ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.02.2018 р. Справа№ 914/2264/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали заяви про самовідвід судді Пазичева В. М. у справі № 914/2264/17:

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (м. Львів)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни (м. Львів)

про: розірвання договору оренди, зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення та стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 420971,12 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: Чернобай С.С. - дов. №2302-вих-389 від 18.01.2018 року.

від відповідача: ФОП Мачеус Оксана Василівна; Мачеус Василь Васльович;

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни про розірвання договору оренди, зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення та стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 420971,12 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.11.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 15.11.2017 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 року розгляд справи призначено на 30.11.2017 року, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Пазичева В.М. у період з 09.11.2017 по 15.11.2017 р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.11.2017 року відкладено розгляд справи на 07.12.2017 року, у зв'язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.12.2017 року відкладено розгляд справи на 18.12.2017 року, у зв'язку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2017 року відкладено розгляд справи на 18.01.2018 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.01.2018 року відкладено розгляд справи на 29.01.2018 року, згідно клопотання представника відповідача та в зв'язку з відсутністю його представника.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 06.11.2017 року, про відкладення розгляду справи від 16.11.2017 року, від 30.11.2017 року, від 07.12.2017 року, від 18.12.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

18.12.2017 року за вх. № 43646/17 представник позивача подав пояснення.

17.01.2018 року за вх. № 1813/18 представник позивача подав відповідь на відзив.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 06.11.2017 року, про відкладення розгляду справи від 16.11.2017 року, від 30.11.2017 року, від 07.12.2017 року, від 18.12.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

14.12.2017 року за вх. № 42983/17 представник відповідача подав заяву.

18.12.2017 року за вх. № 43250/17 представник відповідача подав заяву.

18.12.2017 року за вх. № 43251/17 представник відповідача подав відзив.

09.01.2018 року за вх. № 638/18 представник відповідача подав заяву.

18.01.2018 року за вх. № 1869/18 представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи.

14.01.2018 року вх. № 5295/18 представник відповідача подав заяву.

14.01.2018 року вх. № 5400/18 представник відповідача подав заяву.

15.01.2018 року вх. № 5454/18 представник відповідача подав заяву.

15.01.2018 року вх. № 5515/18 представник відповідача подав заяву.

15.01.2018 року вх. № 5516/18 представник відповідача подав заяву.

15.01.2018 року вх. № 5517/18 представник відповідача подав заяву.

15.01.2018 року вх. № 5520/18 представник відповідача подав заяву.

В судовому засіданні 29.01.2018 р. за вх. № 224/18 відповідачем ФОП Мачеус О. В. подано заяву про відвід судді Пазичева В. М. у справі № 914/2264/17.

Заява про відвід мотивована тим, що суддею Пазичевим В.М. порушено провадження у справі № 914/2264/17 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, яка не створена та не зареєстрована в установленому законом порядку, що, на думку заявника, само по собі є обґрунтованою підставою для сумнівів у безсторонності та неупередженості судді.

На думку заявника, обставини наявності сумнівів у відповідача у безсторонності та неупередженості суду, є саме тими обставинами, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. При тому, що суд як такий та його склад не забезпечив відсутність таких сумнівів у його безсторонності, що свідчить про небезсторонність суду. Йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45)

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатись за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. («Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», де визначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до положень п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати відвід.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського суду з прав людини, та самі по собі обов'язкові для врахування судами України.

Згідно роз'яснень, що містяться в підпункті 1.2.5 пункту 1.2 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського Суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У даному випадку відповідачем висловлені сумніви щодо здійснення суддею Пазичевим В. М. розгляду конкретної справи № 914/2264/17 безстороннє та неупереджено, пов'язані з порушенням ним справи, в якій позивачем є особа, що не створена та не зареєстрована в установленому законом порядку, а саме Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Додатково заявник зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області по справі № 914/3336/13 (головуючий суддя: Пазичев В.М., суддя Манюк П.Т., суддя Горецька З.В.) за позовом Фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича до Львівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання права власності на 90/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 162,9 м кв., що знаходиться у будинку № 15 на вул. Лесі Українки у м. Львові, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Крім того, в провадженні судді Пазичева В.М. перебувала справа № 914/4156/15 (Головуючий суддя: Пазичев В.М., суддя Іванчук С.В., суддя: Манюк П.Т.) за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за Договором оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008 року, розірвання Договору оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008 року та зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 162,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Лесі Українки, 15. Рішенням від 25.01.2017 року по справі № 914/4156/15 позовні вимоги задоволено повністю, а саме, вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича (79049, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, , р/р 2002 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014) 259015 (двісті п'ятдесят девять тисяч п'ятнадцять) грн. 13 коп. заборгованості по орендній платі та 6321 (шість тисяч триста двадцять одна) грн. 23 коп. судового збору. Розірвати Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-5972-8 від 31.01.2008 року, укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, , р/р 2002 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014) та Фізичною особою-підприємцем Мачеусом Василем Васильовичем (79049, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1). Зобов'язати Фізичну особу-підприємця Мачеуса Василя Васильовича (79049, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, , р/р 2002 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014) шляхом виселення з нежитлових приміщень, загальною площею 162,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Лесі Українки, 15.

При здійсненні правосуддя у вищезазначених справах, суддя Пазичев В.М. вирішив їх, виходячи з того, що спірні нежитлові приміщення є комунальною власністю територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради.

Отже, 29.01.2018 року, ухвалою Господарського суду Львівської області, суд ухвалив зупинити провадження у справі № 914/2264/17, за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни про розірвання договору оренди, зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення та стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 420971,12 грн. - до вирішення питання щодо відводу судді Пазичева В. М., відповідно до заяви відповідача від 29.01.2018 р. за вх.. № 224/18; Передати заяву відповідача від 29.01.2018 р. за вх. № 224/18 про відвід судді Пазичева В. М. разом з справою № 914/2264/17 для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, заяву відповідача від 29.01.2018 р. за вх.. № 224/18 про відвід судді Пазичева В. М., передано на розгляд судді Іванчук С. В.

31.01.2018 року, ухвалою Господарського суду Львівської області, суд ухвалив в задоволенні заяви за вх. № 224/18 від 29.01.2018 р. Фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни про відвід судді Пазичева В.М. у справі № 914/2264/17/17 відмовити.

Відтак, вищезазначена справа повернута судді Пазичеву В. М. для відновлення провадження по справі, та розгляду позовної заяви по суті.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.02.2018 р. провадження у справі № 914/2264/17 - поновлено, розгляд справи призначено 15.02.2018 р.

Однак, в судовому засіданні 15.02.2018 р., зважаючи на необхідність уникнути сумніву сторін в безсторонності суду, суддею Пазичевим В.М заявлено самовідвід у даній справі в порядку статті 35 Господарського процесуального кодексу України. Наведені обставини викладені у заяві про самовідвід від 15.02.2018 р. А саме, до таких обставин належить, участь судді Пазичева В. М., при розгляді справ за участтю ідентичних сторін та відносно аналогічних позовних вимог.

Так, рішенням Господарського суду Львівської області по справі № 914/3336/13 (головуючий суддя: Пазичев В.М., суддя Манюк П.Т., суддя Горецька З.В.) за позовом Фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича до Львівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради про визнання права власності на 90/100 часток нежитлового приміщення загальною площею 162,9 м кв., що знаходиться у будинку № 15 на вул. Лесі Українки у м. Львові, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Також, в зв'язку із закінченням повноважень судді Король М.Р., згідно із вимогами ст. 21 ГПК України, 27.01.2017 року автоматизованою системою документообігу суду здійснено визначення складу колегії суддів для розгляду справи № 914/4301/13. Внаслідок автоматизованого розподілу визначено колегію суддів для розгляду справи в складі: Головуючий суддя - Пазичев В.М., суддя Крупник Р.В. та суддя Яворський Б.І.

Крім того, в провадженні судді Пазичева В.М. перебувала справа № 914/4156/15 (Головуючий суддя: Пазичев В.М., суддя Іванчук С.В., суддя: Манюк П.Т.) за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за Договором оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008 року, розірвання Договору оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008 року та зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 162,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Лесі Українки, 15. Рішенням від 25.01.2017 року по справі № 914/4156/15 позовні вимоги задоволено повністю, а саме, вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича (79049, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, , р/р 2002 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014) 259015 (двісті п'ятдесят девять тисяч п'ятнадцять) грн. 13 коп. заборгованості по орендній платі та 6321 (шість тисяч триста двадцять одна) грн. 23 коп. судового збору. Розірвати Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-5972-8 від 31.01.2008 року, укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, , р/р 2002 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014) та Фізичною особою-підприємцем Мачеусом Василем Васильовичем (79049, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1). Зобов'язати Фізичну особу-підприємця Мачеуса Василя Васильовича (79049, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, , р/р 2002 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014) шляхом виселення з нежитлових приміщень, загальною площею 162,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Лесі Українки, 15.

Розглянувши в нарадчій кімнаті мотиви самовідводу судді Пазичева В. М., суд прийшов до висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

Правова позиція Європейського Суду з прав людини передбачає, що об'єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об'єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. Тому, важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). Крім того, відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (див. рішення у справі "Бочан проти України" (Заява N 7577/02) від 3 травня 2007 року п. 64). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

У контексті об'єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії", від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (DeCubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "КастіллоАльгар проти Іспанії" (CastilloAlgar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Відповідності до підпункту 9 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стаття 35 ГПК України детально визначає перелік підстав для відводу (самовідводу) судді. Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (ч. 2 цієї ж статті ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 39 ГПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно з ч. 11 ст. 39 ГПК України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У зв'язку з тим, що розгляд вищенаведених справ одним і тим же суддею, а також прийняття рішення на підставі аналогічних обставин по справах № 914/3336/13, № 914/4156/15 може викликати сумнів у його неупередженості, заява про самовідвід судді Пазичева В. М. у справі № 914/2264/17 підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 2, 35, 36, 38, 39, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву судді Пазичева В.М. про самовідвід - задоволити.

2. Справу № 914/2264/17 передати для здійснення перерозподілу автоматизованою системою документообігу господарського суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.02.2018 р.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України, і не підлягає оскарженню окремо від рішення у справі.

Суддя Пазичев В.М.