ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018м. ДніпроСправа № 904/9885/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Єременко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Паустовської А.В.

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА"

про стягнення заробітної плати

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області з 11.01.2016 року перебуває справа № 904/31/16 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА".

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі, спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА", в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 4 825, 68 грн., компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у сумі 87 912, 00 грн., звільнити позивача від сплати судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що при звільненні з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" 07.04.2015 року позивачу не було сплачено заборгованість по заробітній платі та не проведено остаточний розрахунок у день звільнення.

13.12.2017 року позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі.

У судові засідання, які призначено на 20.12.2018 року, 23.01.2018 року та 14.02.2018 року позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у судові засідання, призначені на 20.12.2018 року, 23.01.2018 року та 14.02.2018 року не з'явився, свого повноважного представника не направив, відзиву на позов та витребувані судом документи не надав, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 743.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності його представника, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

За таких обставин, суд згідно зі статтею 178 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" 06.05.2010 року.

07.04.2015 року ОСОБА_1 звільнено з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) - за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Відповідно до ст. 36 КЗпП України працівник має право припинити трудовий договір за угодою сторін.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як вбачається із довідки про заборгованість по заробітній платі № 250 від 31.10.2017 року позивачу при розрахунку підлягає виплаті 4 825, 68 грн., яка є сумою заявленою до стягнення позивачем.

Відповідачем не надано доказів виплати позивачу заробітної плати у сумі 4 825, 68 грн., чим порушено приписи ст. 116 КЗпП України щодо виплати при звільненні працівнику всіх сум, що належать йому від підприємства, з огляду на що, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 4 825, 68 грн.

У зв'язку з тим, що позивачу не було виплачено належну йому заробітну плату, останнім нараховано та заявлено до стягнення компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 07.04.2015 року по 03.11.2017 року у сумі 87 912, 00 грн.

Так, статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100).

Приписами п. 20 постанови пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи зазначене, та те, що прострочення сплати заробітної плати з боку відповідача має місце, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені у сумі 59 903, 58 грн. за період з 08.04.2015 року по 03.11.2017 року.

В решті позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені позов задоволенню не підлягає, оскільки при нарахуванні компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені позивачем невірно зазначено кількість робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком та невірно визначено розмір середньоденного заробітку.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід покласти на відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки у судове засідання всі учасники провадження у справі не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ст. 222 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, пров. Капітальний, 2; ) на користь ОСОБА_1 (52209, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у сумі 4 825, 68 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.04.2015 року по 03.11.2017 року у сумі 59 903, 58 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-РУДА" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, пров. Капітальний, 2; ) на користь державного бюджету (одержувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , рахунок отримувача 0001, банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 600, 00 грн. - судового збору, про що видати наказ.

Рішення набирає законної після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає оскарженню в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.02.2018 року.

Суддя А.В. Єременко