ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Одеса

"07" лютого 2018 р. Справа № 916/2549/17
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Цісельський К.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мусієнко А.Ю.,

від відповідача: Демиденко М.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича до фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича про стягнення 77962,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2017 р. (суддя Желєзна С.П.) прийнято позовну заяву фізичної особи-підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича до розгляду та порушено провадження у справі № 916/2549/17.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області від 14.12.2017 р. № 986 у зв'язку з заявленням суддею Желєзною С.П. самовідводу призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/2549/17, за результатами якого її передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Лічмана Л.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.12.2017 р. прийнято справу № 916/2549/17 суддею Лічманом Л.В. до свого провадження та призначено її до розгляду в засіданні суду на 10.01.2018 р.

У зв'язку з набранням чинності новою редакцією ГПК України ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2017 р. постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

В підготовчому засіданні 10.01.2018 р. оголошено перерву до 22.01.2018 р., у підготовчому засіданні 22.01.2018 р. - до 30.01.2018 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.01.2018 р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду її по суті на 07.02.2018 р.

Ухвалами Господарського суду Одеської області:

- від 10.01.2018 р. відмовлено фізичній особі-підприємцю Погорєлову Руслану Володимировичу в задоволенні письмового клопотання про витребування справи № 916/4530/15 з архіву Господарського суду Одеської області; постановлено оформити заявку на ім'я керівництва суду для отримання з архіву справи № 916/4530/15;

- від 22.01.2018 р. відмовлено у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича про припинення (закриття) провадження у справі № 916/2549/17;

- від 22.01.2018 р. задоволено клопотання про витребування доказів у фізичної особи-підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича та витребувано у нього оригінали банківських документів для підтвердження факту внесення орендної плати відповідачем по справі № 916/2549/17;

- від 30.01.2018 р. відмовлено у задоволенні усного клопотання представника фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича про продовження строку підготовчого засідання та залишено без розгляду заяву (клопотання) фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича про витребування додаткових доказів.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 07.02.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа-підприємець Карлюга Дмитро Вадимович (далі - ФОП Карлюга Д.В.) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича (далі - ФОП Погорєлов Р.В.) 77962,60 грн. заборгованості, вказуючи на часткове невнесення відповідачем орендної плати за договором оренди від 01.09.2012 р.

Обґрунтовуючи позов, ФОП Карлюга Д.В. посилається на положення ст.ст.193,283,286 ГК України, ст.ст.11,509,525,526,530,629,759,762 ЦК України, умови названого вище договору, додаткову угоду до нього від 01.04.2014 р. тощо.

ФОП Погорєловим Р.В. подано розширені заперечення проти задоволення позову, за змістом яких:

- позовна заява в рамках провадження у даній справі подана до суду з порушеннями вимог, викладених у ст.ст.54,57 попередньої редакції ГПК України, тому мала бути повернута суддею Желєзною С.П. Суть порушення зводиться до підписання позову представником Мусієнко А.Ю. на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданою позивачем як фізичною особою, а не як ФОП. Більш того, у довіреності немає запису про наділення повноваженнями представляти інтереси ФОП Карлюги Д.В. як суб'єкта господарської діяльності, у т.ч. у господарських судах;

- у спорі між ФОП Карлюгою Д.В. і ФОП Погорєловим Р.В. щодо стягнення орендної плати по договору оренди від 01.09.2012 р. існує таке, що набрало законної сили, рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/4530/15 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а, відтак, провадження у справі № 916/2549/17 слід закрити;

- з метою підтвердження правильності розрахунку позовних вимог надано роздруківки інтернет-сторінок сайту АТ „УкрСиббанк" з інформацією про курс готівкового обміну валют (доларів США) для приватних осіб в цьому комерційному банку, який діяв на день здійснення щомісячних платежів. Між тим, згідно п.4.1 договору оренди від 01.09.2012 р. місячна орендна плата встановлювалась у розмірі, еквівалентному 505 доларам США за курсом продажі валюти УкрСиббанком. При цьому цей пункт не містить визначення, за курсом продажі якої саме валюти повинні здійснюватись розрахунки розміру платежу у гривнях. До того ж не зрозуміло те, чому позивачем враховано курс готівкового обміну валют саме для приватних осіб, який носить комерційний характер та міг змінюватись протягом дня. Окрім цього, роздруківки сторінок з сайту АТ „УкрСиббанк" не є допустимими доказами, оскільки всупереч ст.36 попередньої редакції ГПК України подані не в оригіналі або належним чином засвідченій копії;

- додатковою угодою без номера від 01.04.2014 р. сторонами узгоджено, що з 01.04.2014 р. до 01.10.2014 р. орендна плата становить 4000,00 грн. на місяць; додатковою угодою № 2 від 01.10.2014 р. визначено, що орендна плата до 01.04.2015 р. становить 6000,00 грн., а в подальшому - 505 доларів США за курсом продажу цієї валюти в УкрСиббанку. Однак у позові наведено посилання тільки на додаткову угоду від 01.04.2014 р., в той час як існування додаткової угоди від 01.10.2014 р. замовчується, хоча вона недійсною не визнана;

- в розрахунок заборгованості з орендної плати за період з вересня 2012 р. по березень 2013 р. безпідставно не включено сплачені готівкою кошти по видатковим касовим ордерам, скріпленим власноручними підписами позивача. Судова почеркознавча експертиза не змогла дати відповідь, ким саме, ФОП Карлюгою Д.В. чи іншою особою, зроблені підписи на видаткових касових ордерах, тобто доказів того, що позивач не отримував грошові кошти немає, а твердження і доводи відповідача про передачу орендної плати готівкою не спростовані;

- розмір боргу штучно завищено через невключення до переліку платежів 6000,00 грн., сплачених за серпень 2015 р.;

- сплинув загальний 3-річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення орендної плати за період до 20.10.2014 р.

У доповненій відповіді на відзив ФОП Карлюга Д.В. просить визнати поважними причини пропуску позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості по договору оренди від 01.09.2012 р. за період з 01.09.2012 р. по 30.11.2014 р. в розмірі 30649,50 грн. та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Так, позивач зазначає, що наявна в матеріалах справи довіреність від 03.12.2015 р., посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, у відповідності до чинного законодавства наділяє Мусієнка А.Ю. правом діяти від імені ФОП Карлюги Д.В., зокрема, дозволяє подавати позовні заяви до господарського суду.

Також ФОП Карлюга Д.В. вказує, що предметом позову у справі № 916/4530/15 є стягнення з відповідача іноземної валюти в гривневому еквіваленті, натомість у справі № 916/2549/17 позивачем фактично заявлені нові позовні вимоги про стягнення заборгованості в гривні, з огляду на що названі справи мають різний предмет спору.

З приводу роздруківок з офіційного сайту АТ „УкрСиббанк" щодо курсу валют, які використані при розрахунку заборгованості з орендної плати, позивач зазначає, що наведена в них інформація має загальнодоступний характер та може бути перевірена. Більш того, відповідач може надати суду власний розрахунок заборгованості на підтвердження своїх заперечень проти позову, однак не робить цього.

Окремо ФОП Карлюга Д.В. звертає увагу суду на встановлення в процесі розгляду справи № 916/4530/15 факту підроблення додаткової угоди від 01.10.2014 р. та видаткових касових ордерів, згідно яких, за посиланнями ФОП Погорєлова Р.В., сплачено орендні платежі за період з вересня 2012 р. по березень 2013 р.

Крім того, позивач визнає пропуск строку позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за період з 01.09.2012 р. по 30.11.2014 р., проте просить суд його поновити як пропущений з поважних причин, якими є тривалий розгляд господарськими судами справи № 916/4530/15, внаслідок чого ФОП Карлюгу Д.В. позбавлено можливості своєчасно подати повторну позовну заяву.

Не заперечуючи проти факту отримання 12.08.2015 р. коштів у розмірі 6000,00 грн., ФОП Карлюга Д.В. вважає, що вони не мають бути враховані як оплата за договором оренди, адже він припинив дію 20.08.2015 р. Дані кошти відповідач вправі стягнути як безпідставно набуте майно.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши відповідність їх доводів фактичним обставинам справи та нормам законодавства, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

01.09.2012 р. між ФОП Карлюгою Д.В. (Орендодавець) та ФОП Погорєловим Р.В. (Орендар) укладено договір оренди (далі - Договір), відповідно до умов якого Орендодавець зобов'язався надати Орендарю в тимчасове користування частину приміщення за адресою: АДРЕСА_1, площа 86 кв.м. (п.1.2. Договору) на строк з 01.09.2012 р. по 20.08.2015 р. з можливістю продовження на підставі додаткової угоди (п.3.1. Договору).

Приміщення має бути передано Орендодавцем та прийнято Орендарем за актом приймання-передачі майна (додаток № 1), який підписується одночасно з Договором (п.2.1 Договору).

Розмір орендної плати становить суму, еквівалентну 505 доларам США, за місяць; розрахунки здійснюються в національній валюті України - гривні за курсом продажу валюти АТ „УкрСиббанку" на день здійснення платежу (п.4.1. Договору).

Орендна плата виплачується не пізніше 15 числа поточного місяця (п.4.2. Договору).

На виконання положень п.2.1. Договору сторони підписали акт приймання-передачі від 01.09.2012 р., згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в користування частину приміщення площею 81,0 кв.м. квартири АДРЕСА_2. Претензій та зауважень сторони не мають.

01.04.2014 р. підписано додаткову угоду до Договору, за текстом якої розділ 4 Договору доповнено п.п.4.6. та 4.7. наступного змісту: „За домовленістю сторін сума орендної плати за період з 01.04.2014 р. і до 01.10.2014 р. становить 4000,00 грн. на місяць" та „З 01.10.2014 р. орендна плата розраховується на умовах п.4.1. Договору".

Договір припинив дію 20.08.2015 р. в зв'язку з закінченням строку, на який його укладено. Належних доказів дострокового розірвання угоди в матеріалах справи немає.

Вказуючи на те, що у Орендаря існує заборгованість з орендної плати за Договором, Орендодавець спочатку звернувся до господарського суду з позовною заявою у справі № 916/4530/15, рішенням по якій відмовлено: ФОП Карлюзі Д.В. у позові про стягнення боргу з підстав заявлення до стягнення іноземної валюти; ФОП Погорєлову Р.В. - у зустрічному позові про визнання Договору недійсним.

В подальшому Орендодавець подав позов з вимогами в рамках провадження у даній справі.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до ч.6 даної статті до відносин оренди застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В ч.3 ст.285 ГК України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно із приписами ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст.762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов'язання, підставою яких є письмовий Договір оренди приміщення.

При цьому ФОП Карлюгою Д.В. як Орендодавцем виконано взяті на себе обов'язки та передано в оренду обумовлене сторонами приміщення (будь-які докази існування претензій Орендаря з цього приводу в матеріалах справи відсутні), про що свідчить досліджений вище акт приймання-передачі.

В свою чергу, ФОП Погорєловим Р.В. як Орендарем в порушення приписів ст.ст.525,526,530,610,629,759,762 ЦК України, ст.ст.193,283,285 ГК України та умов Договору частково не перераховано орендну плату, не дивлячись на те, що строк виконання зобов'язання згідно ч.1 ст.530 ЦК України та п.4.2 Договору настав по всім щомісячним нарахуванням орендної плати.

В ст.256 ЦК України міститься визначення позовної давності, під якою слід розуміти строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 цієї ж статті ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги викладене, п.4.2. Договору, за яким орендна плата виплачується не пізніше 15 числа поточного місяця та заявлення позову по даній справі 20.10.2017 р., господарський суд вважає таким, що сплинув строк позовної давності за вимогами стосовно стягнення боргу за період з вересня 2012 р. по жовтень 2014 р., у зв'язку з чим та з огляду на заявлення про сплив позовної давності ФОП Погорєловим Р.В., у задоволенні позову в цій частині відмовляє.

Клопотання позивача поновити пропущений строк позовної давності судом відхиляється через відсутність поважних причин, оскільки провадження у справі № 916/4530/15 з невірно сформульованою прохальною частиною ініційовано саме ФОП Карлюгою Д.В., який має нести негативні наслідки власних помилок. Щодо тривалого розгляду господарськими судами справи № 916/4530/15 потрібно зауважити, що перегляд рішення у ній в апеляційному порядку здійснювався в т.ч. за скаргою ФОП Карлюги Д.В., тобто останній активно сприяв збільшенню тривалості розгляду спору.

Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню, господарський суд, перевіривши його відповідність обставинам справи, визнає правильним розрахунок ціни позову за період з листопада 2014 р. по 20.08.2015 р., за винятком ігнорування ФОП Карлюгою Д.В. 6000,00 грн., які згідно банківських виписок сплачено 12.08.2015 р. як орендну плату за договором від 01.09.2012 р. за серпень 2015 р. Цей місяць являється останнім в періоді дії орендної угоди, а тому мотиви позивача для неврахування здійсненого 12.08.2015 р. перерахування коштів визнаються судом помилковими.

Обґрунтованим є наступний розрахунок.

Місяць та рік користуванняРозмір орендної платиДата здійснення платежуКурс долара США в УкрСиббанку на день платежуОплата орендиСума боргу
Листопад 2014 р.505 дол. США16.10.2014 р.13,05 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*13,05)-6000=590,25 грн.
Грудень 2014 р.505 дол. США20.11.2014 р.15,75 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*15,75)-6000=1953,75 грн.
Січень 2015 р.505 дол. США19.12.2014 р.16,54 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*16,54)-6000=2352,70 грн.
Лютий 2015 р.505 дол. США20.01.2015 р.16,53 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*16,53)-6000=2347,65 грн.
Березень 2015 р.505 дол. США24.02.2015 р.32 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*32)-6000=10160 грн.
Квітень 2015 р.505 дол. США16.03.2015 р.26 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*26)-6000=7130 грн.
Травень 2015 р.505 дол. США17.04.2015 р.24 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*24)-6000=6120 грн.
Червень 2015 р.505 дол. США18.05.2015 р.23 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*23)-6000=5615 грн.
Липень 2015 р.505 дол. США12.06.2015 р.22,50 грн. за 1 долар США6000 грн.(505*22,50)-6000=5362,50 грн.
20 днів серпня 2015 р.325, 80 дол. США13.07.2015 р. 12.08.2015 р.24,30 грн. за 1 долар США6000 грн. 6000 грн.(505*24,30)-6000-6000=271,50 грн.
41903,35 грн.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 41903,35 грн.

Стосовно тверджень ФОП Погорєлова Р.В. про підписання позовної заяви Мусієнко А.Ю., який не наділений відповідними повноваженнями, господарський суд зазначає, що в ч.1 ст.60 ГПК України наведено перелік документів, якими підтверджуються повноваження представників сторін та інших учасників справи, в т.ч. в п.1 цієї норми йдеться про довіреність фізичної або юридичної особи. Отже, оформлення довіреності із обов'язковим зазначенням про статус ФОП довірителя чинним процесуальним кодексом не вимагається. Не містила подібного застереження і попередня редакція ГПК України.

З мотивів, названих в ухвалі суду від 22.01.2018 р. про відмову у закритті провадження у справі № 916/2549/17, являються хибними доводи відповідача про існування рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/4530/15 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Не погоджується суд і з посиланнями ФОП Погорєлова Р.В. на те, що подані не в оригіналі або належним чином засвідченій копії роздруківки з інтернет-сторінок сайту АТ „УкрСиббанк" з інформацією про курс готівкового обміну валют (доларів США) не є допустимими доказами, адже така позиція суперечить ч.ч.1 та 3 ст.39 ГПК України, згідно яких: до складу електронних доказів входять сторінки веб-сайтів; учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом.

Що стосується тверджень відповідача про неможливість проведення розрахунків, виходячи з використаного позивачем курсу готівкового обміну валют АТ „УкрСиббанк", то в цій частині потрібно звернути увагу ФОП Погорєлова Р.В. на те, що він, ставлячи під сумнів зміст розрахунку ціни позову, жодним чином не спростував невідповідність названих в ньому сум дійсним обставинам справи, зокрема, шляхом надання суду власного розрахунку заборгованості. При цьому суд, дослідивши розрахунок позивача в аспекті існуючих у справі доказів, передумов для його неприйняття не вбачає.

Доводи ФОП Погорєлова Р.В. про те, що з 01.10.2014 р. по 01.04.2015 р. орендна плата становить 6000,00 грн. як-то закріплено в додатковій угоді № 2, судом до уваги не приймаються, т.я. призначеною по справі № 916/4530/15 експертизою встановлено факт підроблення підпису на угоді від імені Орендодавця. Ця обставина унеможливлює прийняття додаткової угоди від 01.10.2014 р. № 2 як доказу незалежно від того, що окремим судовим рішенням її недійсною не визнано.

Посилання відповідача на те, що в розрахунок заборгованості з орендної плати за період з вересня 2012 р. по березень 2013 р. безпідставно не включено сплачені готівкою кошти по видатковим касовим ордерам, є неправильними, оскільки експерту у справі № 916/4530/15 не вдалось встановити чи ФОП Карлюгою Д.В., чи іншою особою підписано видаткові касові ордери. З урахуванням того, що ч.1 ст.74 ГПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд вважає недоведеним ФОП Погорєловим Р.В. той факт, що представлені ним касові ордери належні докази часткового проведення оплати. Разом з тим, в будь-якому випадку період нарахування орендної плати, яку, за твердженнями відповідача, сплачено готівкою, знаходиться поза межами трирічного строку позовної давності.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129,232,233,238,240,241 ГПК України, вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Погорєлова Руслана Володимировича (65069, АДРЕСА_3, код НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця Карлюги Дмитра Вадимовича (65020, АДРЕСА_4, код НОМЕР_2) 41903/сорок одну тисячу дев'ятсот три/ грн. 35 коп. заборгованості за договором оренди від 01.09.2012 р. та 859/вісімсот п'ятдесят дев'ять/ грн. 97 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання його повного тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09 лютого 2018 р.

Суддя Л.В. Лічман