Матеріали справи №910/2158/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк

повний текст судового рішення складено 14.02.2018 року