ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2018 р. Справа № 910/11499/17

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого судді: Данко Л.С.,

суддів: Галушко Н.А.,

ОСОБА_1;

секретар судового засідання: Фака С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Львівської дирекції № 22-10-166 від 29.11.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5727/17 від 05.12.2017 р.)

на рішення Господарського суду Львівської області від 16 листопада 2017 року (суддя Крупник Р.В., повний текст рішення складено та підписано 20.11.2017 р.)

у справі № 910/11499/17

порушеній за позовом

позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Львівської дирекції, м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 53324,43 грн. та стягнення судових витрат,

за зустрічним позовом

позивача: Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Львівської дирекції, м. Львів

до відповідача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

про визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік; визнання недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. та стягнення судових витрат.

За участю представників:

від апелянта/відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом: не прибув;

від позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом: не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 14.07.2017 р. за вх. № 11499/17 (позовна заява подана через поштове відділення звязку - 11.07.2017 р.) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Львівської дирекції про стягнення заборгованості в сумі 53324,43 грн. та стягнення судових витрат.

15.09.2017р. на розгляд Господарського суду Львівської області за підсудністю з Господарського суду м. Києва надійшли матеріали справи №910/11499/17 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (УКВ) до ПАТ «Укрпошта» про стягнення 53324,43 грн. боргу за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ф-9806-15 від 14.09.2015р.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» в особі Львівської дирекції, до початку розгляду справи по суті (ухвалою Господарського суду Львівської області розгляд справи призначено на 05.10.2017 р.), 03.10.2017 р. подано зустрічну позовну заяву до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік; визнання недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. та стягнення судових витрат.

Зазначена вище зустрічна позовна заява була прийнята місцевим господарським судом до розгляду разом із первісним позовом.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 р. у справі № 910/11499/17 первісні позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22; ) в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1; ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ) 53324,43 грн. боргу та 1600,00 грн. судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю (а. с. 164-165, 166-172).

Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням місцевого господарського суду, апелянт (Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Львівської дирекції) звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 22-10-166 від 29.11.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5727/17 від 05.12.2017 р.), просить рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 р. у справі № 910/11499/17 в частині задоволення позовних вимог на суму 53324,43 грн. скасувати та винести нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог за первісним позовом Управління комунального майна відмовити, зустрічну позовну заяву ПАТ «Укрпошта» задовольнити повністю. Судові витрати по справі покласти на позивача за первісним позовом. (а. с. 181-184).

Скаржник стверджує, що висновки суду першої інстанції які викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Так, апелянта в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції у рішенні прийшов до помилкового висновку, що сума боргу в розмірі 53 324,43 грн., яку просить стягнути Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, як заборгованість з орендної плати за період з вересня 2016 по квітень 2017, підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом.

З таким висновком апелянт не погоджується, вважає, що розмір орендної плати згідно п. 5.1. та п. 5.2. спірного договору було визначено відповідно до чинної на час укладення договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, однак, у звязку з прийняттям Законів України «Про поштовий зв'язок», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» та даний договір слід було привести у відповідність, оскільки апелянт, неодноразово, з листами звертався до орендодавця з таким клопотанням, відтак, на думку скаржника, розмір оренди повинен становити 1 грн. в рік, а не 1633,94 грн. без ПДВ перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення договору оренди до 14 вересня 2016 року включно, і не 5446,45 грн. без ПДВ з 15 вересня 2016 року до закінчення терміну дії договору, з індексацією за відповідний період (місяць, квартал, рік).

Також апелянт не погоджується з висновком місцевого суду про те, що у даній справі відсутні правові підстави для подання та відповідно і задоволення позову про визнання за ПАТ «Укрпошта» права на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік, оскільки в укладеному між сторонами договорі відсутнє таке положення, при цьому заявник вважає, що місцевим судом не взято до уваги та не надано оцінки фактам, що відповідач за первісним позовом, неодноразово, звертався до позивача з листами, як до, так і після укладення договору № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. про приведення цього договору у відповідність до вимог чинного законодавства України, та відповідям орендодавця на ці звернення, у яких заперечував будь-яку можливість приведення договору у відповідність до вимог чинного законодавства України і не визнавав права ПАТ «Укрпошта» на оренду в розмірі 1 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції, помилково, керувався лише умовами договору та не взяв до уваги норми чинного законодавства, які належало застосовувати до спірних правовідносин у даній справі.

Скаржник в апеляційній скарзі звертає увагу, що поза увагою місцевого суду залишилася правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові № 920/49/14 від 27.05.2015 р. та правова позиція Вищого господарського суду України, яка викладена у постановах по справах № 924/1112/14 від 05.11.2015 р.; № 922/352/16 від 13.09.2016 р., щодо права ПАТ «Укрпошти» орендувати комунальне майно в розмірі 1 грн.

Апелянт також покликається на те, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що зустрічна позовна вимога з вимогою визнати недійсним п. 5.1 Договору оренди Ф-9806-15 від 14.09.2016 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. - задоволенню не підлягає у зв'язку із обранням позивачем за зустрічним позовом неналежного способу захисту, оскільки, на думку апелянта, положеннями статей 215 та 627 Цивільного кодексу України, узгоджуються із нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства, а так як при укладенні договору оренди сторонами порушено істотну умову - ціну договору, відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», ст. 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», а тому нарахування орендної плати в сумі 56 547,66 грн. вважає незаконним через недотриманням вимог вищевказаних Законів при укладенні спірного договору оренди в частині орендної плати, оскільки розмір оренди перевищує 1 грн.

Крім того, як зазначає апелянт, місцевим судом не взято до уваги посилання відповідача (апелянта) на п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», в якому зазначено, що вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України).

07.12.2017 р. ухвалою Львівського апеляційного господарського суду у даній справі прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Львівської дирекції № 22-10-166 від 29.11.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5727/17 від 05.12.2017 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 13 грудня 2017 року, про що сторони були належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 189, 197-198).

З підстав зазначених в ухвалі суду від 13.12.2017 р. розгляд справи відкладено на 17.01.2018 р., про що сторони були належним чином повідомленні у порядку та у спосіб передбачений Інструкцією з діловодства в господарських судах України.

15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у суді апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак суд апеляційної інстанції продовжив розглядати дану справу за правилами Господарського процесуального кодексу України в новій редакції.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 17.01.2018 р. розгляд справи відкладено на 05.02.2018 р., про що сторони були належним чином повідомлені (а. с. 208-210).

В судове засідання 05.02.2018 р. представник апелянта не прибув, про причини не прибуття не повідомив, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 197-198, 208-209).

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт просить рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 р. у справі № 910/11499/17 в частині задоволення позовних вимог на суму 53324,43 грн. скасувати та винести нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог за первісним позовом Управління комунального майна відмовити, зустрічну позовну заяву ПАТ «Укрпошта» задоволити повністю. Судові витрати по справі покласти на позивача за первісним позовом. (а. с. 181-184).

Від позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом в судове засідання представник жодного разу не прибув, про причини не прибуття не повідомив, був двічі повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 11.12.2017 р. за № 797 та 22.01.2018 р. за № 791 (а. с. 189, 210).

Як уже було вище зазначено у цій постанові ухвалою суду від 07.12.2017 р. було прийнято апеляційну скаргу до провадження та з підстав зазначених в ухвалах суду від 13.12.2017 р. та від 17.01.2018 р. розгляд справи відкладався.

Вся поштова кореспонденція з ухвалами суду про прийняття апеляційної скарги до розгляду від 07.12.2017, та ухвали суду від 13.12.2017 р. та від 17.01.2018 р. про відкладення розгляду справи була скерована судом апеляційної інстанції на адресу учасників справи та отримана останніми завчасно, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, (а. с. 189, 197-198, 208-210).

Відповідно до ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 120 ГПК України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Слід зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.01.2018 р. по даній справі, участь уповноважених учасників справи обовязковою не визнавалась.

Отже, за наведених вище обставин, які встановлені судом апеляційної інстанції в процесі розгляду даної справи, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи, оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів для правильного вирішення спору по суті.

Слід зазначити, що станом на час прийняття постанови судом апеляційної інстанції, позивачем за первісним позовом/відповідачем за зустрічним позовом відзиву (заперечення) на апеляційну скаргу не подано (не надіслано), відповідно останній не скористався своїми процесуальними правами передбаченими ст. 165 та 167 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, судом розглядається справа за наявними в матеріалах справи документами.

З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку апеляційну скаргу задоволити частково, виходячи з наступного.

Як уже було вищезазанчено у цій постанові, Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 14.07.2017 р. за вх. № 11499/17 (позовна заява подана через поштове відділення звязку - 11.07.2017 р.) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Львівської дирекції про стягнення заборгованості в сумі 53324,43 грн. та стягнення судових витрат.

15.09.2017 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за підсудністю з Господарського суду м. Києва надійшли матеріали справи №910/11499/17 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (УКВ) до ПАТ «Укрпошта» про стягнення 53324,43 грн. боргу за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ф-9806-15 від 14.09.2015р.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» в особі Львівської дирекції, до початку розгляду справи по суті (ухвалою Господарського суду Львівської області розгляд справи призначено на 05.10.2017 р.), 03.10.2017 р. подано зустрічну позовну заяву до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік; визнання недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. та стягнення судових витрат.

Зазначена вище зустрічна позовна заява прийнята місцевим господарським судом для спільного розгляду із первісним позовом.

Колегія суддів, перевіривши дотримання судом першої інстанції норми процесуального права в частині прийняття зустрічної позовної заяви, яка була прийнята до розгляду та винесено рішення у справі з урахуванням такої заяви встановив, що такі дії суду першої інстанції, в силу статті 60 ГПК України в редакції чинній на момент прийняття цієї заяви, не суперечить приписам ГПК України, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону до 15.12.2017 р.), відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Як зазначено у п. 3.15 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право відповідача на подання зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом також пов'язується з початком розгляду господарським судом справи по суті (див. підпункт 3.12 пункту 3 цієї постанови). У разі подання зустрічного позову після початку розгляду справи по суті суддя відмовляє в його прийнятті на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК як такого, що поданий з порушенням припису частини першої статті 60 ГПК; при цьому не має значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку такого розгляду. У цьому разі відповідач не позбавлений можливості звернутися з новим позовом у загальному порядку. Частиною першою статті 60 ГПК передбачено, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним (зокрема, за підставами цих позовів та/або поданими доказами; у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову тощо), а так само докази, що підтверджують саме ці обставини, повинні зазначатися у зустрічній позовній заяві (пункт 5 частини другої статті 54 ГПК). Якщо у ній не вказано відповідних обставин, на яких, зокрема, ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують ці обставини, то зустрічна позовна заява повертається без розгляду з посиланням на пункт 3 частини першої статті 63 та статтю 60 ГПК. Така заява не може повертатися судом з посиланням на пункт 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки подання зустрічного позову не означає об'єднання вимог в одній позовній заяві.

Як встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 18.09.2017 р. Господарським судом Львівської області порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду та розгляд справи призначено на 05.10.2017 р. Зустрічну позовну заяву, згідно відмітки суду першої інстанції, подано 03.10.2017 р. та зареєстровано за № 2129 (а. с. 138-143), тобто до початку розгляду справи по суті.

Крім того, з додатків доданих до зустрічної позовної заяви вбачається, що така заява подана в порядку статей 54, 61 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону до 15.12.2017 р.) з дотримання всіх процесуальних норм, відтак судом першої інстанції правомірно прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду із первісною позовною заявою.

Щодо суті заявленого у позовній заяві, зустрічній позовній заяві та апеляційній скарзі судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт/відповідач за первісним позовом: Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» правонаступник Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи 21560045, місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22, що підтверджується Витягами з ЄДРЮОФОП та ГФ (а. с. 22-23, 70, 71-75) та Статутом товариства (а. с. 30-52).

Львівська дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» не є юридичною особою (п. 1.6. Положення) є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», здійснює свою діяльність від імені Підприємства в межах повноважень, наданих їй Підприємством і закріплених Положенням; відповідно до п.2.2. Положення про Львівську дирекцію (із змінами та доповненнями), затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» від 09.11.2015р. № 862, що підтверджується положенням про філію зі змінами до положення (а. с.53-67, 68-69).

Позивач за первісним позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (до перейменування: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради) за організаційно-правовою формою: орган місцевого самоврядування, є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи: 25558625, місцезнаходження: 79008, Львівська обл., м. Львів, площа Галицька, будинок, 15, що підтверджується Витягами з ЄДРЮОФОП та ГФ (том І, а. с. 16-18).

Як убачається з матеріалів даної справи та встановлено місцевим господарським судом, 14.09.2015 р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець за договором, позивач за первісним позовом у справі) та Українським державним підприємством поштового звязку «Укрпошта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрпошта», в особі виконуючого обовязки директора Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (орендар за договором, відповідач за первісним позовом у справі) укладено договір оренди № Ф-9806-15 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) (надалі по тексту договір)(а. с. 12-15).

Зазначений вище договір укладено сторонами в письмовій формі єдиного документа, підписано уповноваженими представниками сторін, їх підписи посвідчено печатками сторін, що не суперечить приписам ст. 181 ГК України, ст.ст. 207, 208 ЦК України.

За своїми основними та другорядними ознаками, зазначений вище правочин є договором найму (оренди).

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до п.1 договору, орендодавець, на підставі ухвали Львівської міської ради від 26.12.2013 р. № 2923, ухвали Львівської міської ради від 20.11.2014 р. № 4052, передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно (далі обєкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» (надалі балансоутримувач). Обєктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 43, загальною площею 126,4м2, з індексами приміщень 22 - - 30 відповідно до даних технічного паспорта ЛО БТІ від 07.12.2010 р., інвентарний №573. Вартість обєкта оренди, відповідно до звіту про експертну оцінку, затвердженого наказом управління комунальної власності від 13.08.2015р. №1713/е, станом на 30.06.2015р. становить 1331000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.2.1. договору, обєкт оренди орендар буде використовувати для відділення поштового звязку.

Термін Договору оренди визначений на 2 роки 364 дні з 14.09.2015р. до 13.09.2018р. включно (п.4.1 Договору).

Жодною із сторін не заперечується той факт, що обєкт оренди був переданий орендарю в строкове платне користування (оренду).

Пунктами 5.1., 5.2., 5.3. договору визначено, що розмір орендної плати за об'єкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою міської ради від 07.06.2007 р. №897 (із змінами та доповненнями), та ухвали Львівської міської ради від 14.07.2015 р. № 4966 і складає: (1331000,00*0,015)/12*0,99*0,992 = 1633,94 грн. без ПДВ за перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення цього договору оренди до 14 вересня 2016 р. включно; (1331000,00*0,05)/12*0,99*0,992 = 5446,45 грн. без ПДВ з 15 вересня 2016р. до закінчення терміну дії цього договору. Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць.

Згідно п. 5.5. Договору, розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду.

За умовами п. п. 13.3, 13.4 Договору зміни та доповнення до цього договору вносяться у письмовій формі у порядку, встановленому чинним законодавством України. Одностороннє внесення змін до цього договору не допускається.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта», 15.05.2014 р. зверталося до Управління комунальної власності Львівської міської ради з заявою «Щодо оренди нежитлових приміщень» № 01-09-416 від 15.05.2014 р. (а. с. 89), зареєстрована в Центрі надання адміністративних послуг за вх. № 2-7644 (а. с. 88) та клопотав про приведення укладеного між сторонами договору оренди у відповідність до вимог чинного законодавства України, а саме: відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та недопущення його порушень (а. с. 89). Також в цьому листі позивач зазначав, що Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» є національним оператором поштового звязку, а Львівська дирекція УДППЗ «Укрпошта» є філіалом УДППЗ «Укрпошта», що відповідно до п.2.2.8.2. Положення «Про Львівську дирекцію УДППЗ «Укрпошта», однією із функцій Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» є надання послуг з розповсюдження періодичних видань по передплаті і вроздріб на території України, що підпадає під дію ч. 3 ст.6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», розповсюджується такий же порядок передання в оренду приміщень та розмір орендної плати, що і для бюджетних установ, що відповідно до п.10 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року, розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, зокрема, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних і комунальних періодичних видань, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами звязку, що їх розповсюджують становить 1 гривню.

З аналогічним клопотанням Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» зверталося до Голови комісії комунального майна та власності Львівської міської ради 14.09.2014 р. № 01-09-834 та до Управління комунальної власності Львівської міської ради (а. с. 86, 87).

Департамент економічної політики Львівської міської ради, листом «Про надання інформації» № 2302-1339 від 19.05.2014 р., повідомив орендаря (відповідача - за первісним позовом), про те, що ухвалами прийнятими Львівською міською радою, УДППЗ «Укрпошта» надано право укласти договори оренди з Управлінням комунальної власності Львівської міської ради, але розмір орендної плати за об'єкт оренди буде визначено згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 р. № 897 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова» (із змінами та доповненнями), відповідно до орендної ставки за використання нерухомого майна і становитиме 5%. Враховуючи те, що УДППЗ «Укрпошта» є державним підприємством та обслуговує велику кількість населення м. Львова, зокрема людей пенсійного віку, управлінням комунальної власності департаменту економічної політики при укладенні договорів оренди буде застосовано пільгову орендну ставку у розмірі 5%. Також в даному листі орендодавець повідомив орендаря, що не має можливості встановити розмір орендної плати в 1 грн. на рік (а. с. 90).

З матеріалів справи також вбачається, що Орендодавець повідомляв орендаря листом № 2302-вих.2077 від 09.09.2015 р. про необхідність підписання договорів оренди нерухомого майна» із застосуванням орендної ставки 1,5% від вартості орендованого майна виключно до 14.09.2015 р., а у випадку не підписання договорів оренди до вказаного терміну буде застосовуватися орендна ставка 5% на весь термін дії договору (а. с. 91).

Як вбачається з матеріалів даної справи, Львівська дирекція УДППЗ «Укрпошта» листами № 22-07-02 від 19.10.2016 р., № 22-07-03 від 18.11.2016 р., №22-07-04 від 28.12.2016 р., зверталася до позивача за первісним позовом щодо внесення змін до договорів оренди у частині застосування орендної ставки в 1 грн. в рік (а. с. 93-94, 97-98, 102).

Департамент економічної політики Управління комунальної власності у відповідях на наведені вище клопотання заявника, № 2302-4726 від 03.11.2016 р., № 2302-5461 від 12.12.2016 р., №2302-328 від 17.01.2017 р., покликаючись на те, що договір підписаний двома сторонами, що свідчить про погодження усіх істотних умов договору в тому числі орендної плати, а відтак відповідно до п. 5.5. договору розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду та відмовило заявнику у задоволенні клопотань (а. с. 95, 99-100, 103-104).

Враховуючи те, що сторонами у справі не було внесено змін до договору оренди в частині застосовуватися орендної ставки на весь термін дії договору, позивачем за первісним позовом було розраховано відповідачу за первісним позовом орендну плату за період з 01.09.2016 р. по 01.04.2017 р. в сумі 53324,43 грн., яка станом на час звернення позивача за первісним позовом до суду, відповідачем не сплачена, в матеріалах справи такі докази відсутні, що не заперечується сторонами у справі.

З урахуванням вищенаведених обставин позивач за первісним позовом звернувся до місцевого господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за договором оренди в сумі 53324,43 грн.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, апелянт/відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом вважає, що сплачувати кошти в обумовленому в договорі розмірі, останній не повинен, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про поштовий звязок», ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та п.10 Методики розрахунку, порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постаново КМУ № 786 від 04.10.2015р. наділена правом на сплату орендної плати в розмірі 1 гривня в рік. Так як УКВ їхнє право на сплату вказаної орендної плати не визнає, ПАТ «Укрпошта» заявила зустрічний позов в котрому просить в судовому порядку визнати за нею відповідне право, а також визнати недійсним п.5.1 Договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.

Колегія суддів, встановивши наведені вище обставини справи, дослідивши подані сторонами документи, з урахуванням норм матеріального права, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають до задоволення частково, орендні платежі за договором № Ф-9806-15/1 від 14.09.2015 р., за період з 01.09.2016 р. по 01.04.2017 р. без урахування індексу інфляції, належить стягнути лише в сумі 0,67 грн., з розрахунку 1 грн. в рік за 8 міс.

Зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з огляду на наступне.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст.626 ЦК України).

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених Законом, а також з угод, не передбачених Законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Положенням про оренду майна територіальної громади м. Львова затвердженим ухвалою міської ради від 07.06.2007 р. № 897 (із змінами та доповненнями), визначено, що орендодавцем комунального майна є управління комунальної власності департаменту економічної політики.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» від 23.09.1997 р. державні та комунальні телерадіоорганізації, редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємства зв'язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв'язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» норми цього Закону поширюються також на телерадіоцентри та підприємства поліграфії і зв'язку тією мірою, наскільки вони забезпечують діяльність цих засобів масової інформації.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», суб'єкт підприємницької діяльності, який продає, надсилає за передплатою чи іншим способом розповсюджує виданий тираж періодичного і такого, що продовжується видання, є розповсюджувачем продукції друкованого засобу масової інформації.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до п.2.2. Статуту ПАТ «Укрпошта», який затверджений наказом Міністерства інфраструктури України № 56 від 16.02.2017 р., до одних із видів діяльності ПАТ «Укрпошта» поряд з іншими, зокрема, віднесено розповсюдження періодичних друкованих видань за передоплатою, здійснення видавничої діяльності, видання газет, журналів та інших видів видавничої діяльності.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, згідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Львівська дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта». Відповідно до п.2.2. Положення про Львівську дирекцію УДППЗ «Укрпошта» (із змінами та доповненнями), затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» від 09.11.2015 р. № 862, одними із функцій позивача поряд з іншими, визначено розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою, здійснення видавничої діяльності, видання газет, журналів та інших видів видавничої діяльності.

Статтею 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не передбачено необхідності узгодження у договорі оренди цільового призначення орендованого майна за кожним із видів господарської діяльності.

Поширення заходів державної підтримки засобів масової інформації на підприємства зв'язку пов'язано зі здійсненням підприємствами зв'язку діяльності з розповсюдження періодичних друкованих видань зазначених у частинах 1 та 3 статті 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

Згідно із пунктом 10 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, зокрема, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують, становить 1 грн.

Таким чином, враховуючи те, що позивач, здійснює підтримку засобів масової інформації шляхом розповсюдження періодичних друкованих видань, відтак, позивач має право на отримання в оренду комунального майна, на тих самих умовах, що і бюджетні установи, із визначенням орендної плати в розмірі 1 грн. на рік.

Також слід зазначити, що ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що органи місцевого самоврядування діють та керуються лише в межах повноважень передбачених Конституцією України та законами України.

Відповідно до наведеного, колегія суддів погоджується з твердженнями позивача за зустрічним позовом (п. 2 прохальної частини зустрічного позову)(а. с. 138-143), що п. 5.1 Договору оренди № Ф-98-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн., не відповідає ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», статті 12 Закону України «Про поштовий звязок», ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», відтак вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним п. 5.1. Договору оренди № Ф-98-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. підлягають до задоволення.

Щодо зазначених у листах орендодавця тверджень, що наказом Фонду державного майна України від 22.08.2000 р. за № 1765 зазначено, що відділення поштового зв'язку здійснюють різноманітні послуги з приймання, пересилки та видачі поштових відправлень, грошових переказів, надання послуг міжнародної прискореної пошти, електронної пошти і т.п., для визначення орендної плати можливе застосування такого підходу як зонування (визначення площі для кожного видів з діяльності орендаря) з подальшим застосуванням для кожної зони відповідних орендних ставок, то сама лише належність орендаря до певної категорії осіб (наприклад, наукова установа, громадська організація тощо) не означає автоматичне встановлення певної орендної ставки. Адже критерієм встановлення орендної ставки, як зазначено вище, є не статус орендаря, а цільове призначення, за яким використовується об'єкт оренди, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки даний наказ суперечать закону (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 27.05.2015 р. у справі № 920/49/14, від 13.05.2015 р. у справі № 920/55/14), а обовязковість судових рішень Верховного Суду України визначена у статті 111-28 ГПК України.

Разом з тим, у суду апеляційної інстанції відсутні мотиви відступлення від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 924/1134, від 29.04.2015 р. у справі № 920/48/14, від 13.05.2015 р. у справі № 020/55/14, зокрема, про те, що ПАТ Укрпошта», яке здійснює підтримку засобів масової інформації шляхом розповсюдження періодичних друкованих видань, має право на отримання в оренду комунального майна на тих самих умовах, що і бюджетні установи, зі сплатою оренди в розмірі 1 грн на рік, і таке право підприємства звязку прямо і без обмежень передбачено ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

Судом апеляційної інстанції також врахована правова позиція в цій частині викладена у постанові ВГСУ від 13 грудня 2017 р. по справі № 910/5410/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України у редакції чинній на дату постановлення судом першої інстанції рішення у даній справі, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в редакції від 15.12.2017 р., суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 зазначеної статті).

Статтею ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно п. 5.5. договору розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002р. № 15-рп-2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням субєктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Верховний Суд України у постанові від 20.11.2012 р. у справі №28/5005/640/2012 наголошує, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обовязком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Враховуючи вищевикладене, а також визначене законом право підприємства звязку на отримання в оренду комунального майна, на тих самих умовах, що і бюджетні установи, із визначенням орендної плати в розмірі 1 грн. на рік, позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення з відповідача за первісним позовом коштів за договором оренди підлягають до задоволення частково в сумі 0,67 грн., в іншій частині позовних вимог позивача за первісним позовом слід відмовити.

В частині що стосується зустрічних позовних вимог слід зазначити наступне.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» просить визнати за ним право користування орендованим приміщенням згідно Договору оренди №Ф-9806-15 від 14.09.2015р. розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік та визнати недійсним п.5.1 Договору оренди №Ф-9806-15 від 14.09.2015р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.

Статтею 15 ЦК України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї норми передбачені способи захисту прав та інтересів, зокрема, визнання права.

Як зазначено Верховним Судом України в листі від 01.04.2014р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

В даній справі відсутні правові підстави визнавати за ПАТ «Укрпошта» право на користування орендованим приміщенням згідно Договору оренди №Ф-9806-15 від 14.09.2015р. розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік., оскільки позивачу за зустрічним позовом слід привести у відповідність з вимогами закону спірний пункт договору, а саме 5.1. у встановленому законом порядку та спосіб, тому в цій частині вимоги позивача за зустрічним позовом до задоволення не підлягають.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом в частині визнання недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн., колегія суддів вважає такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Положенням про оренду майна територіальної громади м. Львова затвердженим ухвалою міської ради від 07.06.2007 р. № 897 (із змінами та доповненнями), визначено, що орендодавцем комунального майна є управління комунальної власності департаменту економічної політики.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» від 23.09.1997 р. державні та комунальні телерадіоорганізації, редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємства зв'язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв'язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» норми цього Закону поширюються також на телерадіоцентри та підприємства поліграфії і зв'язку тією мірою, наскільки вони забезпечують діяльність цих засобів масової інформації.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», суб'єкт підприємницької діяльності, який продає, надсилає за передплатою чи іншим способом розповсюджує виданий тираж періодичного і такого, що продовжується видання, є розповсюджувачем продукції друкованого засобу масової інформації.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до п.2.2. Статуту ПАТ «Укрпошта», який затверджений наказом Міністерства інфраструктури України № 56 від 16.02.2017 р., до одних із видів діяльності ПАТ «Укрпошта» поряд з іншими, зокрема, віднесено розповсюдження періодичних друкованих видань за передоплатою, здійснення видавничої діяльності, видання газет, журналів та інших видів видавничої діяльності.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, згідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Львівська дирекція Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта». Відповідно до п.2.2. Положення про Львівську дирекцію УДППЗ «Укрпошта» (із змінами та доповненнями), затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» від 09.11.2015 р. № 862, одними із функцій позивача поряд з іншими, визначено розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою, здійснення видавничої діяльності, видання газет, журналів та інших видів видавничої діяльності.

Статтею 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не передбачено необхідності узгодження у договорі оренди цільового призначення орендованого майна за кожним із видів господарської діяльності.

Поширення заходів державної підтримки засобів масової інформації на підприємства зв'язку пов'язано зі здійсненням підприємствами зв'язку діяльності з розповсюдження періодичних друкованих видань зазначених у частинах 1 та 3 статті 6 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

Таким чином, діяльність позивача за зустрічним позовом підпадає під дію Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»

Відповідно до п. 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року N 786 (з подальшими змінами і доповненнями до неї), розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету, державними та комунальними закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок державного та місцевих бюджетів, державними та комунальними телерадіоорганізаціями, редакціями державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємствами зв'язку, що їх розповсюджують, Товариством Червоного Хреста України та його місцевими організаціями, асоціаціями органів місцевого самоврядування із всеукраїнським статусом, а також інвалідами з метою використання під гаражі для спеціальних засобів пересування, становить 1 грн.

Як зазначено вище у цій постанові, п. 5.1 спірного договору, суперечить вищенаведеним положенням Законів України та Методики.

Також слід зазначити, що ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що органи місцевого самоврядування діють та керуються лише в межах повноважень передбачених Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону до 15.12.2017 р.) господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Крім того, ч. 3 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України (в редакції закону з 15.12.2017 р.) також передбачає право суду ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

В даному випадку, ПАТ «Укрпошта» в особі Львівської дирекції на розгляд місцевого господарського суду подано зустрічну позовну до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік; визнання недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. та стягнення судових витрат, яка місцевим господарським судом прийнята до розгляду.

Відповідно до вищенаведеного колегія суддів вимогу позивача за зустрічним позовом в частині визнання недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн., обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, апеляційну скаргу задовольнити частково. Рішення Господарського суду Львівської області від 16 листопада 2017 року у справі № 910/11499/17 скасувати частково та в цій частині прийняти нове рішення. Первісний позов задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1, ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 0,67 грн. боргу. У задоволенні решти вимог за первісним позовом - відмовити. Судовий збір за подання первісного позову та зустрічного позову колегія суддів вважає покласти на Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України.

Зустрічний позов задовольнити частково. Визнати недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн. В частині вимог позивача за зустрічним позовом про визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік - відмовити.

Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 16 листопада 2017 року у справі № 910/11499/17 скасувати частково та в цій частині прийняти нове рішення.

3. Первісний позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1, ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 0,67 грн. боргу.

5. У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовити.

6. Стягнути з Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1, ) 4800,00 грн. судовий збір.

7. Зустрічний позов задовольнити частково.

8. Визнати недійсним п. 5.1 договору оренди № Ф-9806-15 від 14.09.2015 р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.

9. У задоволенні зустрічного позову в частині вимог про визнання за Публічним акціонерним товариством «Укрпошта» право на користування орендованими приміщеннями розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік - відмовити.

10. Стягнути з Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22, ) в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1, ) 3520,00 грн. судовий збір за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

11. Місцевому господарському суду видати наказ.

12. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

13. Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 09.02.2018 року

Головуючий суддя Л.С.Данко

Суддя Н.А.Галушко

Суддя Г.В.Орищин