КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Справа№ 910/10552/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

секретар судового засідання: Іванов О.О.

за участю представників:

позивача: Коломієць Н.Г.;

відповідача: Стефієнко І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 31.10.2017

у справі №910/10552/17 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про визнання недійсним протоколу

ВСТАНОВИВ:

Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - відповідач), в якому просив визнати недійсним рішення комісії Публічного акціонерного товариства "Київенерго", яке оформлене протоколом №945 від 06.06.2017 засідання комісії з розгляду Акту №51319 від 19.05.2017 про порушення Правил користування електричною енергією, на підставі якого позивачу нарахована заборгованість за безобліково спожиту електроенергію в розмірі 261 243,66 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що під час проведення перевірки за адресою: с. Катеринівка, вул. Чалого (артезіанська свердловина) відповідач склав акт про порушення позивачем Правил користування електричною енергією, але позивач не є споживачем електричної енергії за вказаною адресою та не вчиняв виявлені відповідачем порушення.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про необґрунтованість та непідтвердженість вимог позивача належними і допустимими доказами, просив суд відмовити в задоволенні позову. При цьому відповідач наголошував на тому, що позивач є правонаступником Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, якій належала спірна артезіанська свердловина, у зв'язку з чим саме позивач відповідає за її зобов'язаннями.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 у справі № 910/10552/17 позов було задоволено повністю. Визнано недійсним рішення комісії Публічного акціонерного товариства "Київенерго" з розгляду акту правопорушення ПКЕЕ від 19.05.2017 №51319, оформлене протоколом №945 від 06.06.2017. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. В своєму рішенні суд визнав документально непідтвердженим висновок відповідача про порушення позивачем Правил користування електроенергією (ПКЕЕ) та нарахування позивачу до сплати 261 243,66 грн. заборгованості за безобліково спожиту електроенергію.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 у справі №910/10552/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема, відповідач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступні обставини:

- судом не було з'ясовано питання щодо передачі артезіанських свердловин в с. Катеринівка на баланс певного суб'єкта господарювання, натомість матеріали справи свідчать про те, що будівництво артезіанських свердловин виконувалося за кошти місцевого бюджету;

- майно (об'єкти), придбане за рахунок коштів місцевого бюджету, є комунальною власністю територіальної громади м. Києва. За позивачем (Управління капітального будівництва) залишився обов'язок з утримання та охорони спірного майна, оскільки позивачем здійснювалося будівництво та введення об'єктів в експлуатацію;

- матеріали справи не містять доказів, що комунальне майно (артезіанські свердловини та електроустановки, лінії електропередачі) введені в експлуатацію і збудовані на замовлення Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації (Управління капітального будівництва), було передано у встановленому законодавством порядку на баланс іншого суб'єкта;

- за зобов'язаннями спірних суб'єктів (в тому числі тими, що стосуються утримання майна, заподіяння збитків третім особам), які виникають у процесі їхньої діяльності відповідає Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація;

- суд не надає належної оцінки самому факту порушення Правил користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), обмежившись лише констатацією невинуватості позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2017 апеляційну скаргу відповідача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2017 (головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.02.2018.

01.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначав про необґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача, просив суд відмовити в задоволенні скарги, оскільки відповідачем не доведено, що саме позивач порушив вимоги Правил користування електроенергією, про які зазначено в акті правопорушення ПКЕЕ №51319 від 19.05.2017.

В судовому засіданні 01.02.2018 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 у справі №910/10552/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні 01.02.2018 представник позивача заперечував проти апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін як таке, що було прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 01.02.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

19.05.2017 відповідачем було проведено перевірку артезіанської свердловини за адресою: с. Катеринівка, вул. Чалого, в ході якої останній виявив порушення позивачем ст. ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", п.п.1.3, 5.1, 6.40 та 10.2 ПКЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів до електромереж відповідача з метою безоблікового споживання електроенергії.

За результатами перевірки було складено акт про порушення №51319 (том справи - 1, аркуші справи - 12-13), від підписання якого представник позивача відмовився, про що вказано в самому Акті.

Виявлені відповідачем порушення були усунуті шляхом припинення електропостачання згідно з нарядом-заявкою на відключення №463 від 19.05.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 56).

Листом №030/34-1393 від 22.05.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 14) відповідач повідомив позивача про те, що 06.06.2017 буде проводитися засідання комісії з розгляду актів порушень, на якому розглянуть складений на позивача Акт про порушення ПКЕЕ №51319 від 19.05.2017. Окрім того, відповідач запропонував позивачу або уповноваженій ним особі бути присутнім на комісії і зазначив в названому листі перелік документів, які позивачу обов'язково необхідно мати при собі.

За результатами розгляду Акту про порушення ПКЕЕ №51319 від 19.05.2017 було прийнято рішення комісії, оформлене протоколом №945 від 06.06.2017, на підставі якого позивачу нараховано заборгованість за безобліково спожиту електроенергію в загальному розмірі 261 243,66 грн.

Листом №030/34-1540 від 06.06.2017 позивачу було направлено копію вищезгаданого протоколу засідання комісії, копію розрахунку по Акту про порушення ПКЕЕ №51319 від 19.05.2017, рахунок для оплати недорахованої електричної енергії по вказаному Акту про порушення (том справи - 1, аркуш справи - 15).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач склав до протоколу засідання комісії №945 від 06.06.2017 зауваження, в яких зазначив, що артезіанська свердловина в с. Катеринівка по вул. Чалого не знаходиться на балансі позивача та договірні відносини з надання послуг електропостачання між сторонами відсутні.

З урахуванням викладеного, позивач вважає неправомірним нарахування йому до сплати 261 243,66 грн. заборгованості за безобліково спожиту електроенергію та просив суд визнати недійсним рішення комісії Публічного акціонерного товариства "Київенерго", яке оформлене протоколом №945 від 06.06.2017 засідання комісії з розгляду Акту №51319 від 19.05.2017 про порушення Правил користування електричною енергією.

Місцевий господарський суд позов задовольнив повністю, визнавши вимоги позивача нормативно обґрунтованими та документально підтвердженими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають як вимогам чинного законодавства, так і фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, порушення правил користування енергією.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), врегульовані Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 (із змінами та доповненнями). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Порядок здійснення розрахунків за електричну енергію визначений в розділі 6 Правил користування електричною енергією. Згідно з п.п.6.40-6.42 Правил користування електричною енергією у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006р. №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006р. за №782/12656 (далі - Методика). У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень. На підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. На період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил обмеження та відключення електропостачання такого споживача, пов'язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється.

Як уже зазначалося вище, за результатами проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про самовільне підключення струмоприймачів до електромереж відповідача з метою безоблікового споживання електроенергії.

Натомість позивачем заперечується як факт обліку вказаної артезіанської свердловини на балансі позивача, так і наявність договірних відносин з надання послуг електропостачання між сторонами.

З цього приводу судом було з'ясовано, що 21.08.2003 відповідач видав Святошинській районній у місті Києві державній адміністрації технічні умови №15579-А на приєднання об'єкта - двох артсвердловин у с. Катеринівка (вул. Чалого) до електричних мереж, а технічним рішенням від 07.04.2004 №15579-А погоджено проектну документацію з електропостачання (том справи - 1, аркуші справи - 45-47).

В матеріалах справи наявний Акт Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії в м. Києві №462/04 від 06.08.2004 допуску в експлуатацію електроустановки, згідно з названими технічними умовами. В Акті власником та споживачем електричної енергії вказано Святошинську районну у місті Києві державну адміністрацію (том справи - 1, аркуші справи - 48-50).

Відповідно до ст. 140 Конституції України, ч.2 ст. 7 та ст. 11 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" (із змінами та доповненнями), ст. 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" та з метою вдосконалення організації управління районами в місті Києві Київською міською радою було прийнято рішення №7/4819 від 09.09.2010 "Про питання організації управління районами в місті Києві", яким, зокрема, вирішено припинити з 31.10.2010 шляхом ліквідації, серед інших, Святошинську районну у місті Києві державну адміністрацію.

Згідно з наданим суду витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час розгляду даної справи місцевим господарським судом та перегляду судом апеляційної інстанції Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація перебуває в стані припинення.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі ст. 96 названого Кодексу юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Оскільки Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація (ідентифікаційний код 26077520) наразі не припинена, як юридична особа, то вона може самостійно відповідати за своїми зобов'язаннями.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що нарахування за спірним протоколом комісії відповідача було здійснено позивачу - Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації (ідентифікаційний код 37395418), тобто іншій юридичній особі, ані ж та, про яку зазначено в наданих відповідачем документах.

Водночас, відповідно до п.40 рішення Київської міської ради №573/5385 від 30.12.2010 "Про бюджет міста Києва на 2011 рік", з метою забезпечення сталого фінансування та виконання бюджетних зобов'язань, взятих управліннями та відділами виконавчих органів районних в місті Києві рад, що ліквідуються згідно з рішенням Київської міської ради №7/4819 від 09.09.2010 "Про питання організації управління районами в місті Києві", управління та відділи районних в місті Києві державних адміністрацій, яким передаються функції ліквідованих управлінь та відділів виконавчих органів районних в місті Києві рад, є правонаступниками прав та обов'язків за бюджетними зобов'язаннями тих управлінь та відділів виконавчих органів районних в місті Києві рад, функції яких їм передаються згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1057 від 03.12.2010 "Про затвердження рекомендаційного переліку управлінь, відділів, інших структурних підрозділів та граничної чисельності працівників районних в місті Києві державних адміністрацій" та положень про ці управління та відділи, затверджених в установленому порядку.

31.12.2010 Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією було винесено розпорядження №29 "Про організацію виконання Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією рішення Київської міської ради №573/5385 від 30.12.2010 "Про бюджет міста Києва на 2011 рік", відповідно до якого з метою забезпечення сталого фінансування та виконання бюджетних зобов'язань, взятих управліннями та відділами виконавчих органів районних у місті Києві рад, що ліквідуються, згідно з рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 за № 7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві", управління та відділи районних в місті Києві державних адміністрацій, яким передаються функції ліквідованих управлінь та відділів виконавчих органів районних у місті Києві рад, є правонаступниками прав та обов'язків за бюджетними зобов'язаннями тих управлінь та відділів виконавчих органів районних у місті Києві рад, функції яких їм передаються згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 03.12.2010 за №1057 "Про затвердження рекомендаційного переліку управлінь відділів, інших структурних підрозділів та граничної чисельності працівників районних в місті Києві державних адміністрацій" та положеннями про ці управління та відділи, затвердженими в установленому порядку.

Наведене свідчить про те, правонаступництво управлінь та відділів районних в місті Києві державних адміністрацій, яким передані функції ліквідованих управлінь та відділів виконавчих органів районних у місті Києві рад, передбачено за бюджетними зобов'язаннями.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували би віднесення зобов'язання з утримання Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією спірної артезіанської свердловини до бюджетного зобов'язання, у зв'язку з чим позивач у даному випадку не є правонаступником вказаної адміністрації.

Рішенням Київської міської ради "Про окремі питання організації управління районами в м. Києві" №183/4995 від 28.10.2010 було вирішено віднести до сфери управління районних в м. Києві державних адміністрацій, утворених відповідно до пункту 1 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №787 від 30.09.2010, майно підприємств, організацій та установ, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад районів у місті Києві та забезпечують життєдіяльність відповідної адміністративно-територіальної одиниці у сферах житлово-комунального господарства, освіти і науки, культури, фізичної культури і спорту, охорони здоров'я, без права розпорядження.

Натомість належні та допустимі докази передачі спірної артезіанської свердловини до сфери управління позивача ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

В матеріалах справи наявна відповідь позивача №107-12/6685 від 13.09.2017 на запит відповідача (том справи - 1, аркуші справи - 74-75), в якому зазначено про те, що позивач не є правонаступником Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, а інформація про балансоутримувача спірної артезіанської свердловини у позивача відсутня.

Окрім того, на запит суду Департамент комунальної власності м. Києва в листі №062/06/90-9979 від 18.10.2017 (том справи - 1, аркуш справи - 90) повідомив про відсутність інформації щодо балансоутримувачів артезіанських свердловин, трансформаторної підстанції та інженерних мереж на вул. Чалого в с. Катеринівка Святошинського району, оскільки вони не є об'єктами комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Вищевказаними обставинами спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що місцевим господарським судом не з'ясовувалося питання про передачу артезіанських свердловин в с. Катеринівка на баланс певного суб'єкта господарювання, а також про те, що вказаний об'єкт є комунальною власністю територіальної громади м. Києва.

Згідно з положеннями п.п.1.2, 10.2 ПКЕЕ споживачем електричної енергії є юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору. Споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

За результатами перегляду даної справи було встановлено, що позивач не є власником (балансоутримувачем) спірної артезіанської свердловини у с. Катеринівка (вул. Чалого) та безпосередньо не використовує для власних потреб електроенергію за цією адресою. Тобто в даному конкретному випадку позивач не є споживачем у розумінні ПКЕЕ.

Зважаючи на вищенаведені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач не може нести відповідальність за виявлені відповідачем порушення ПКЕЕ у вигляді самовільного підключення струмоприймачів до електромереж відповідача з метою безоблікового споживання електроенергії, оскільки вказані порушення не були допущені позивачем, який, як уже зазначалося вище, не є ані власником спірної артезіанської свердловини, ані споживачем електроенергії.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що відповідальність споживача електроенергії наступає виключно за умови порушення ним договору або законодавства України, а відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення ПКЕЕ, правові підстави для нарахування позивачу заборгованості за безобліково спожиту електроенергію в розмірі 261 243,66 грн. за рішенням комісії по розгляду Акту про порушення ПКЕЕ №51319 від 19.05.2017, оформленого протоколом №945 від 06.06.2017, відсутні.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані до матеріалів справи докази та пояснення сторін свідчать про обґрунтованість вимог позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 269, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 у справі №910/10552/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 у справі №910/10552/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10552/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова

Повний текст постанови складено 07.02.2018