Суд
УХВАЛА

05 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/29337/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

учасники справи:

боржник - Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Гарантія",

кредитор - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група",

кредитор - Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна",

кредитор - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах",

ліквідатор - арбітражний керуючий Дяченко Сергій Вікторович

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал"

про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017

у складі колегії суддів: Куровський С.В. (головуючий), Панова І.Ю., Удовиченко О.С.

за заявою ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24; ТОВ "Одеська юридична компанія", Малого підприємства "Універсал ЛТД"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 (в частині відмови у задоволенні грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал") у справі №910/29337/15 залишено без змін.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26.12.2017 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Пєскова В.Г. передано подану 14.12.2017 поштовим відправленням заяву Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у справі №910/29337/15 в порядку Розділу XII-2 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017, з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 111-16 ГПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 28.12.2017 задоволено заяву судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ткаченко Н.Г. про самовідвід у справі №910/29337/15.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду №3 від 29.12.2017 у зв'язку з ухвалою про самовідвід судді Ткаченко Н.Г. відповідно до підпунктів 2.3.49, 2.3.50, 2.3.51 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №30 від 26.11.2010 (зі змінами та доповненнями) призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/29337/15, за результатами якого визначено склад колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2017.

Ухвалою Верховного Суду від 02.01.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у справі №910/29337/15 залишено без руху з підстав недодержання заявником вимог частини 2 статті 111-19 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, щодо надання копії постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у справі №910/29337/15, про перегляд якої Верховним Судом України подано заяву, для суду касаційної інстанції, та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, а також з підстав долучення до заяви від 14.12.2017 постанови Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі №6-232цс16, яка не містить колонтитулів з відповідним посиланням на офіційний веб-портал Єдиного державного реєстру судових рішень, тому не може бути використана судом при розгляді такої заяви; надано заявнику строк на усунення зазначених недоліків заяви від 14.12.2017 до 18.01.2018.

23.01.2018 до Верховного Суду надійшов направлений 17.01.2018 поштовим відправленням лист Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" з долученими до нього документами на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02.01.2018 у справі №910/29337/15 щодо усунення недоліків заяви Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у даній справі.

Як вбачається з матеріалів заяви Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал", в обґрунтування зазначених заявником підстав для перегляду судового рішення суду касаційної інстанції до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 02.08.2016 у справі №908/6183/15 та від 24.01.2017 у справі №5023/2756/11, а також копії постанов Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі №6-232цс16 та від 02.03.2016 у справі №6-308цс16.

Перевіривши доводи заявника та проаналізувавши додані до заяви матеріали, колегія суддів Верховного Суду вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у справі №910/29337/15 є необґрунтованою, а її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України у редакції до 15.12.2017, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У справі №910/29337/15, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України у постанові від 05.12.2017 погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал", що виникли на підставі договорів про надання фінансових послуг факторингу, предметом яких є передання фізичними особами-підприємцями Кругляком О.С. та Шияном Д.С. на користь Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" прав майнових вимог до боржника - Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" у зобов'язаннях, які виникли внаслідок завдання шкоди при ДТП за участю 89 фізичних осіб, які відступили свої права вимоги до страховика - Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" фізичним особам-підприємцям Кругляку О.С. та Шияну Д.С.

Суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій виходили з того, що фактично фізичні особи-підприємці Кругляк О.С. та Шиян Д.С. уклали 89 договорів цесії з фізичними особами-страхувальниками у вигляді удаваного правочину, так як зазначеними договорами передбачена сплата лише частки суми цесіонарієм на користь цедента, а виплати страхового відшкодування мають наслідком набуття додаткового доходу, що підтверджується заявленими у даній справі грошовими вимогами на суму 1 619 642, 13 грн., а не фактичною сумою, виплаченою попередніми кредиторами (фізичними особами-підприємцями та фізичними особами-страхувальниками) за відступлення права вимоги боргу. За таких обставин, суди дійшли висновку, що кредитором - Товариством з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" не доведено належними доказами факту виникнення у боржника - Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" заборгованості перед первісними кредиторами (фізичними особами-страхувальниками та їх правонаступниками), а відтак, не підтверджено дійсності заявлених ним кредиторських вимог до боржника на підставі укладених із фізичними особами-підприємцями Кругляком О.С. та Шияном Д.С. договорів факторингу про передання майнових вимог до Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія" у зобов'язаннях, які виникли внаслідок завдання шкоди у ДТП.

Із постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2016 у справі №908/6183/15, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій про визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Холдінг" до боржника - Приватного акціонерного товариства "Інтермікро Дельта, Інк", які виникли на підставі укладеного між кредитором та боржником договору купівлі-продажу цінних паперів, Вищий господарський суд України виходив із встановлених судами обставин підтвердження спірних кредиторських вимог первинними документами, яким судами надано оцінку як належним та достатнім доказам виникнення у боржника заборгованості перед кредитором за спірним договором у зв'язку з невиконанням боржником-продавцем обов'язку щодо списання обумовлених договором цінних паперів на користь кредитора-покупця.

Постановою Вищого господарського суду від 24.01.2017 у справі №5023/2756/11, на яку заявник посилається як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, залишено без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про заміну правонаступником кредитора у справі про банкрутство. Суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами попередніх інстанцій обставин укладення між первісним кредитором - Іноземним підприємством "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" та новим кредитором - Приватним підприємством "Юнітрейд плюс" договору про відступлення права вимоги на суму 45 907 517, 95 грн., що еквівалентно сумі грошових вимог Іноземного підприємства "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин", визнаних господарським судом у справі №5023/2756/11 та включених до реєстру вимог кредиторів Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин", що є підставою для здійснення процесуального правонаступництва конкурсного кредитора Іноземного підприємства "Торговий дім "Харківський завод шампанських вин" та заміни його в реєстрі вимог кредиторів боржника на Приватне підприємство "Юнітрейд плюс" в межах відступленої грошової суми 45 907 517, 95 грн. При цьому, суд касаційної інстанції спростував доводи касаційної скарги боржника про укладення спірного договору про відступлення права вимоги, що є фактично договором факторингу, з порушенням положень законодавства України про факторингові операції, зазначивши про межі розгляду господарським судом клопотання кредитора про заміну кредитора правонаступником, які зводяться до необхідності надання правової оцінки вимогам кредитора до боржника на предмет їх підтвердження належними доказами у справі, однак, судом в межах справи про банкрутство не вирішується спір щодо дійсності правочину, на підставі якого до правонаступника перейшло право вимоги первісного кредитора до боржника.

Отже, постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у справі №910/29337/15, від 02.08.2016 у справі №908/6183/15 та від 24.01.2017 у справі №5023/2756/11 прийняті судами з встановленням різних фактичних обставин та нетотожних предметів спору, що виключає можливість їх перегляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 111-16 ГПК України у редакції до 15.12.2017.

Так, у справі №910/29337/15 про банкрутство Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія", в якій подано заяву про перегляд судових рішень, суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами попередніх інстанцій обставин непідтвердження спірним кредитором належними доказами факту виникнення у боржника боргових зобов'язань перед первинними кредиторами-фізичними особами, які є страхувальниками, що є підставою для відмови у їх визнанні та включенні до реєстру вимог кредиторів боржника-страховика. При цьому, судами враховано специфіку розгляду господарським судом кредиторських вимог у справі про банкрутство, що не передбачає вирішення судом спорів щодо дійсності заявлених кредитором грошових вимог, а визначає можливість встановлення судом дійсності грошових вимог до боржника, виходячи з оцінки наданих кредитором на підтвердження заявлених вимог первинних документів на предмет їх належності та допустимості як доказів у справі.

Із постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2016 у справі №908/6183/15, на яку посилається заявник як на підставу неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, вбачається, що її прийнято за інших фактичних обставин справи, встановлених судами, оскільки в межах справи про банкрутство №908/6183/15 господарськими судами розглядалися спірні кредиторські вимоги, які виникли на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів, укладеного між боржником та спірним кредитором, тоді як у справі №910/29337/15, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, спірні кредиторські вимоги заявлялися як такі, що виникли за договором факторингу, за яким фізичні особи-підприємці відступили кредитору права вимоги до боржника-страховика за зобов'язаннями перед фізичними особами-страхувальниками.

У справі №5023/2756/11 про банкрутство Державного підприємства "Харківський завод шампанських вин" суд касаційної інстанції переглядав рішення судів першої та апеляційної інстанції про заміну конкурсного кредитора правонаступником в межах суми його грошових вимог, включених до реєстру вимог кредиторів боржника, а в межах справи №910/29337/15 судами розглядались вимоги спірного кредитора по суті, що свідчить про неподібність правовідносин у зазначених справах.

З аналізу змісту постанов Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі №6-232цс16 та від 02.03.2016 у справі №6-308цс16, а також постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у справі №910/29337/15, про перегляд якої Верховним Судом України було подано заяву, вбачається, що правовідносини у зазначених справах не є подібними, оскільки у справі №6-232цс16 Верховний Суд України зробив висновок про дійсність іпотеки з моменту внесення про неї первинного запису до Державного реєстру іпотек, що узгоджується з презумпцією правомірності правочину відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, а у справі №6-308цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію щодо застосування частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України у разі невизнання іншою стороною спору недійсності правочину в силу закону та зазначив, що в такому випадку суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з його оспоренням та невизнанням іншими особами.

При цьому, у справі про банкрутство №910/29337/15 за результатами розгляду кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" Вищий господарський суд України погодився з висновком судів попередні інстанцій про їх необґрунтованість з огляду на недоведення спірним кредитором факту виникнення у боржника-страховика зобов'язань перед первинними кредиторами-фізичними особами, що є страхувальниками, майну яких завдано збитків у ДТП, зазначивши про нікчемність удаваного правочину, яким прикривалися реальні наміри сторін при укладенні договорів відступлення прав вимоги фізичними особами-страхувальниками до фізичних осіб-підприємців Кругляка О.С. та Шияна Д.С. при передачі непідтверджених документально грошових вимог страхувальників.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальність "Маркс.Капітал" не підтверджено наявності підстав для перегляду Верховним Судом постанови Вищого господарського суду України від 05.12.2017 у справі №910/29337/15 відповідно до пункту 3 частини 1 статті 111-16 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017.

Виходячи з положень статті 111-21 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017, необґрунтованість заяви про перегляд судових рішень господарських судів в порядку Розділу XII-2 ГПК України є підставою для відмови у допуску справи до провадження.

На підставі викладеного та керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, статтями 111-16, 111-21 Господарського процесуального кодексу України в редакції до набрання чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у допуску справи №910/29337/15 до провадження Верховного Суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати учасникам справи.

3. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков