Суд
УХВАЛА

13 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 4/5009/7265/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012, постанов Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016 та Вищого господарського суду України від 10.05.2017

за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України

до Виконавчого комітету Бердянської міської ради

Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Комунальне підприємство "Бердянське бюро технічної інвентаризації"

про визнання частково недійсним та скасування рішення, визнання права власності, витребування майна з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012 залишеним без змін постановами Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016, Вищого господарського суду України від 10.05.2017, позов задоволено.

Приватним акціонерним товариством "Приазовкурорт" подано заяву про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2012, постанов Донецького апеляційного господарського суду від 27.10.2016 та Вищого господарського суду України від 10.05.2017, в якій заявник просить скасувати вказані рішення судів та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Заяву, з посиланням на постанови Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 17/108-11/24, Вищого господарського суду України від 02.11.2017 у справі № 922/2428/16, а також на постанови Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 11/163/2011/5003, від 22.03.2017 у справі № 5004/2115/11, від 07.06.2017 у справі № 3-455гс17, мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення та невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норма матеріального права, а саме, ст.ст.251, 257, 267 Цивільного кодексу України.

Оскільки 15.12.2017 набув чинності Господарський процесуальний кодекс України, на підставі підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, справа № 4/5009/7265/11 Господарського суду Запорізької області була передана Верховним Судом України до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За приписами пункту 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відтак, розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Приазовкурорт" на постанову Вищого господарського суду України від 10.05.2017 здійснюється Касаційним господарським судом за правилами Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діяла до 15.12.2017.

Відповідно до пунктів 1 та 3 статті 11116 ГПК України заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Встановлений статтею 11116 ГПК України перелік підстав для подання заяви про перегляд судових рішень є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень, а також коли ухвалені судові рішення суду касаційної інстанції, які не відповідають (пункт 3 цієї статті) викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Вищого господарського суду України від 10.05.2017 у справі №4/5009/7265/11, про перегляд якої просить заявник, суд касаційної інстанції залишив без змін рішення суду першої та апеляційної інстанцій, якими позов задоволено повністю. При цьому, Вищий господарський суд України виходив з того, що в позивачу стало відомо про порушення права державної власності на спірне майно у цій справі за наслідками проведеної у 2011 році прокуратурою відповідної перевірки, у зв'язку з чим позов подано в межах строку позовної давності.

У постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 11/163/2011/5003, від 22.03.2017 у справі № 5004/2115/11, від 18.10.2017 у справі № 17/108-11/24 на які заявник посилається як на підставу для допуску справи до перегляду, погодившись із застосуванням судами строків позовної давності суд виходив із того, що про порушення свого права позивач дізнався у 1996 році складаючи перелік установ, організацій і підприємств, проте з клопотанням про поновлення строків позовної давності до суду не звертався.

У постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі № 3-455гс17 цей суд також виходив із проведення інвентаризації майна у 1996 році.

У постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2017 у справі № 922/2428/16, на яку заявник також посилається як на підставу для допуску справи до перегляду, суд виходив із того, що позивач як сторона спірного правочину, про порушення свого права був обізнаний з дати його укладення, тому строк позовної давності пропустив.Таким чином оскільки встановлені судами обставини наведених справ є відмінними, відсутні визначені статтею 11116 ГПК України підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, статтями 53, 86, 11117, 11120, 11121 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017),

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству "Приазовкурорт" у допуску справи № 4/5009/7265/11 до провадження Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов