КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2018 р. Справа№ 911/1804/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мальченко А.О.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Мацегорін А.О. ордер КС № 369701 від 10.01.18,

від відповідача - Якубовська Т.В. дов. № 05-21/268 від 06.02.18

Порхун А.М. - дов. № 83 від 23.01.18,

розглянувши матеріали апеляційної скаргиВідділу освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації
на рішенняГосподарського суду Київської області
від09.08.2017 року
У справі№ 911/1804/17 (суддя Карпечкін Т.П.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «УКР-АЛЬЯНС ГРУП»
доВідділу освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації
простягнення 113 777,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-АЛЬЯНС ГРУП» (далі - позивач, ТОВ «УКР-АЛЬЯНС ГРУП») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Відділу освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення 113 777,46 грн., а саме: 58 757,96 грн. пені, 18 657,62 грн. штрафу, 5 647,54 грн. 3 % річних, 30 714,34 грн. інфляційних втрат, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором постачання природного газу № 0516-01 від 10.05.2016 (далі - Договір), що встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2017 у справі № 911/740/17.

Відповідач заперечував проти позову з огляду на оплату ним суми основного боргу, відсутність передбаченого бюджетного фінансування та скрутне становище.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.08.2017 у справі № 911/1804/17 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Відділу освіти і науки Таращанської районної держаної адміністрації на користь ТОВ «УКР-АЛЬЯНС ГРУП» 58 757,96 грн. пені, 18 657,62 грн. штрафу, 5 647,54 грн. 3 % річних, 30 714,34 грн. інфляційних втрат та 1 706,67 грн. витрат по сплаті судового збору.

Оскаржуване рішення обґрунтоване тим, що рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2017 у справі № 911/740/17 встановлено факт прострочення відповідачем обов'язку з оплати заборгованості за Договором. Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат за період неохоплений рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2017 у справі № 911/740/17 до моменту повного погашення заборгованості, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Посилання на відсутність бюджетного фінансування не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відділ освіти і науки Таращанської районної держаної адміністрації звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 09.08.2017 у справі № 911/1804/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, апелянт просив, у разі встановлення підстав для стягнення, змінити рішення, зменшивши розмір стягнутих пені, штрафу, 3 % річних та інфляційні втрати на половину.

В обґрунтування апеляційної скарги Відділ освіти і науки Таращанської районної держаної адміністрації посилається, зокрема, на те, що бюджетом не передбачено витрати на стягувані позивачем штрафні санкції та їх завищений розмір.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2017 апеляційну скаргу Відділу освіти і науки Таращанської районної держаної адміністрації прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.10.2017.

21.09.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-АЛЬЯНС ГРУП» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

04.10.2017 у судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду було оголошено перерву до 25.10.2017.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 25.10.2017, у зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційних скарг у справі № 911/1804/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Мальченко А.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 справу № 911/1804/17 прийнято до провадження у вказаному складі суду.

25.10.2017 у судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду було оголошено перерву до 20.12.2017.

13.12.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-АЛЬЯНС ГРУП» надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких позивач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване судове рішення залишити без змін. Крім того, заперечив проти доводів апелянта щодо зменшення розміру штрафних санкцій та надав фінансові звіти, які підтверджують скрутне фінансове становище відповідача.

20.12.2017 у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного та відпустки, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 справу № 911/1804/17 призначено до розгляду на 07.02.2018.

25.01.2018 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Відділу освіти і науки Таращанської районної держаної адміністрації надійшло клопотання про зменшення штрафних санкцій.

26.01.2018 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-АЛЬЯНС ГРУП» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

05.02.2018 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Відділу освіти і науки Таращанської районної держаної адміністрації надійшли заперечення на відзив ТОВ «УКР-АЛЬЯНС ГРУП», в яких позивач просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В разі зміни рішення, просить зменшити розмір штрафних санкцій (пені, штрафу 7%, 3% річних та інфляційні втрати) хоча б на половину.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представники Відділу освіти і науки Таращанської районної держаної адміністрації у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили суд рішення Господарського суду Київської області від 09.08.2017 у справі № 911/1804/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В разі зміни рішення, просили зменшити розмір штрафних санкцій (пені, штрафу 7%, 3% річних та інфляційні втрати) хоча б на половину.

Представник ТОВ «УКР-АЛЬЯНС ГРУП» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи. Щодо зменшення розміру штрафних санкцій, то відповідач заперечив проти задоволення заяви, оскільки по-перше, позивач не звертався з відповідною заявою до суду першої інстанції, по-друге, відповідач перебуває у скрутному фінансовому стані, що підтверджується поданими фінансовими звітами, по-третє, відповідач вважає, що сума штрафних санкцій співрозмірна розміру заборгованості.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

10.05.2016 між ТОВ «УКР-АЛЬЯНС ГРУП» (далі - Постачальник) та Відділом освіти і науки Таращанської районної держаної адміністрації (далі - Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 0516-01 (далі - Договір).

За умовами Договору Постачальник зобов'язується поставити споживачу у 2016 році товар: природний газ (код за ДК 016:2010. 06.20.1; код за ДК 021:2015 - 09123000-7) (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а Споживач зобов'язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

У зв'язка з несвоєчасною оплатою поставленого газу за Договором, рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2017 у справі № 911/740/17 було стягнуто з Споживача на користь Постачальника 767 858,76 грн. основного боргу, 944,47 грн. 3% річних за період з 27.02.017 року по 14.03.2017 року, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищевказаним рішенням також було встановлено, що обов'язок по оплаті отриманого відповідачем природного газу виникає у передбаченому ст. 692 Цивільного кодексу України порядку з моменту отримання відповідного товару, а тому відповідач вважається таким, що прострочив виконання відповідного зобов'язання з 02.02.2017 року, що не перешкоджає позивачу визначити початок періоду обрахунку 3% річних у будь який інший день після відповідної дати.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою, заборгованість відповідача за період з 02.02.2017 року по 11.06.2017 складала 767 858,56 грн., у зв'язку з частковою оплатою заборгованості 12.06.2017 року на суму 501 321,08 грн. заборгованість відповідача станом на 12.06.2017 склала 266 537,48 грн., яка була погашена 14.06.2017 року.

Прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням обов'язку з оплати поставленого природного газу за Договором, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача:

- 58 757,96 грн. пені за період з 28.02.2017 по 14.06.2017;

- 18 657,62 грн. 7 % штрафу;

- 5 647,54 грн. 3 % річних за період з 15.03.3017 по 14.06.2017;

- 30 174,34 грн. інфляційних втрат за період березень - травень 2017 року.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач оплатив отриманий газ за Договором, проте порушив строк такої оплати.

Як встановлено вище, відповідач частково оплатив заборгованість 12.06.2017 у сумі 501 321,08 грн. та повністю оплатив решту заборгованості 14.06.2017.

Таким чином, сума заборгованості відповідача за період:

- з 02.02.2017 року по 11.06.2017 складала 767 858,56 грн.,

- з 12.06.2017 по 13.06.2017 склала 266 537,48 грн.

Отже, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат має розраховуватися з урахуванням вказаних періодів та сум заборгованості. При цьому, судова колегія звертає увагу, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється вказане стягнення 3% річних, інфляційних нарахувань та пені.

Враховуючи прострочення виконання основного зобов'язання, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 58 757,96 грн. пені за період з 28.02.2017 по 14.06.2017 та 18 657,62 грн. 7 % штрафу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як передбачено ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Положеннями п. 7.2 Договору передбачено, що в разі порушення Споживачем порядку та строків оплати поставленого Постачальником газу Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Колегія суддів, враховуючи зазначене вище, а також вірний період розрахунку та часткове погашення заборгованості, провівши повторний арифметичний розрахунок, результат якого не перевищує суми розрахованої позивачем, погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 58 757,96 грн. та 7 % штрафу в розмірі 18 657,62 грн.

Щодо можливості одночасного стягнення пені та штрафу за прострочення виконання основного зобов'язання, слід відмітити наступне.

Як зазначено в п. 7.2 Договору, за порушення порядку та строків оплати поставленого газу споживач сплачує пеню за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Таким чином, посилання апелянта на неможливість нарахування штрафу поряд з пенею є безпідставними.

Крім того, враховуючи прострочення виконання основного зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача 5 647,54 грн. 3 % річних за період з 15.03.3017 по 14.06.2017 та 30 174,34 грн. інфляційних втрат за період з березня по травень 2017.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача, період розрахунку 3 % річних не охоплює період розрахунку за який було стягнуто 3 % річних рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2017 у справі № 911/740/17.

Таким чином, період взятий позивачем у своєму розрахунку є вірним та обґрунтованим.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено, що «за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.»

Колегія суддів, враховуючи зазначене вище, а також вірний період розрахунку та часткове погашення заборгованості, провівши повторний арифметичний розрахунок, результат якого не перевищує суми розрахованої позивачем, погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 5 647,54 грн. за період з 15.03.3017 по 14.06.2017, який не охоплений рішенням суду у справі № 911/740/17, та інфляційні втрати у розмірі 30 174,34 грн. за період з березня по травень 2017.

Посилання апелянта на те, що підстав для нарахування вказаних сум відсутні, оскільки відповідач погасив основну суму заборгованості, судова колегія відхиляє, оскільки відповідачем було порушено строк оплати за Договором, а нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат відбулося у межах періоду в якому існувала заборгованість. При цьому, сплата боргу, у разі порушення строку виконання зобов'язання, не є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення вказаних нарахувань.

Також колегія суддів звертає увагу, що стягнення штрафних санкцій (пеня, штраф) передбачено п. 7.2 Договору, а стягнення 3% річних та інфляційних втрат відбувається в силу положень ст. 625 Цивільного кодексу України та не ставиться в залежність від наявності у договорі такої міри відповідальності.

Крім того, посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення його від відповідальності.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, то судова колегія відмічає наступне.

Відповідно до п.п. 3.1, 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

Штрафними санкціями у розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України є штраф та пеня.

Таким чином, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (частина 1 статті 233 ГК України). Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Оскільки штрафні санкції у сумі 77 415,58 грн. (пеня - 58 757,96 грн. та 7 % штрафу - 18 657,62 грн.) розраховувалися із суми заборгованості в розмірі 767 858,56 грн. та склали близько 10% від суми боргу, то судова колегія вважає їх співрозмірними із сумою боргу.

Судом враховано, що позивач є бюджетною установою з заздалегідь встановленим об'ємом фінансування та відсутнім законодавчим механізмом здійснення оплати, яка перевищує суму договору за отриманий понад норму газ, також враховано тяжкий фінансовий стан відповідача, який за доводами останнього виник у зв'язку з несвоєчасною оплатою отриманого газу споживачам та підтверджується наданими фінансовими звітами.

Крім того, судова колегія враховує, що відповідач у суді першої інстанції заперечував задоволення позовних вимог по суті та не просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, а з відповідною заявою звернувся лише до суду апеляційної інстанції. При цьому, не надав належних та достатніх обґрунтувань неможливості звернення з відповідною заявою до суду першої інстанції.

З огляду на зазначені обставини, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви про зменшення розміру штрафних санкцій.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Відділом освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 09.08.2017 у справі № 911/1804/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Відділу освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Відділ освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації (апелянта).

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу освіти і науки Таращанської районної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 09.08.2017 у справі № 911/1804/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 911/1804/17 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.О. Мальченко

А.І. Мартюк

Повний текст рішення складено 12.02.2018 року.