ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" лютого 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/62/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16

господарський суд Київської області,

без виклику представників сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЯМАС-БУД”

02094, м. Київ, просп. Гагаріна, буд. 13-А, оф. 22

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельна компанія “УКРБУДІНВЕСТ”

07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 245, прим. 57

про стягнення заборгованості

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯМАС-БУД» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «УКРБУДІНВЕСТ» про стягнення заборгованості у розмірі 3441630,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором будівельного підряду від 04.04.2016 № 04-04/16-ТФП-ЯМС.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.01.2018 у справі № 911/62/18 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № М21/18 від 23.01.2018) надійшла заява позивача про усунення недоліків на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 15.01.2018 у справі № 911/62/17.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.01.2018 справу №911/62/18 прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 27.02.18 о 14:30.

12.02.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯМАС-БУД» надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в розмірі ціни позову.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач посилається на те, що відповідач не повертає борг, жодних заходів щодо сплати заборгованості в досудовому порядку або після пред’явлення позову відповідачем не здійснено, а тому є всі підстави вважати, що відповідач в подальшому може скривати грошові кошти, які знаходяться на його розрахунковому рахунку. Таким чином, позивач вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на грошові суми, що належать відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статтей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, заявником не надано суду жодних доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а також того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Посилання заявника на той факт, що відповідач в подальшому може скрити грошові кошти зі свого поточного рахунку або іншим чином буде ухилятися від виконання рішення суду є припущенням заявника, що не підтверджене жодними доказами та не створює підстав для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку що позивачем фактично обрано заходи до забезпечення позову, які є тотожними заявленим позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “ЯМАС-БУД” про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України

Суддя                                 С.О. Саванчук