ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10446/17
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А.

за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпро

про стягнення 1 469 975,12 грн.

Представники:

від позивача: Петренко О.А., довіреність б/н від 15.08.2017р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (далі - відповідач) про стягнення 1 469 975,12 грн., з яких: 1 328 075,64 грн. - основного боргу, 127 133,76 грн. - пені, 14 765,72 грн. - 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 511170748 від 06.06.2017 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 р. відкрито провадження у справі № 904/10446/17 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.01.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2018 р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні 06.02.2018 р. наполягав на задоволені позовних вимог, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 06.02.2018 р. не з'явився, до суду надав відзив на позов, в якому просив відмовити в частині стягнення пені.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.02.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" (постачальник) та Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" укладений Договір поставки № (далі - Договір), за умов п. 1.1. якого постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію матеріально-технічного призначення, що надалі іменується товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і терміни постачання товару вказані в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до цього Договору, що є невід'ємною його частиною.

У розділі 2 договору сторони узгодили, що ціна товару, що поставляється за договором, визначається в гривні і вказана в специфікаціях до договору. Ціна товару не включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України. Ціна товару визначена з урахуванням умов постачання (згідно ІНКОТЕРМС 2000), передбачених відповідною специфікацією до договору. Ціна товару, вказана в додатках до договору, є фіксованою та не підлягає збільшенню, якщо інше не передбачено відповідною специфікацією до договору. Сума договору складається з сум специфікацій, що є невід'ємними частинами договору (пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання його уповноваженими представниками сторін і скріпляють друком (печаткою) сторін, і діє до 31.12.2018 року, а в частині невиконаних зобов'язань за договором - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 10.1 Договору).

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань з урахуванням Специфікацій № 1-5 до Договору з поставки товару відповідачу та факт отримання останнім товару на загальну суму 3 109 140,00 грн. підтверджується наявними у матеріалах видатковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем зі сплати товару на суму 1 328 075,64 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент розгляду справи основний борг відповідача складає 1 328 075,64 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до пункту 7.5 Договору у разі невчасного здійснення розрахунків за договором, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період. за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

За прострочення оплати отриманого товару позивачем заявлена до стягнення пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 127 133,76 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами частин 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом (пункт 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір штрафних санкцій, то застосовуються санкції передбачені договором.

Таким чином сторони в Договорі не встановили конкретний розмір пені, оскільки пункт 7.5 Договору лише обмежує її розмір подвійною обліковою ставкою Національного Банку України (не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України), а не встановлює розмір пені, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення пені суд відмовляє.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано до сплати відповідачу 3 % річних в сумі 14 765,72 грн. (за загальний період з 10.07.2017 року - по 15.12.2017 року, по кожній Специфікації до Договору окремо).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру 3 % річних, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 1 328 075,64 грн. - основного боргу та 14 765,72 грн. - 3 % річних. В решті позовних вимог відмовлено.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпро, вул. Столєтова, буд. 21; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" (51934, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, пр. Аношкіна, б. 80/1, кв. 24, 41 42; ) 1 328 075,64 грн. (один мільйон триста двадцять вісім тисяч сімдесят п'ять грн. 64 коп.) - основного боргу, 14 765,72 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят п'ять грн. 72 коп.) - 3 % річних, 20 142,62 грн. (двадцять тисяч сто сорок дві грн. 62 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

В решті позову - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 238 ГПК України " " лютого 2018 р.