ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" лютого 2018 р. Справа № 903/563/14

за скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" від 15.01.2018р. на дії заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязані з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р.

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", м. Луцьк

до відповідача: Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат", м. Луцьк

про стягнення 5 716 122 грн. 72 коп.

Суддя Войціховський В.А.

Секретар судового засідання Сердюкова А.О.

за участю представників:

ОСОБА_2-провідний юрисконсульт відділу претензійно-позовної роботи юридичного управління ДП "Укрспирт" (дов. від 17.01.2018р. №17-01/12);

ОСОБА_3-представник ПАТ "Західінкомбанк" (дов. від 02.01.2018р. №04/1-19);

ОСОБА_4 - заступник начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (дов. від 02.01.2018р. №13-1-8/29).

Суть скарги: 22.01.2018р. на адресу господарського суду Волинської області надійшла скарга Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" від 15.01.2018р. на дії заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязані з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р.

У вказаній скарзі скаржник просить визнати незаконними та скасувати постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р., а також скасувати акт опису й арешту майна ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" від 20.11.2014р.

В обґрунтування даної скарги зазначає, що спірні постанови та акт порушують права та інтереси Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", оскільки арештоване майно перебуває на його балансі та він може набути право власності на арештовані транспортні засоби за наслідками приєднання боржника до скаржника.

Також скаржником при поданні скарги було заявлене клопотання про поновлення пропущеного при зверненні до суду із скаргою процесуального строку.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 23.01.2018р. скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" було прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 01.02.2018 року.

30.01.2018р. до початку розгляду скарги по суті на адресу суду від ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" надійшли письмові пояснення, підписані Головою комісії з реорганізації ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" ОСОБА_5 на скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з долученою до них копією Положення про Луцьке місце провадження діяльності та зберігання спирту Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", що розташоване за адресою: вул. Ковельська, 67, м. Луцьк, Волинська обл., яке затверджене Наказом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" 29.08.2011р. №339.

В судовому засіданні 01.02.2018р. представник ПАТ "Західінкомбанк" звернувся до суду з клопотанням від 01.02.2018р. №181-19 про оголошення в судовому засіданні перерви для надання можливості представити суду пояснення щодо скарги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з огляду на ненадходження відповідної скарги на адресу банку.

Ухвалою суду від 01.02.2018р. було відкладено розгляд скарги на 07.02.2018р.

У визначений ухвалою суду від 01.02.2018р. день та час в судове засідання зявились представники ДП "Укрспирт", ПАТ "Західінкомбанк" та ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Також в засідання суду зявився представник Селянського фермерського господарства "Дєдов" адвокат ОСОБА_6.

Боржником (ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат") не було направлено в судове засідання свого представника, хоча про день та час розгляду скарги в суді сторона повідомлялась належним чином.

Присутній в судовому засіданні 07.02.2018р. представник Селянського фермерського господарства "Дєдов" адвокат ОСОБА_6 до початку розгляду скарги по суті звернувся до суду із заявою, в якій посилаючись на ст.50 ГПК України та з огляду на те, що рішення суду при розгляді скарги може вплинути на права СФГ "Дєдов", просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні особи, дії якої оскаржуються Селянське фермерське господарство "Дєдов".

При цьому, до матеріалів скарги заявником долучено копію акту про проведені електронні торги ВП №44841228 від 09.01.2018р. з якого вбачається, що 21.12.2017р. проведено електронні торги з реалізації майна: КАМАЗ 45143-013-15, (2007), оранжевий, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить Державному підприємству "Луцький спиртогорілчаний комбінат"; переможцем визнано СФГ "Дєдов".

В судовому засіданні представник ДП "Укрспирт" з приводу відповідної заяви та залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні особи, дії якої оскаржуються СФГ "Дєдов" заперечив, з огляду на її безпідставність.

Присутні в засіданні суду представники ПАТ "Західінкомбанк" та ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області просять суд заяву щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні особи, дії якої оскаржуються СФГ "Дєдов" задовольнити.

Ухвалою суду від 07.02.2018р. в задоволенні заяви Селянського фермерського господарства "Дєдов" про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні особи, дії якої оскаржуються було відмовлено.

Представник скаржника в судовому засіданні 07.02.2018р. посилаючись на скаргу, заперечення на клопотання ВДВС про залишення скарги без розгляду від 06.02.2018р. та письмові пояснення щодо структури спиртової галузі України від 05.02.2018р. підтримав подану ним скаргу та просить суд її задовольнити.

В обґрунтування скарги повідомляє, що Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості" утворено ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, а ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт".

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" з 07.12.2010р. перебуває в стані припинення.

ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" є правонаступником ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", процедура реорганізації на даний час триває.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості" транспортні засоби ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" актом від 01.07.2011р. №1 передані з балансу ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" на баланс Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт".

Зауважує, що станом на даний час транспортні засоби, включені в акт опису й арешту майна від 20.11.2014р., зареєстровані за ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", оскільки існують перешкоди у проведенні перереєстрації транспортних засобів, а саме арешт державної виконавчої служби.

Засвідчує, що враховуючи, що звернення стягнення на майно полягає також в його арешті, то накладення постановою від 25.09.2014р. ВП №44841228 арешту на все майно ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є порушенням статей 1, 2 ЗУ "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", оскільки такою постановою також накладений арешт (звернено стягнення) на всі обєкти рухомого та нерухомого майна та всі інші основні засоби виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності.

Водночас, вказує, що акт від 20.11.2014р. опису та арешту майна ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" складений з порушенням ст. ст. 1, 2 ЗУ "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", оскільки даним актом було накладено арешт (звернено стягнення) на транспортні засоби, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами.

Щодо структури спиртової галузі України зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1996р. №701 "Про вдосконалення управління підприємствами спиртової та лікеро-горілчаної промисловості", було створено ОСОБА_7 концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, який був єдиним виробничо-господарським комплексом, що входить до системи Укрхарчпрому (наразі-Міністерства аграрної політики та продовольства України). До складу Концерну входять обласні державні обєднання і підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, засновані на державній формі власності згідно з додатком №2, в т.ч. і Луцький спиртогорілчаний комбінат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості" ліквідовано ОСОБА_7 концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт"). ОСОБА_7 підприємство "Укрспирт" є правонаступником Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт").

Відтак, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672, ДП "Укрспирт" утворюється на базі майна Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт"), державних підприємств і обєднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, реорганізації державних підприємств і обєднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства, згідно з додатками №1 і №2 шляхом приєднання до Державного підприємства "Укрспирт" та шляхом виділу майна, з використанням якого виготовляється підакцизна продукція, і передачі такого майна до Державного підприємства "Укрспирт".

Однак, здійснення консолідації 78 заводів галузі без зупинення виробничого циклу в одне централізоване підприємство- ДП "Укрспирт" потребує значної кількості ресурсів та часу. Саме тому, реорганізація відбувається в порядку черги.

Наразі ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" передає майно згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672 на користь ДП "Укрспирт", а арештоване майно за спірною постановою вже передане на користь ДП "Укрспирт" згідно акту №1 приймання-передачі основних засобів від 01.07.2011р.

Крім того, скаржник просить поновити Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" пропущений процесуальний строк для оскарження до господарського суду дій заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязаних з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р.

В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник зазначає, що про арешт майна ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" та фактичні обставини щодо підстав такого арешту ДП "Укрспирт" стало відомо 21.12.2017р. у звязку з надходженням листа ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" від 21.12.2017р. №01001-171221 за підписом голови комісії з реорганізації ОСОБА_5

При цьому, скаржник засвідчує, що ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" не є стороною виконавчого провадження ВП №44841228 від 25.09.2014р. з виконання наказу господарського суду Волинської області від 07.08.2014р. №903/563/14-1 про стягнення з ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" 5 000 276,00грн. на користь ПАТ "Західінкомбанк", в звязку з чим будь-які рішення державного виконавця по даному виконавчому провадженню на адресу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" не надходили.

Присутній в судовому засіданні представник стягувача посилаючись на обставини, викладені у відзиві від 05.02.2018р. №185-19, просить залишити скаргу без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, як таку, що підписана особою, яка не має права підписувати її, оскільки ДП "Укрспирт" не є стороною виконавчого провадження №44841228, а відтак, захист своїх інтересів може здійснити виключно у інший, ніж передбачений ст. 339 ГПК України спосіб, зокрема у позовному провадженні.

Зазначає, що враховуючи, що скаржником не додано копії передавального акту, а доданий до скарги акт №1 приймання передачі основних засобів від 01.07.2011р. не є таким, оскільки не містить відомостей зазначених в ст.107 ЦК України, а також з доданого до скарги витягу з ЄДР від 19.09.2017р. не вбачається наявність запису про те, що ДП "Укрспирт" є правонаступником ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", скаржник в розумінні чинного на сьогоднішній день законодавства не є правонаступником ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат".

Вказує, що статтею 74 ГК України визначено, що державне комерційне підприємство (яким є ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат") є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими Законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Таке ж положення містить і ст. 219 ГК України.

Отже, державний виконавець правомірно виніс оскаржувані постанови арештувавши майно ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" для примусового виконання рішення суду, про стягнення кредитної заборгованості на користь ПАТ "Західінкомбанк", наклавши арешт на майно ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", у відповідності до вимог ЗУ "Про виконавче провадження".

Зауважує, що як на підставу своїх вимог, скаржник посилається на судову практику, зокрема на постанову ВГСУ від 15.03.2017 року у справі №911/4057/15, де судом здійснено висновок про неможливість арешту майна підприємств, які внесені до "Переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави".

До даного переліку включене лише ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро- горілчаної промисловості "Укрспирт", яке, на сьогодні, не набуло статусу правонаступника ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат".

Засвідчує, що посилання скаржника на ст.2 ЗУ "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", як на підставу для скасування постанов про арешт майна боржника у ВП №44841228, також є безпідставним, оскільки накладення арешту на майно боржника не є відчуженням такого майна, а є лише способом забезпечення реального виконання рішення (ст.57 ЗУ "Про виконавче провадження" в редакції на день винесення оскаржуваних постанов), що полягає в обмеженні боржника у праві розпорядження арештованим майном. Зазначеним законом не обмежено право накладати арешт на майно державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, а тому його положення не можуть бути використані під час розгляду судом даної скарги, оскільки регулюють інші правовідносини.

Присутній в судовому засіданні заступник начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з посиланням на клопотання №04-35/356 від 31.01.2018р. просить суд залишити скаргу без розгляду, як таку, що подана після закінчення процесуальних строків.

В обґрунтування позиції зазначає, що твердження скаржника про те, що він дізнався про існуюче виконавче провадження та про накладення арештів 21.12.2017р. не відповідає дійсності, оскільки ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" підпорядковане Державному концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт") та вся кореспонденція надсилалась боржнику ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, 67, за цією ж адресою здійснює свою діяльність ДП "Укрспирт", що підтверджується листами №924 від 17.11.2014р. та №231 від 18.07.2016р. ДП "Укрспирт", в яких вказано, що Луцьке МПД ДП "Укрспирт" знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, 67, з яких вбачається що скаржнику було відомо про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат".

Крім того, вказує, що описані транспортні засоби згідно акту опису та арешту майна від 20.11.2014р. передані на відповідальне зберігання особі, яка перебувала та перебуває в трудових відносинах з ДП "Укрспирт".

При цьому, учасником провадження до матеріалів справи долучаються копії супровідних листів від 25.09.2014р. №04-32/5672, від 25.09.2014р. №04-32/5673, постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №44841228 від 25.09.2014р., про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44841228 від 25.09.2014р., рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 11.10.2014р., акту опису та арешту майна від 20.11.2014р., листів від 17.11.2014р. №924, від 18.07.2016р. №231 та довіреності від 02.01.2018р. №13-1-8/29.

Водночас, ВДВС було надано суду відзив вих.№04-35/358 від 31.01.2018р. на скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про відмову в задоволенні даної скарги з огляду на наступне:

На виконанні у ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 44841228, боржником по якому є ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" по примусовому виконанню наказу господарського суду Волинської області № 903/563/14-1 від 07.08.2014р. про стягнення з ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" на користь ПАТ "Західінкомбанк" 3940844,54грн. основної заборгованості, 1058942,47грн. боргу по сплаті процентів за користування кредитом та 488,49грн. пені, нарахованої за прострочення сплати процентів за користування кредитом, а всього 5 000 275,50грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесені державним виконавцем 25.09.2014р.

Згідно наявних баз даних УДАІ МВС України у Волинській області (відповідь № 11/6037 від 29.10.2014р.) транспортні засоби, щодо яких розглядається спір, зареєстровані за боржником. Крім того, на них накладено арешт та 20.11.2014р. складено акт опису та арешт майна боржника, в тому числі описано: КАМАЗ 45143-013-15, (2007), оранжевий, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ТОYОТА САМRY, (2002), чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2.

З огляду на вищевикладене, транспортні засоби, що зареєстровані та належать ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", не могли бути передані на баланс ДП "Укрспирт".

У своїй скарзі скаржник зазначає, що відповідно до Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Однак, для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами.

Оскільки, ОСОБА_7 підприємство "Луцький спиртогорілчаний комбінат" перебуває в стані припинення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та не здійснює виробничої діяльності, то дія мораторію на реалізацію його майна не поширюється.

Боржник- ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" в письмових поясненнях від 30.01.2018р. за підписом Голови комісії з реорганізації ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" ОСОБА_5 вказав, що у відповідності до п. 1.1. Статуту ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 02.09.20009р. №632, ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державним підприємством, яке засновано на основі державної власності і входить до складу Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, та входить до сфери управління Міністерства аграрної політики України і є підзвітним йому, а п. 5.1. Статуту встановлено, що майно ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

28 липня 2010 року Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості" № 672 було постановлено ліквідувати ОСОБА_7 концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості та утворити ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт".

На базі майна Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, на виконання вищевказаної постанови була проведена реорганізація ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" шляхом приєднання до ДП "Укрспирт" наказом якого від 29 серпня 2011 року №339, було створено Луцьке місце провадження діяльності та зберігання спирту Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" за адресою: вул. Ковельська, 67, м. Луцьк, Волинська область, і затверджено Положення про Луцьке місце провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", у якому п.1 розділу 1 "Загальні положення" визначається, що: "місце провадження діяльності та зберігання спирту (далі - МПД) с структурним підрозділом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - Підприємство), на території якого Підприємство здійснює частину своєї господарської діяльності". Згідно п. 1. розділу II. "Задачі" вищевказаного Положення, основними завданнями діяльності МПД є участь в процесі виготовлення спирту етилового, спиртовмісних речовин, харчових продуктів, а також іншої продукції та надання послуг.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про ведення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державного підприємства.

Вимогами ст. 2 Закону України "Про ведення мораторію на примусову реалізацію майна" під примусовою реалізацією майна підприємства розуміється відчуження обєктів нерухомого майна підприємств та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішенням, що підлягають виконанню ОСОБА_7 виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у звязку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобовязань боржника з перерахування фондам загальнообовязкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Звернув увагу, що Конституційний Суд України у п. 3.3 рішення від 10.06.2003 р. у справі № 1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) розяснив, що за змістом ст. 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж обєктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Згідно з ч. 2 ст. 181 ЦК України, рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

У визначенні основних засобів необхідно керуватись положеннями (стандартом) бухгалтерського обліку № 7 "Основні засоби", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000р. № 92, яким визначено засади формування в бухгалтерському обліку підприємства інформації про основні засоби, необоротні матеріальні активи та не завершені капітальні інвестиції.

01.07.2011р. на виконання Постанови КМУ від 28.07.2010р. № 672 усі транспортні засоби та інше рухоме майно, що перебувало на балансі ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" було передано на підставі ОСОБА_1 приймання-передачі основних засобів №1 на баланс Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт". У відповідності до оборотно-сальдової відомості по рахунку 105, Луцького МПД ДП "Укрспирт", транспортні засоби та інше рухоме майно на яке накладено арешт та з приводу якого була подана Заявка по ВП № 44841228, в бухгалтерському обліку класифікуються, як основні засоби та є необоротними активами підприємства.

Луцькому МПД ДП "Укрспирт", у межах здійснення господарської діяльності, для безперервного процесу виробництва, з метою виконання всіх робіт в суворій відповідності з технічними умовами і стандартами, під час виготовлення спирту етилового, спиртовмісних речовин не можливо обійтися без використання транспортних засобів та іншого рухомого майна, автомобілі забезпечують подачу (перевезення) зерна зі складу сировини на виробництво, вивезення сміття з території підприємства, доставку великогабаритних вантажів, постачання товарно-матеріальних цінностей та забезпечують виконання інших потреб які виникають в процесі виробництва.

24.06.2015р. Верховний Суд України прийняв постанову у справі № 914/2062/14, якою встановив, що фактичне використання чи не використання цього майна у господарській діяльності підприємства в силу Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" не має визначального значення.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження обєктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа відповідно до п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Суд, розглянувши клопотання представника скаржника щодо поновлення Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" пропущеного строку для оскарження до господарського суду дій заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязаних з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р. вважає за можливе його задовольнити, з огляду на наступне:

Частиною 1 ст. 119 ГПК України визначається, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 зазначеної статті вбачається, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Статтею 341 ГПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_3 України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним встановленим переліком обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, в кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин оцінює доводи і надані в обґрунтування заяви докази, та робить мотивований висновок щодо поважності причин пропуску строку.

При цьому, судом встановлено, що про наявність арештів та заборон на майно ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" ДП "Укрспирт" стало відомо 21.12.2017р. в звязку з надходженням листа ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" за підписом Голови комісії з реорганізації ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" ОСОБА_5 від 21.12.2017р. №01001-171221, в результаті чого ДП "Укрспирт" звернулось до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "Західінкомбанк" про скасування постанови від 25.09.2014р. ВП №44841228 про арешт майна боржника та акту опису й арешту майна боржника від 20.11.2014р.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.01.2018р. у справі №803/2/18 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_7 підприємство "Луцький спиртогорілчаний комбінат", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 акціонерне товариство "Західінкобанк" про скасування постанови та акта відмовлено, в звязку з чим 16.01.2018р. ОСОБА_7 підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" було надіслано на адресу господарського суду Волинської області відповідну скаргу від 15.01.2018р. на дії заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязані з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р., яка надійшла до суду 22.01.2018р.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до пунктів 10.1., 10.2. Статуту ДП "Укрспирт" управління підприємством здійснюється відповідно до цього Статуту та чинного законодавства. Управління підприємством здійснюється його генеральним директором, який призначається Уповноваженим органом управління шляхом укладення з ним контракту.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт": станом на 17.11.2014р., керівником підприємства та його підписантом є ОСОБА_9; станом на 18.07.2016р. керівником підприємства є ОСОБА_10, а підписантом-Блескун ОСОБА_11. Відтак, з наведених витягів вбачається, що ОСОБА_12 не був підписантом, уповноваженим ДП "Укрспирт" діяти як керівник ДП "Укрспирт".

Також, не знаходять свого підтвердження і посилання органу ДВС на те, що ДП "Укрспирт" зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак отримувало всі повідомлення в рамках виконавчого провадження №44841228, оскільки з наведених Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що адресою місцезнаходження Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" є: Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16.

Доказів в підтвердження повідомлення в рамках виконавчого провадження №44841228 ДП "Укрспирт" за вказаною у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою суду не надано.

Відтак, враховуючи наведені правові норми, викладені скаржником обставини пропуску, зважаючи на невеликий проміжок часу з пропуску строку на оскарження дій заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязаних з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р. (а саме з 21.12.2017р. по 16.01.2018р.) та з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 341 ГПК України, та для захисту прав і охоронюваних законом інтересів сторін суд вважає можливим поновити пропущений строк на оскарження дій заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязаних з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р.

Заслухавши пояснення представників скаржника, стягувача та ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області , дослідивши матеріали справи, скарги та додатково надані документи, господарський суд,-

встановив:

Рішенням господарського суду Волинської області від 28.07.2014р. у справі №903/563/14 позов Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" про стягнення 5 716 122 грн. 72 коп. задоволено частково та постановлено стягнути з Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" 3 940 844,54 грн. основної заборгованості, 1 058 942,47 грн. боргу по сплаті процентів за користування кредитом та 488,49 грн. пені, нарахованої за прострочення сплати процентів за користування кредитом, а всього 5 000 275,50 грн.

На примусове виконання рішення господарського суду Волинської області від 28.07.2014р. у справі №903/563/14 господарським судом було видано наказ від 07.08.2014р. №903/563/14-1, який, в подальшому, був предявлений ПАТ "Західінкомбанк" до примусового виконання до ОСОБА_1 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконання судових рішень здійснюється виконавчою службою у відповідності до вимог ЗУ "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012року № 512/5.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". ОСОБА_13 нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження, згідно ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", здійснюється, з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що згідно постанови ОСОБА_1 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області виконавче провадження №44841228 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області №903/563/14-1 від 07.08.2014р. було відкрито органом державної виконавчої служби 25 вересня 2014 року. Цією ж датою заступником начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області було винесено також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої було накладено арешт на все майно, в межах суми боргу, що належить боржнику-ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" у межах суми звернення стягнення-5 000 275,50грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" лише в межах суми боргу.

Водночас, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 04.11.2014р. заступником начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області було винесено постанову ВП №44841228 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, в межах суми боргу, що належить боржнику-ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" у межах суми звернення стягнення-5 000 275,50грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" лише в межах суми боргу.

Крім цього, при примусовому виконанні наказу господарського суду Волинської області №903/563/14-1 від 07.08.2014р., 20.11.2014р. заступником начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області було складено акт опису та арешту майна - ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", згідно якого було описано, накладено арешт та оголошено заборону на розпорядження таким майном: ПР НЕФАЗ 8560-1202, (2007), оранжевий, реєстраційний номер НОМЕР_3; КАМАЗ 45143-013-15, (2007), оранжевий, реєстраційний номер НОМЕР_1; ГАЗ 3307 СПГ, (2008), білий, реєстраційний номер НОМЕР_4; ГАЗ 3307 СПГ, (2008), білий, реєстраційний номер НОМЕР_5; ЗИЛ-ММЗ 554, (1987), синій, реєстраційний номер НОМЕР_6; ЗИЛ-ММЗ 4502, (1991), синій, реєстраційний номер НОМЕР_7; ГАЗ-САЗ 3507, (1989), синій, АС 1779 АА; ГАЗ 3307, (1991), синій, реєстраційний номер НОМЕР_8; ЗИЛ 442160, (2003), білий, реєстраційний номер АС 4535 АО; ЗИЛ-ММЗ 4502, (1990), зелений, реєстраційний номер НОМЕР_9; ГАЗ 53, (1990), зелений, реєстраційний номер НОМЕР_10; ГАЗ 3307, (2008), білий, реєстраційний номер НОМЕР_11; ГАЗ 3307, (2008), білий, реєстраційний номер НОМЕР_12; ВАЗ 21213, (1998), білий, реєстраційний номер НОМЕР_13; ТОYОТА CARINA, (1996), синій, реєстраційний номер НОМЕР_14; VOLKSWAGEN TRANSPORT, (1998), білий, реєстраційний номер НОМЕР_15; OPEL VECTRA, (2003), чорний, реєстраційний номер НОМЕР_16; ТОYОТА CAМRI, (2002), чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2; OPEL OMEGA, (2000), синій, реєстраційний номер НОМЕР_17; ГБК 819, (1986), зелений, реєстраційний номер НОМЕР_18; ЗИЛ 133 ГЯ, (1989), синій, реєстраційний номер НОМЕР_19; АВД ЗИЛ 5301, (1999), білий, реєстраційний номер НОМЕР_20; РАФ 220301, (1989), синій, реєстраційний номер НОМЕР_21; KRONE, (1993), синій, реєстраційний номер НОМЕР_22; МАЗ 64221, (1995), бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_23; ОДАЗ 794, (1982), сірий, реєстраційний номер НОМЕР_24; ВЦПП 7, (1971), зелений, реєстраційний номер НОМЕР_25; трактор колісний, марка машини ЮМЗ-6АКЛ, заводський номер 785785, номер двигуна 2Л2532, 1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_26; причіп, марка машини 2ПТС-4, заводський номер б/н, 1981 року випуску; номерний знак ВШ 1091.

15.12.2017р. набрав чинності ОСОБА_13 України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 341 ГПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У відповідності до ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Статтею 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Водночас, згідно ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом, а тому суд вважає, що твердження стягувача щодо необхідності залишення даної скарги без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, як такої, що підписана особою, яка не має права підписувати її, оскільки ДП "Укрспирт" не є стороною виконавчого провадження №44841228, а відтак, захист своїх інтересів може здійснити виключно у інший, ніж передбачений ст. 339 ГПК України спосіб, зокрема у позовному провадженні, суперечить Закону та є безпідставним.

Приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно п.6 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

У відповідно до ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення спірних постанов), яка кореспондується зі ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент розгляду скарги судом) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Статтею 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваних постанов), яка, кореспондується зі ст. 56 цього ж закону (в редакції чинній на момент розгляду скарги) передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть ОСОБА_7 реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту. Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обов'язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання установам Національного банку України, які зобов'язані прийняти їх на безоплатній основі. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. Під час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника арешт поширюється на усі поточні рахунки боржника, у тому числі ті, що будуть відкриті боржником після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна.

Отже, накладення арешту на майно боржника, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, є заходом примусового виконання рішення, направленим на забезпечення його реального виконання, при вжитті якого державний виконавець має діяти з повним дотриманням відповідної процедури, зокрема, з обовязковим врахуванням того, що на певне майно згідно із Законом не може бути накладено стягнення.

Так, статтею 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" від 29.11.2001р. №2864-III встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Згідно із ст. 2 вищевказаного закону для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке

відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню ОСОБА_7 виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

ОСОБА_13, як про це зазначено в його преамбулі, спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Конституційний Суд України в абзаці 2 пункту 3.6 мотивувальної частини рішення від 10.06.2003 р. у справі N 1-11/2003 зазначив, що ОСОБА_13 не порушує конституційної вимоги обов'язковості судових рішень. Рішення судів про примусове відчуження майна підприємств, ухвалені до і після прийняття Закону, ним не скасовуються, вони залишаються в силі, а їх виконання призупиняється до вдосконалення механізму примусової реалізації майна. Тобто Законом встановлюється подовжений на цей період строк їх виконання.

Отже, Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на примусове відчуження майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків. При цьому, вказана заборона поширюється також і на випадки відчуження майна, шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню ОСОБА_7 виконавчою службою.

У відповідності до п. 1.1. Статуту Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" (нова редакція), що затверджений наказом Державного департаменту продовольства 16.12.2005р. за №144, ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державним підприємством, яке засноване на державній власності і підпорядковане Державному концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт"), Державному департаменту продовольства.

Згідно п. 3.5. Статуту виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображена в самостійному балансі підприємства, становлять майно підприємства, яке є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_7 підприємство "Луцький спиртогорілчаний комбінат" є державним підприємством, частка держави у статному капіталі якого становить 100%.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1996р. №701 "Про вдосконалення управління підприємствами спиртової та лікеро-горілчаної промисловості", було створено ОСОБА_7 концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, який був єдиним виробничо-господарським комплексом, що входить до системи Укрхарчпрому (наразі-Міністерства аграрної політики). До складу Концерну входять обласні державні обєднання і підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, засновані на державній формі власності згідно з додатком №2, в т.ч. і Луцький спиртогорілчаний комбінат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості" ліквідовано ОСОБА_7 концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт"). ОСОБА_7 підприємство "Укрспирт" є правонаступником Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт").

Відтак, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672, ДП "Укрспирт" утворюється на базі майна Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт"), державних підприємств і обєднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, реорганізації державних підприємств і обєднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства, згідно з додатками №1 і №2 шляхом приєднання до Державного підприємства "Укрспирт" та шляхом виділу майна, з використанням якого виготовляється підакцизна продукція, і передачі такого майна до Державного підприємства "Укрспирт". Отже, цією Постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672 утворено ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, а ОСОБА_7 підприємство "Луцький спиртогорілчаний комбінат" реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства "Укрспирт".

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" з 07.12.2010р. перебуває в стані припинення.

Як випливає із наданих представником скаржника в судовому засіданні пояснень, здійснення консолідації 78 заводів галузі без зупинення виробничого циклу в одне централізоване підприємство- ДП "Укрспирт" потребує значної кількості ресурсів та часу. Саме тому, реорганізація відбувається в порядку черги.

Наразі ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" передає майно згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672 на користь ДП "Укрспирт", а арештоване майно за спірною постановою вже передане на користь ДП "Укрспирт" згідно акту №1 приймання-передачі основних засобів від 01.07.2011р.

Судом встановлено, що на даний час транспортні засоби, включені в акт опису й арешту майна від 20.11.2014р. відносяться до інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства), зареєстровані за ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", оскільки існують перешкоди у проведенні перереєстрації транспортних засобів, а саме арешт державної виконавчої служби.

ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" є правонаступником ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат", процедура реорганізації на даний час триває.

Згідно п.п. 1.1., 1.2. Статуту Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (нова редакція), що затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 13.03.2017р. за №124 ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" створене відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010р. №672 "Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості", засноване на державній власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України і є йому підзвітним. ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості є правонаступником Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт"), обласних державних обєднань, що входять до його складу, а також державних підприємств спиртової та лікеро-горілчаної промисловості , що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо їх активів і боргових зобовязань, повязаних з продовженням ліцензованої діяльності з виробництва, експорту та оптової торгівлі спиртом етиловим, організаційним та матеріально-технічним забезпеченням функціонування ринку спирту етилового та алкогольної продукції.

Згідно з п. 5.1 вказаного Статуту майно підприємства є державної власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Крім того, суд зауважує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83 "Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави" скаржник - ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" включений у вказаний перелік.

Частиною 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачено, що рішення про приватизацію та затвердження умов продажу об'єктів групи "Г" та паливно-енергетичного комплексу приймає Кабінет Міністрів України в установленому ним порядку.

Статтею 5-1 Закону України "Про приватизацію державного майна" передбачено, що група "Г" - єдині майнові комплекси державних підприємств та акції акціонерних товариств, які на момент прийняття рішення про приватизацію (продаж) мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави… .

Аналіз зазначених вище нормативних актів свідчить про те, що без прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про приватизацію об'єктів групи "Г", до якої відноситься скаржник, вони не підлягають приватизації.

Отже, з аналізу вищевикладеного безумовно вбачається, що ОСОБА_7 підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» є державним підприємством, частка держави у статному капіталі якого становить 100%, що, в свою чергу, свідчить про те, що на позивача поширюється дія встановленого статтею 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" мораторію на примусове відчуження майна, що унеможливлює накладення арешту на майно позивача органами Державної виконавчої служби.

Дана правова позиція узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 15.03.2017р. у справі №911/4057/15.

При цьому судом також враховано, що з 01.01.2013р. набрав чинності ОСОБА_13 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» яким встановлено інший порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних підприємств.

Статтею 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних постанов), було визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Оскільки і норми Закону України «Про виконавче провадження» і норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» щодо спірних правовідносин є спеціальними нормами, але при цьому норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» були прийняті пізніше, то за загальним правилом, на необхідності застосування якого наголосив Верховний Суд України в рішенні від 01.04.2008 р. по справі №21-217во07, ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області при здійсненні необхідних виконавчих дій щодо стягнення боргу з Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" повинен був керуватись саме нормами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Частиною другою ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (в редакції на момент винесення спірних постанов) було визначено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Тобто законодавець визначив єдино можливий порядок вчинення виконавчих дій з метою стягнення коштів з державного підприємства на виконання рішення суду про стягнення коштів і який, при цьому, не передбачає можливості вчинення державним виконавцем інших дій, спрямованих на стягнення відповідних коштів, окрім дій, спрямованих на виконання стягнення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Оскільки в спірних правовідносинах боржником виступало саме державне підприємство і виконавчі дії вчинялись, власне, з метою стягнення з нього грошових коштів, то і обсяг цивільної дієздатності ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо стягнення відповідних коштів з боржника у разі неможливості їх стягнення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, обмежується вищезазначеними нормами ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Водночас, суд зауважує, що твердження ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо того, що ОСОБА_7 підприємство "Луцький спиртогорілчаний комбінат" перебуває в стані припинення та не здійснює виробничої діяльності, відтак дія мораторію на реалізацію його майна на підприємство не поширюється, не можуть братись судом до уваги, з огляду на те, що фактичне використання чи невикористання цього майна у господарській діяльності підприємства в силу Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" не має визначального значення.

Інші заперечення стягувача та органу державної виконавчої служби на скаргу ДП "Укрспирт" щодо неправомірності дій заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязаних з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р. є такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та положеннями чинного законодавства України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, повязані з прийняттям постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№44841228 від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. та складанням акту опису та арешту майна від 20.11.2014р. суперечать положенням статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення оскаржуваних постанов, яка узгоджується зі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент розгляду скарги судом та статтям 1, 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", у зв'язку з чим підлягають визнанню неправомірними, а постанови ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 25.09.2014р., від 04.11.2014р. (ВП №44841228) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження з ОСОБА_1 опису та арешту майна ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" від 20.11.2014р. визнанню недійсними.

Враховуючи викладене, скарга Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" від 15.01.2018р. на дії заступника начальника ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області підлягає до задоволення.

Керуючись, ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», ст. 4 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 232, 234, 235, 255, 256, 339-343, п. п. 9, 11 Розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Поновити Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" пропущений строк для звернення до господарського суду із скаргою на дії ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

2. Скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" від 15.01.2018р. на дії ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.

3. Визнати дії ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо прийняття постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.09.2014р. ВП№44841228, від 04.11.2014р. ВП№44841228 та складання ОСОБА_1 опису та арешту майна від 20.11.2014р. неправомірними.

4. Постанови ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 25.09.2014р. ВП №44841228, від 04.11.2014р. ВП №44841228 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та ОСОБА_1 примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області опису та арешту майна ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" від 20.11.2014р. визнати недійсними.

Відповідно до ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Відповідно до ст.255 ГПК України ухвала про розгляд скарги на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця, підлягає оскарженню в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий господарський суд.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 09.02.2018р.

Суддя В. А. Войціховський