Суд
УХВАЛА

16 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 905/8389/13

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Донецької області

у складі судді Кротінова О.В.

від 11.09.2017 та

на постанову Донецького апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Геза Т.Д., Дучал Н.М., Стойка О.В.

від 31.10.2017

за позовом Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"

до Державного підприємства "Артемвугілля"

про стягнення 235 037 259,75 грн.,

особа, рішення та дії якої оскаржуються - старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедал О.О.,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2017 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України через Донецький апеляційний господарський суд подав касаційну скаргу у порядку та в межах строків, установлених статтями 109-111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

На підставі підпунктів 4, 6 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 зазначена касаційна скарга разом зі справою № 905/8389/13 передана до Касаційного господарського суду.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, викладено його у новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017.

Підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки, касаційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подана до внесення Законом України №2147-VIII від 03.10.2017 змін до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності з 15.12.2017, то подання зазначеної касаційної скарги повинно було відповідати вимогам Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

При зверненні з касаційною скаргою заявник не дотримав вимог розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Згідно з частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) до скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання касаційної скарги скаржника складав 1600,00 грн.

Проте Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до касаційної скарги не додав доказів сплати судового збору. Водночас скаржник заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому посилається на те, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування здійснюється Державною казначейською службою України, а законодавством передбачені стислі строки подачі касаційних скарг на судові рішення. Однак, скаржником не надано доказів звернення до Державної казначейської служби України щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування, а саме, сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на момент звернення з касаційною скаргою) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оскільки статтею 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Беручи до уваги наведене, враховуючи принцип рівності перед законом і судом усіх учасників судового процесу, Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника касаційної скарги про відстрочення сплати судового збору.

Враховуючи викладене, оскільки касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли на момент її подання, вона підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Керуючись статтями 174, 234, 292 та підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), статтею 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) статтями 4, 8 Закону України "Про судовий збір", Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Донецької області від 11.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі № 905/8389/13 залишити без руху та надати Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 600,00 грн. за подання касаційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 11.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі № 905/8389/13.

4. Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Г. Вронська