ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2018 р. Справа № 922/2929/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В. І. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПрАТ "СК "Провідна" (вх.№3874Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 27.11.2017 у справі №922/2929/17 (повний текст складено 04.12.2017 суддею Сальніковою Г.І. в приміщенні зазначеного суду)

за позовом ПрАТ "Страхова компанія "Провідна", м. Київ
до ТОВ "Готель Кірофф", м. Харків третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", м. Київ
про стягнення 18254,48 грн.
ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2017 приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна", м. Київ (позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Кірофф", м. Харків, в якому просило стягнути з відповідача суму відшкодування в розмірі 18254,48 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.10.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія", м. Київ.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.11.2017 у справі № 922/2929/17 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Готель Кірофф" (61001, м. Харків, вул. Кірова, 14-А, ) на користь ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ) - 1000,00 грн. суми відшкодування та 87,64 грн. судового збору.

В решті позову відмовлено.

ПрАТ "СК "Провідна" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення були порушені приписи ст. 993, 1166, 1172, 1187, 1191, 1194 ЦК України, оскільки на момент вчинення ДТП ОСОБА_1 працював в ТОВ «Готель Кірофф», в звязку з цим, позивач і звернувся до суду з позовом про стягнення в порядку регресу різниці між виплаченим страховим відшкодуванням з боку ПрАТ «УПСК» та реальними збитками позивача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "СК "Провідна" на рішення господарського суду Харківської області від 27.11.2017 у справі №922/2929/17 та запропоновано відповідачу та третій особі надати суду відзиви на апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 263 ГПК України, а також докази надсилання (надання) копій відзивів та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Станом на 15.01.2018 третя особа відзиву на апеляційну скаргу не надала.

Відповідач - ТОВ "ГОТЕЛЬ КІРОФФ" 12.01.18 за вх. № 356 надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 призначено розгляд справи на 29.01.20118 без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення частковому скасуванню із прийняття нового рішення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, між позивачем - приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" (страховик) та приватним акціонерним товариством "МТС Україна" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією автотранспортних засобів №06/0670450/9069/15 від 01.05.2015 (далі - договір страхування) (т. 1 а.с. 10-22), відповідно до умов якого, страховик (позивач) прийняв на себе зобовязання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль).

04.03.2016 року близько 12-30 год. у місті Харкові по вул. Багалія (Фрунзе) буд. 6 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Fiat Doblo, державний номер НОМЕР_2, який знаходився під керуванням ОСОБА_1 та Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 (застрахований позивачем автомобіль).

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_1 (застрахований позивачем автомобіль) отримав механічні пошкодження відповідно до довідки ДАІ (а.с. 30) та акту огляду пошкодженого ТЗ від 09.03.2016 року (т. 1 а.с. 28, 29).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, у зв'язку із чим, згідно з вимогами ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винуватця було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення під час ДТП постановою Київським районним судом м. Харкова від 04.04.2016 по справі № 640/4513/16-п (а.с. 31).

Позивач зазначив, що потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, складала 29058,24 грн.

Так, позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілому, про що позивачем надано до матеріалів справи платіжні доручення про сплату страхового відшкодування № 0021380 від 17.05.2016 та № 0024285 від 03.06.2016 (а.с. 38, 39 т. 1) з відповідними рахунками на оплату: № 25 від 17.03.2016 та № 46 від 30.05.2016 (а.с. 32, 33 т 1).

Як вбачається з Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 88400188, що автомобіль Fiat Doblo, державний номер НОМЕР_2, який знаходився під керуванням ОСОБА_1 належить відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Готель Кірофф".

Одночасно, між відповідачем та третьою особою - приватним акціонерним товариством "Українська пожежно - страхова компанія" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/9208053 (далі - поліс). Франшиза за вказаним полісом АІ/9208053 складає 1000,00 грн.

Таким чином, позивачем наголошено про те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Fiat Doblo, державний номер НОМЕР_2, який знаходився під керуванням ОСОБА_1 на момент ДТП застрахована у ПрАТ "Українська пожежно - страхова компанія".

29.06.2016 позивач звернувся до - Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно - страхова компанія" з претензією на суму сплаченого страхового відшкодування.

Також позивачем наголошено про те, що за наслідками розгляду зазначеної претензії, 23.08.2016 приватне акціонерне товариство "Українська пожежно - страхова компанія" здійснило часткову виплату страхового відшкодування на рахунок позивача у розмірі 10803,76 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що у останнього виникло право регресної вимоги до ОСОБА_1 як винуватця ДТП.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Між сторонами спору існує спір щодо стягнення відшкодування шкоди, а зобовязання має характер деліктного.

Тому для справедливого і законного вирішення даного спору колегія суддів повинна визначити розмір спричиненої шкоди, якій підлягає відшкодуванню на користь потерпілого чи особи, яка замінила сторону кредитора у деліктному зобовязанні.

Щодо цього розміру між сторонами існує спір, в якому позивач вважає необхідним стягнути вартість відновлюваного ремонту, а відповідач вважає, що розмір шкоди дорівнює вартості відновлюваного ремонту із урахуванням коефіцієнту зносу ТЗ.

Колегія суддів в своїх висновках опирається на приписи ст. 453 ЦК України та абз. 4 п. 9 розяснення Постанови ПВСУ №6 від 27.03.1992 із змінами і доповненнями, де зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За таких умов, враховуючи, що у даному спорі стягується розмір шкоді у вигляді вартості відновлюваного ремонту, а не вартість пошкодженої речі, заперечення відповідача щодо необхідності застосування коефіцієнту зношення авто не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Таке тлумачення закону не суперечить спеціальному законодавству про страхування, оскільки таке законодавство обмежує тільки розмір відшкодування страхової компанії, а не особи, яка спричинила шкоду.

Так, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон України № 1961-ІV) регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, згідно з п. 2.1. ст. 2 Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Обсяг прав, які набуває страховик, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, передбачений ст. 993 ЦК України, якою встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Зміст даної статті дублює положення ст. 27 Закону України від 07.03.1996, № 85/96-ВР Про страхування, і визначає можливість виникнення у страховика права регресу до заподіювача в межах деліктного зобовязання.

Відповідальність страховика полягає у виконанні обов'язку відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником, у межах страхових сум.

Встановлюючи межі відшкодування шкоди, Закон України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначає порядок визначення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню саме страховиком особи, що її заподіяла. Обмежень щодо стягнення шкоди з самої особи, яка спричинила шкоду, закон не містить.

У відповідності до ст. 29 Закону України № 1961-ІV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, пошкодженого ДТП з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, з огляду на те, що шкода, спричинена ДТП, визначається з урахуванням зносу, приватне акціонерне товариство "Українська пожежно - страхова компанія" звернулось до аварійного комісара для отримання розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до додатку до справи № МК0677_2919_16 коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_3 становить 0,6708.

При цьому, сума страхового відшкодування була розрахована на підставі отриманих від позивача рахунків та додатку до справи № МК0677_2919_16 наступним чином: 3336 грн. + 25722,24 грн. * (1-0,6708) - 1 000 грн. (франшиза) = 10 803,76 грн.

Таким чином, приватне акціонерне товариство "Українська пожежно - страхова компанія", як страховик за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до приписів спеціального Закону, виконало обовязок в межах своєї відповідальності відшкодувати завдану його страхувальником шкоду, обраховану відповідно до приписів Закону України № 1961-IV, тобто з урахуванням зносу та за мінусом франшизи.

Цей обовязок страховою компанією відповідача - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виконано в повному обсязі, в розмірі 10 803, 76 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди і отриманим ним страховим відшкодуванням підлягає стягненню з відповідача.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову у розмірі 18254,48 грн., який включає в себе 1000,00 грн. суми франшизи, яка повинна бути сплачена відповідачем згідно п. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та 17254,48 грн. відшкодування шкоди, спричиненої майну потерпілого.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що висновки суду про необґрунтованість позовних вимог ґрунтуються на неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду частковому скасуванню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат колегія суддів керується положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПрАТ "СК "Провідна" на рішення господарського суду Харківської області від 27.11.2017 у справі №922/2929/17 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.11.2017 у справі №922/2929/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення 17254,48 грн. та в цій частині прийняти нове, яким в позов задовольнити.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 27.11.2017 у справі №922/2929/17 залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Кірофф" (61001, м. Харків, вул. Кірова, 14-А, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ) 17254,48 грн. суми відшкодування шкоди.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Готель Кірофф" (61001, м. Харків, вул. Кірова, 14-А, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ) 1760,00 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 05.02.2018.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.