РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2018Справа № 910/22322/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Альянс» в особі Київської дирекції
доЖитлово-будівельного кооперативу «Нептун»
простягнення 40 981,90 грн.
Суддя Босий В.П.

при секретарі судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Мірошниченко О.В.
від відповідача:Золотопуп С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Альянс» в особі Київської дирекції (надалі - ПАТ «ЄСА») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» (надалі - ЖБК «Нептун») про стягнення 40 981,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «ЄСА» на підставі договору страхування №40483 від 26.09.2016 р. внаслідок настання страхової події виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до відповідача як особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 15.01.2018 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 р. у зв'язку з набранням чинності змін до Господарського процесуального кодексу України вирішено справу №910/22322/17 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 12.02.2018 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на недоведеність позивачем складу цивільного правопорушення для стягнення з відповідача збитків на заявлену до стягнення суму.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2016 р. між ПАТ «ЄСА» (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) був укладений договір страхування №40483 (надалі - «Договір»), відповідно до умов якого позивачем застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.03.2017 р. страхувальник звернувся до ПАТ «ЄСА» з повідомленням про подію із застрахованим транспортним засобом та заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку - падіння дерева на застрахований автомобіль, який знаходився у дворі будинку, що знаходиться за адресою: м. Київ, Русанівська набережна, 18.

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження (звіту) №969 від 03.04.2017 р., складеного суб'єктом оціночної діяльності - ФОП Праворським В.В., вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1, що дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, в результаті його пошкодження при ДТП складає 46 937,69 грн.

Страховим актом №61/17/KV/TP25/01 від 21.04.2017 р. позивач визнав вказану подію страховим випадком та призначив до виплати страхове відшкодування за Договором у розмірі 40 981,90 грн.

31.04.2017 р. позивачем виплачено на рахунок СТО страхове відшкодування в сумі 40 981,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1923 від 21.04.2017 р.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав, на думку позивача, для відшкодування відповідачем витрат, які понесені позивачем.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим ризиком визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

За змістом ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, що передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

В силу ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як на підставу для зобов'язання відповідача відшкодувати завдані збитки позивач посилається на те, що ЖБК «Нептун» є балансоутримувачем будинку №18 по вул. Русанівська набережна в м. Києві, та прибудинкової території такого будинку.

При цьому, з огляду на те, що відповідачем не було своєчасно виявлено аварійних дерев на прибудинковій території, одне з яких і пошкодило застрахований автомобіль внаслідок падіння, саме відповідач має відшкодувати завдані збитки у розмірі 40 981,90 грн.

На підставі ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно з пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою населених пунктів належать вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Елементами (частинами) об'єктів благоустрою, в свою чергу, є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №105 від 10.04.2006 р., відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є:

на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів;

на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства;

на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій;

на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування;

на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

За змістом п. 2.2.2 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради №1051/1051 від 25.12.2008 р., до об'єктів благоустрою міста, зокрема, належать прибудинкові території.

Пунктом 3.1.3 вказаних правил передбачено, що посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров'ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Відповідальність за незабезпечення благоустрою, у тому числі при виконанні робіт самовільно, покладається на власника об'єкта благоустрою (балансоутримувача) та виконавця робіт.

За змістом 3.1.4 Правил благоустрою міста Києва утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Позивач вказує, що згідно листа №148-03/05-2923 від 12.07.2017 р. Комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» балансоутримувачем житлового будинку №18 по вул. Русанівська Набережна в м. Києві та прибудинкової території є ЖБК «Нептун»; обстеження зелених насаджень за вказаною адресою у період з 01.01.2014 р. по 11.07.2017 р. КО «Київзеленбуд» не проводилося, акти обстеження не складалися.

На думку позивача, вказане свідчить про неналежне утримання відповідачем об'єктів благоустрою на прибудинкових територіях, що спричинило падіння дерева.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, у п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є, зокрема, на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів.

Таким чином, встановлення відповідального за належний догляд за деревом є можливим за умови визначення точного місця розташування дерева, яке впало на машину.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дерево, яке спричинило шкоду автомобілю марки Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1, знаходиться саме на прибудинковій території будинку, який перебуває на балансі відповідача.

Як вказує позивач, лист №148-03/05-2923 від 12.07.2017 р. Комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» підтверджує, що балансоутримувачем житлового будинку №18 по вул. Русанівська Набережна в м. Києві є саме відповідач, проте з вказаного листа не вбачається, що відповідач також є балансоутримувачем зелених насаджень за вказаною адресою.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача стосовно фіксування факту даної пригоди, яка на думку позивача, сталась на прибудинковій території житлового будинку №18 по вул. Русанівська Набережна в м. Києві.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, в позовній заяві як на доказ посилається на фотокартки пошкодженого автомобіля.

Суд, дослідивши фотокартки пошкодженого автомобіля, встановив, що вказані фотокартки не мають прив'язки до прибудинкової території, не містять жодних пізнавальних знаків, орієнтирів, які б свідчили про те, що даний страховий випадок мав місце саме за адресою: вул. Русанівська Набережна, 18 в м. Києві, у зв'язку з чим, дані фотокартки не можуть бути прийняті в якості належних доказів по справі.

Наявні в матеріалах справи протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується, від 27.03.2017 р. та пояснення громадянки ОСОБА_6 від 27.03.2017 р. також не приймаються судом в якості належних доказів, оскільки фіксують факт розташування автомобіля у дворі будинку адресою: вул. Русанівська Набережна, 18 в м. Києві, а не містять детального опису місця розташування самого дерева із зазначеннями відстаней відносно такого житлового будинку.

При цьому, згідно пояснень представника позивача, жодним компетентним органом не складались акти обстеження спірної події за участі потерпілої особи та винної, на думку позивача, особи - ЖБК «Нептун».

Також наявна в матеріалах позовної заяви план-схема розташування автомобіля по відношенню до будинку №18 по вул. Русанівська набережна не приймається судом до уваги, оскільки не містить прізвища особи, яка її відтворила, а також відстаней пошкодженого автомобіля відносно будинків та споруд, які знаходяться на такій схемі.

Більш того суд відзначає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено причин падіння дерева, яке спричинило пошкодження застрахованого автомобіля.

Посилання позивача на те, що на його думку протиправність поведінки (бездіяльність) відповідача полягає в тому, що останній не ліквідував аварійне дерево, яке стало причиною нанесення збитків, не може бути слугувати належним та обґрунтованим доказом по справі з огляду на те, що це лише припущення позивача.

Судове рішення не може ґрунтуватися на усних заявах представника позивача та на його припущеннях при ненаданні чи відсутності у справі відповідних доказів, а стверджуючи про протиправну бездіяльність відповідача шляхом не ліквідації аварійного дерева, позивач має довести суду зазначені обставини належними доказами. Зокрема, позивач повинен був довести, що вказане дерево згідно з нормативами та правилами підлягало ліквідації, і що ліквідувати його мусив саме відповідач.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Суд відзначає, що у зв'язку з недоведеністю позивачем наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправної поведінки відповідача, наслідком якої є завдання шкоди, а також його вини, відсутні підстави й для застосування до нього цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення суми збитків.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог з викладених у позові Товариства правових підстав необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Альянс» в особі Київської дирекції повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.02.2018 р.

Суддя В.П. Босий