ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2018 року Справа № 904/10677/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів Іванов О.Г., Вечірко І.О.

при секретарі: Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1 адвокат, довіреність б/н від 17.01.2018 р.;

від позивача: ОСОБА_2 ліквідатор, посвідчення №136 від 04.02.2013 р.;

представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ", м. Дніпро

на рішення господарського суду Дніпропетровської області, ухвалене 07 листопада 2017 року (колегією суддів: головуючий суддя Полєв Д.М., судді: Камша Н.М., Владимиренко І.В.), повний текст якого складено 10 листопада 2017 року у справі № 904/10677/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "СЛОБОЖАНКА", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ", м. Дніпро

третя особа: Державне підприємство "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків

про визнання недійсними правочинів та стягнення заборгованості за договором оренди

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст. 275,282 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Торгівельний будинок "Слобожанка" звернувся із позовом до ТОВ "РУШ" про визнання недійсними односторонніх правочинів ТОВ "РУШ" № 32/06 від 03 червня 2016року, № 88/10 від 18 жовтня 2016року про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 721 741,47 грн. та 569 799,49 грн. (відповідно), та стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 01-11/Е506/2015 від 01 листопада 2015року в сумі 280 000 грн. основного боргу, та 55 908,20 грн. пені та 4 924,93 грн. 3% річних.

Заявою №02-05/06.12.16/1 від 06 грудня 2016року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення в розмірі 371135,08грн., з яких 280000,00грн. основна заборгованість, 8568,31грн. пеня, 301761,99грн. втрати від інфляції, 5753,42грн. 3% річних, оскільки відповідач продовжує використовувати об'єкт оренди без сплати орендної плати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року у справі № 904/10677/16 ( колегією суддів: головуючий суддя Полєв Д.М., судді: Камша Н.М., Владимиренко І.В.) позовні вимоги задоволено частково.

Суд визнав недійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" №32/06 від 03.06.2016р. про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 721741,47грн. за договором суборенди державного майна №01-12/Е506/2014-2 від 01.12.2014р. та договором поруки від 15.06.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ" та ДП "Український науково технічний центр металургійної промисловості "ЕНЕРГОСТАЛЬ".

Суд визнав недійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" №88/10 від 18.10.2016р. про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 569799,49грн. за договором суборенди державного майна №01-12/Е506/2014-2 від 01.12.2014р., договором оренди нежитлового приміщення №01-11/Е506/2015 від 01.11.2015р. та договором поруки від 15.06.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ" та ДП "Український науково технічний центр металургійної промисловості "ЕНЕРГОСТАЛЬ".

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" (м. Дніпро, пр. О.Поля (пр. Кірова), 104-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка" (м. Дніпро, вул. Ударників, 27, ) 280000,00грн. (двісті вісімдесят тисяч грн., 00 коп.) основного боргу, 5753,42грн. (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят три грн. 42 коп.) 3% річних, 8568,31грн. (вісім тисяч п'ятсот шістдесят вісім грн. 31 коп.) пені, 7614, 83 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "РУШ", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення яким відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Слобожанка" в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що залік зустрічних вимог ТОВ « РУШ» порушило права інших кредиторів на погашення їх кредиторської заборгованості, оскільки погодження на залік було надано комітетом кредиторів, які представляють інтереси всіх кредиторів боржника.

Крім того, апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції положень ч.8 статті 26 Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, та незастосування судом частини 6 означеної статті, яка підлягає застосуванню.

Таким чином, апелянт вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для визнання правочину Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" №32/06 від 03.06.2016р. та № 88/10 від 18.10.2016 року про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 721741,47грн. та 569 799,49 грн. недійсними.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції стягнув з нього 280 000 грн. заборгованості, в той час, як недійсним визнано лише правочин № 88/10 від 18.10.2016 року у сумі 240 000 грн., а правочин від 28.11.2016 року на суму 40 000 грн. не визнавався недійсним,а тому основний борг ТОВ « РУШ» має бути зменшений на 40 000 грн.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області та відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, апелянт надав клопотання від 22.01.2018 року про повернення надмірно сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору у сумі 781,18 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2017року справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області, ухвалене 07 листопада 2017 року (колегією суддів: головуючий суддя Полєв Д.М., судді: Камша Н.М., Владимиренко І.В.), повний текст якого складено 10 листопада 2017 року у справі № 904/10677/16 призначено до розгляду на 18 січня 2018року на 10:00 годину, колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В., (доповідач); судді: Вечірко І.О., Іванов О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 січня 2018 року розгляд апеляційної скарги було відкладено на 06 лютого 2018 року на 10 годину.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31 січня 2018 року розгляд апеляційної скарги призначено провести в режимі відеоконференції за клопотанням позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "СЛОБОЖАНКА", м. Київ.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Дніпропетровської області скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення ( відзив на апеляційну скаргу).

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надавши відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області та задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2015р. між ТОВ "ТД "Слобожанка" (далі-орендодавець) та ТОВ "РУШ" (далі -орендар) укладено договір оренди №01-11/Е506/2015, згідно з умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нежитлове приміщення, площею 62,4 кв.м., розміщене за адресою: м. Харьків, пр. Леніна, 9 (надалі "об'єкт оренди"). План схеми об'єкту оренди - додаток №1 до договору (п.1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору за оренду приміщення орендар кожного місяця вносить орендну плату, яка включає плату за користування об'єктом оренди. У склад орендної плати входить вартість користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди.

Пунктом 2.2. договору встановлено, що з 01.11.2015р. по 31.12.2015р. орендна плата за місяць становить 40 000,00грн. за весь об'єкт оренди. З 01.01.2016р. плата за користування об'єктом оренди за місяць встановлюється за згодою сторін, про що підписується додаткова угода. У випадку не підписання додаткової угоди, орендна плата виплачується у колишньому розмірі.

Оплата орендної плати проводиться орендарем шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок орендодавця кожного місяця не пізніше 15 числа поточного місяця на поточний на основі наданого орендодавцем рахунку. Орендодавець зобов'язується надавати рахунок орендарю не пізніше 5 числа поточного місяця (п. 2.3. договору).

Згідно з п. 5.1. договору встановлено, що орендодавець передає орендарю в оренду об'єкт оренди в строк 01.11.2015р. у відповідності з розділом 1 даного договору за актом приймання-передачі.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення строку оренди, а в частині виконання зобов'язань - до повного їх виконання. Строк оренди за даним договором встановлюється з 01.11.2015р. до 30.11.2016р. Сторони мають право продовжити строк дії даного договору шляхом підписання додаткової угоди (п. 8.1. договору).

Звертаючись до відповідача із позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), позивач посилався на невиконання відповідачем своїх зобов»язань за договором оренди №01-11/Е506/2015 в частині сплати орендної плати за період з 01.04.2016 року по 31.10.2016 року в сумі 280 000 грн., що також є підставою для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Заявляючи вимогу про визнання недійсними одностронніх правочинів ТОВ «РУШ» щодо зарахування однорідних зустрічних вимог, позивач посилався на те, що після порушення провадження у справі про банкрутство позивача, не передбачена можливість погашення вимог кредиторів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором оренди №01-11/Е506/2015 в частині сплати орендної плати за період з 01.04.2016 року по 31.10.2016 року в сумі 280 000 грн. основного боргу, 5753,42грн. (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят три грн. 42 коп.) 3% річних, 8568,31грн. (вісім тисяч п'ятсот шістдесят вісім грн. 31 коп.) пені, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач передав відповідачу в оренду приміщення, проте відповідач, в порушення умов договору не сплачував орендну плату у розмірі 40 000 грн. щомісячно, а тому на користь позивача підлягає стягненю сума у заявленому розмірі за період з 01.04.2016 року по 31.10.2016 року, а також пеня та 3% річних, оскільки умовами договору орнеди передбачено, що за порушення строку оплати орендної плати, передбаченого п. 2.4. цього договору, орендар оплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відмовляючи у стягненні інфляційних, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при поданні позову не заявлялася вимога про стягнення інфляційних витрат, тому його заявау від 06.12.2016р. в частині стягнення інфляційних витрат слід вважати новою вимогою, що не передбачено ст. 22 ГПК.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними односторонніх правочинів відповідача №32/06 від 03.06.2016р. про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 721741,47грн. за договором суборенди державного майна №01-12/Е506/2014-2 від 01.12.2014р. та договором поруки від 15.06.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ" та ДП "Український науково технічний центр металургійної промисловості "ЕНЕРГОСТАЛЬ" та №88/10 від 18.10.2016р. про зарахування зустрічних однорідних вимог в розмірі 569799,49грн. за договором суборенди державного майна №01-12/Е506/2014-2 від 01.12.2014р., договором оренди нежитлового приміщення №01-11/Е506/2015 від 01.11.2015р. та договором поруки від 15.06.2015р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ" та ДП "Український науково технічний центр металургійної промисловості "ЕНЕРГОСТАЛЬ", господарський суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "РУШ" здійснило взаємозалік зустрічних однорідних вимог за договорами, дія яких припинена та в процедурі банкрутства, якою не передбачено вчинення таких правочинів.

Крім іншого, здійснивши залік однорідних вимог ТОВ "РУШ" порушила права інших кредиторів на погашення їх кредиторської заборгованості шляхом отримання коштів від стягнення з ТОВ "РУШ" дебіторської заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 2.2. договору встановлено, що з 01.11.2015р. по 31.12.2015р. орендна плата за місяць становить 40 000,00грн. за весь об'єкт оренди. З 01.01.2016р. плата за користування об'єктом оренди за місяць встановлюється за згодою сторін, про що підписується додаткова угода. У випадку не підписання додаткової угоди, орендна плата виплачується у колишньому розмірі.

Оплата орендної плати проводиться орендарем шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок орендодавця кожного місяця не пізніше 15 числа поточного місяця на поточний на основі наданого орендодавцем рахунку. Орендодавець зобов'язується надавати рахунок орендарю не пізніше 5 числа поточного місяця (п. 2.3. договору).

Актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.11.2015р. ТОВ "ТД "Слобожанка" передано ТОВ "РУШ" у платне тимчасове користування нежитлове приміщення.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за вказаним договором, ліквідатором у відповідності з п. 8.6. договору надано відповідачу повідомлення №02-05/17.10.16/1 від 17.10.2016р. про відмову від договору оренди №01-11/Е506/2015 від 01.11.2015р. з вимогою звільнити займане приміщення у семиденний строк з моменту отримання даного повідомлення та передати його за актом приймання-передачі у встановленому договором порядку.

Оскільки відповідач не надав доказів сплати орендної плати за договором, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про порушення відповідачем умов договору оренди та стягнення суми боргу у розмірі 280 000 грн. за період з 01.04.2016 року по 31.10.2016 року.

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за порушення строку оплати орендної плати, передбаченого п. 2.4. цього договору, орендар оплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення, а тому висновки суду першої інстанції про стягнення на користь позивача.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно вимог статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 вказаного закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи викладене, господарський суд першої інстанції також дійшов обгрунтованого висновку про стягнення на користь позивача пені в розмірі 63619,67грн. (за період з 01.04.2016р. по 06.12.2016р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції і в цій частині щодо стягнення 3% річних в розмірі 5753,42грн. (за період з 01.04.2016р. по 06.12.2016р.).

Оскільки у відповідності до статті 269 ГПК України апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови у стягненні інфляційних втрат з тих підстав, що в цій частині рішення суду не оскаржувалось сторонами.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визнання недійсними односторонніх правочинів ТОВ "РУШ" № 32/06 від 03.06.2016р., № 88/10 від 18.10.2016р. про зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 721 741,47 грн. та 569 799,49 грн. (відповідно) з огляду на наступне.

Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом положень статей 202, 203 ГК господарське зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, згідно зі статтею 601 ЦК зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено положеннями статті 602 ЦК, відповідно до вимог якої не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи зазначений залік зустрічних однорідних вимог здійснений на підставі:

- договору оренди № А-14 від 01.12.2001р., укладеного між ТОВ "ТБ "Слобожанка" (позивачем) та ДП "УкрНТЦ "Енергосталь" (третьою особою);

- договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг № П-14 від 01.12.2001р., укладеного між ТОВ "ТБ "Слобожанка" (позивачем) та ДП "УкрНТЦ "Енергосталь" (третьою особою);

- договору поруки від 15.06.2015р., укладеному ТОВ "РУШ" (відповідачем) з ДП "УкрНТЦ "Енергосталь" (третьою особою) щодо належного виконання зобовязань ТОВ "ТБ "Слобожанка" (позивачем) за договорами № А-14 та № П-14

- договору суборенди від 01.12.2014р. № 01-12/Е506/2014-2, укладеному ТОВ "РУШ" (відповідачем) з ТОВ "ТБ "Слобожанка" (позивачем);

- договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2015р. № 01-11/Е506/2015, укладеному ТОВ "РУШ" (відповідачем) з ТОВ "ТБ "Слобожанка" (позивачем).

01.12.2001р. між ТОВ "ТБ "Слобожанка" та ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" укладено договір оренди №А-14, за умовами якого третя особа передала позивачу в строкове платне користування нерухоме майно - приміщення площею 187,5 кв.м. за адресою м. Харків, пр. Леніна, 9.

Відповідно до п. 3.1. договору № А-14 від 01.12.2001р. сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 із змінами від 19.01.2000 р. № 75 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції жовтень 2001 р). - 1 530,58 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2001 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за листопад-грудень 2001 р.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць (п.3.2. договору № А-14 від 01.12.2001 р.).

Відповідно до п. 3.3 договору № А-14 від 01.12.2001 р. орендна плата перераховується орендарем орендодавцеві до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Також, 01.12.2001р. між ТОВ "ТБ "Слобожанка" та ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" укладено договір №П-14 про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

Згідно п.1.1. договору № П-14 від 01.12.2001 р. балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м.Харків, пр.Леніна, 9, а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт та послуг пропорційно до займаної ним площі у цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується приміщенням, згідно з договором оренди № А-14 від 1.12.2001 р., які складаються з кімнат 1',2' 5'-7', 9' на 1 поверсі, площею 187,5 кв.м.

В свою чергу, 01.12.2014р. між ТОВ "РУШ" та ТОВ "ТБ "Слобожанка" укладено договір суборенди державного майна №01-12/Е506/2014-2, згідно умов якого позивачем передано відповідачу в тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 208,7 кв.м. за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 9.

01.11.2015р. між ТОВ "РУШ" та ТОВ "ТБ "Слобожанка" укладено договір оренди №01-11/Е506/2015 згідно умов якого позивачем передано відповідачу в тимчасове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 62,4 кв.м. за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 9.

15.06.2015р. між відповідачем ТОВ "Руш" та третьої особою ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" укладено договір поруки, згідно з яким відповідач поручився перед третьою особою за виконання позивачем ТОВ "ТБ "Слобажанка" зобов'язань за договором оренди №А-14 від 01.12.2001р. та договором №П-14 від 01.12.2001р. відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг.

У разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) ТОВ "ТБ "Слобожанка" обов'язку за договором оренди №А-14 від 01.12.2001р. та договором №П-14 від 01.12.2001р., третя особа ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" звертається з письмовою вимогою до поручителя ТОВ "Руш" про виконання цього обов'язку та надає відповідний розрахунок (п.4.1. договору поруки від 15.06.2015 р.).

Поручитель зобов'язаний сплатити кредитору несплачені боржником суму в строк десять робочих днів з дня отримання від кредитора письмової вимоги та відповідного розрахунку шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок кредитора, зазначений у цьому договорі (п.4.2. договору поруки від 15.06.2015 р.).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "ТБ "Слобажанка", у зв'язку з чим останнім припинено виконання своїх обов'язків зі сплати ДП "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" орендної плати та комунальних платежів за договорами №А-14 від 01.12.2001р., №П-14 від 01.12.2001р.

Слід зазначити, що зобов'язання позивача перед третьою особою за договорами № А-14 від 01.12.2001 р., № П-14 від 01.12.2001 р. за цим договором припинені з 27.08.2015р., тобто з моменту визнання ТОВ "ТБ "Слобожанка" банкрутом, про що зазначено у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. по справі №904/7099/15 про банкрутство ТОВ "ТБ "Слобожанка".

Відповідачем на виконання умов поруки від 15.06.2015р. на підставі виставлених рахунків (т.4.а.с.41-61) сплачено третій особі в рахунок боргу позивача за договором №А-14 від 01.12.2001р. заборгованість в розмірі 1 567 364,24грн. та за договором №П-14 від 01.12.2001р. заборгованість в розмірі 302 607,06грн., що підтверджено відповідними платіжними дорученнями та банківськими виписками, долученими до матеріалів справи.

В зв'язку з тим, що відповідач ТОВ "РУШ" має заборгованість перед позивачем ТОВ ТБ "Слобожанка" за договором суборенди державного майна №01-12/Е506/2014-2 від 01.12.2014р. в розмірі 1 291 540,96грн. та за договором оренди нежитлового приміщення №01-11/Е506/2015 від 01.11.2015р. в розмірі 240 000грн. відповідачем в односторонньому порядку проведено залік зустрічних однорідних вимог відповідно до заяв №32/06 від 03.06.2016р. в розмірі 721 741,47грн., №88/10 від 18.10.2016р. в розмірі 569 799,49 грн.

Відповідно до частини пятнадцятої статті 16 Закону № 2343-XII з моменту порушення провадження у справі про банкрутство, зокрема предявлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Так, із винесенням ухвали про порушення провадження в справі про банкрутство повязані певні правові наслідки, зокрема вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів; розгляд вимог конкурсних, забезпечених і поточних кредиторів та вирішення майнових спорів здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 2343-XII.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 2343-XII під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Згідно з положеннями частини другої статті 25 Закону № 2343-XII у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у якому містяться відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобовязаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Відповідно до пункту 9 статті 23 Закону № 2343-XII, у процедурі розпорядження майном боржник має право на підставі ухвали господарського суду задовольнити всі вимоги конкурсних кредиторів за умови їх задоволення одночасно та в повному обсязі відповідно до реєстру вимог кредиторів.

Також слід зазначити, що питання погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог урегульовано статтею 45 Закону № 2343-XII, якою визначено черговість задоволення вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі. Так, відповідно до частини восьмої цієї статті погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів) у випадках, якщо це не порушує майнові права інших кредиторів.

Аналіз наведених норм Закону № 2343-XII дає підстави для висновку про те, що припинення грошових зобовязань боржника шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а також індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора не допускається, якщо при цьому порушуються інтереси інших кредиторів або черговість задоволення їх вимог, установлена законом.

Таким чином, доводи апелянта про те, що оскільки погодження на залік однорідних вимог було надано комітетом кредиторів, які представляють інтереси всіх кредиторів боржника, то у суду не було підстав для визнання цих правочинів недійсними, є безпідставними.

Крім того, частиною 8 статті 26 означеного закону визначено компетенцію комітету кредиторів, серед переліку якої відсутнє право на надання згоди на зарахування зустрічних однорідних вимог, яке вирішується у порядку, який зазначено вище.

Посилання апелянта на те, що вирішення означеного питання підходить під визначення «інші питання, передбачені цим Законом», спростовуються змістом зазначеного закону, який встановлює як черговість задоволення вимог кредиторів, так і можливість задоволення лише всіх вимог конкурсних кредиторів за умови їх задоволення одночасно та в повному обсязі відповідно до реєстру вимог кредиторів.

Доводи апелянта про те, що судом не були враховані заяви № 89/10 від 18.10.2016 року про зарахування зустрічних вимог, за якими припинилось зобов»язання ТОВ « РУШ»перед ТОВ « ТБ «Слобожанка» на суму 240 000 грн., а зобов»язання на 40 000 грн. недійсним не визнавалось, є неспроможними з огляду на те, що сума заліку у розмірі 240 000 грн. є тією ж сумою, яка була зазначена у заяві відповідача № 32/06 від 03.06.2016р. та №88/10 від 18.10.2016р., за період з 1.04.2016 по вересень2016 року, що складає 240 000 грн., в той час як заявлений позивачем до стягнення період заборгованості включає ще й жовтень 2016 року, і суд правильно визначив суму боргу у розмірі 280 000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 275 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки за подання апеляційної скарги ТОВ «РУШ» здійснило оплату судового збору у більшому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір», а саме: сума судового збору для оплати 9157,50 грн., в той час як відповідачем сплачено 9938,68 грн., то надмірно сплачена сума судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 56980 від 05.12.2017 року ( оригінал якого знаходиться в матеріалах справи) в розмірі 781,18 грн.підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ", м. Дніпро- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області ухвалене 07 листопада 2017 року колегією суддів: головуючий суддя Полєв Д.М., судді: Камша Н.М., Владимиренко І.В., повний текст якого складено 10 листопада 2017 року у справі № 904/10677/16 - залишити без змін.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "РУШ" надмірно сплачену при поданні апеляційної скарги суму судового збору у розмірі 781,18 грн., перераховану згідно платіжного доручення № 56980 від 05.12.2017р., оригінал якого наданий до матеріалів справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.02.2018р.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя І.О.Вечірко