ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2018м. ДніпроСправа № 904/10675/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д., за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміка Україна", Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Єлизаветівка

про стягнення 259070,95 грн

у присутності представників:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність від 02.01.2018;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

29.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміка Україна" (далі - відповідач), у якій виклало вимогу про стягнення 236941,29 грн боргу, 15709,05 грн пені, 964,84 грн 3% річних, 5455,77 грн інфляційних втрат, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №70/ДЗ, укладеного між сторонами 09.06.2014.

Ухвалою від 02.01.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 25.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засідання на 13.02.2018.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні (як у межах підготовчого провадження, так і у межах розгляду справи по суті) не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвали суду від 02.01.2018, яке повернулось до господарського суду Дніпропетровської області 19.01.2018.

12.02.2018 відповідач подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи №904/10675/17 і надати можливість мирним шляхом врегулювати спірні питання між ним та позивачем. В обґрунтування вказаної заяви відповідач зазначив, що директор ТОВ "Аміка Україна" не може зявитися 13.02.2018 до суду у звязку зі знаходженням у службовому відрядженні в м. Чернівці, а також повідомив про вжиття ним заходів щодо мирного врегулювання спору з ТОВ "АВ метал груп" та узгодження із позивачем мирової угоди.

У судовому засіданні 13.02.2018 судом розглянуто заяву відповідача про відкладення розгляду справи та, з урахуванням думки представника позивача з цього приводу, який наполягав на вирішенні спору по суті, відмовлено в задоволенні даної заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдань підготовчого провадження, визначених у ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні згідно із ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України суд, зокрема, зясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, передати справу на розгляд третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або звернутися для проведення врегулювання спору за участю судді.

За інформацією на офіційному сайті УДППЗ "Укрпошта" (http://ukrposhta.ua) поштове відправлення ухвали суду від 02.01.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі зі штрихкодовим ідентифікатором №301 було вручено уповноваженому представнику відповідача 17.01.2018. Однак, відповідач у підготовче судове засідання не зявився, жодної дії, спрямованої на реалізацію своїх процесуальних прав, передбачених статтею 46 Господарського процесуального кодексу України, не вчинив.

При цьому, частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість забезпечити явку у судове засідання 13.02.2018 у звязку з відрядженням директора товариства, оскільки сторонами у даній справі є юридичні, а не фізичні особи і відповідач не позбавлений права та можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно зі ст. 58 Господарського процесуального кодексу України. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів вжиття ним заходів щодо мирного врегулювання спору із позивачем і представником позивача така інформація не підтверджується.

Тож, з огляду на наведені обставини та враховуючи, що укладення мирової угоди є спільною дією сторін, питання щодо можливості вчинення якої розглядається судом у підготовчому провадженні, підстави для задоволення заяви відповідача про відкладення розгляду справи у суду відсутні.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обовязків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими матеріалами і документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (далі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аміка Україна" (далі відповідач, покупець) укладено договір №70/ДЗ (далі договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобовязався у порядку та в строки, встановлені договором, передати у власність покупця металопрокат (далі товар), асортимент, кількість, ціна та строки поставки якого вказуються у специфікаціях та/або в рахунках на оплату, що є невідємною частиною даного договору, а покупець зобовязався прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник поставляє покупцю товар окремими партіями, в строк протягом 3 календарних днів з моменту отримання 100% попередньої оплати від вартості товару, якщо інше не обумовлене в специфікаціях до цього договору.

Поставка товару за цим договором здійснюється у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс 2010", на умовах СРТ, якщо інше не зазначено сторонами у специфікації або рахунку на оплату (п. 2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.4 договору прийом товару за кількістю та якістю здійснюється матеріально відповідальним представником покупця за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей, оформленою у відповідності з вимогами діючого законодавства України: за кількістю - згідно із накладною; за якістю - згідно із супровідними документами, що посвідчують якість товару, який поставляється.

За умовами пункту 2.5 договору право власності на поставлену партію товару і ризики загибелі та/або пошкодження товару переходять від постачальника до покупця з моменту прийому-передачі товару в пункті поставки і засвідчується підписанням сторонами видаткової накладної; дата отримання партії товару покупцем вказується у накладній.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору всі розрахунки за даним договором відбуваються виключно в національній валюті України - гривні; оплата здійснюється покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

В пункті 3.3 договору сторони узгодили порядок розрахунків: 100% передплата, якщо інше не обумовлено у специфікації.

Пунктом 11.1 договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2014.

У випадку, якщо не пізніше, ніж за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна зі сторін не заявить про його припинення, то цей договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік (п. 11.2 договору).

Матеріали справи не містять письмових повідомлень сторін про припинення дії даного договору. При цьому, закінчення строку дії даного договору або його дострокове розірвання не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії даного договору (п. 11.4 договору).

На виконання умов договору між постачальником та покупцем було укладено специфікацію №36 від 14.08.2017 (а.с. 19), якою сторони узгодили найменування, кількість і ціну товару, а також інші умови поставки. Згідно даної специфікації позивач зобов'язався поставити, а відповідач прийняти 13 найменувань металопрокату на загальну суму 397581,07 грн (у т.ч ПДВ - 66263,51 грн).

Умови поставки відповідно до специфікації №36 від 14.08.2017: склад постачальника; у строк протягом 3 робочих днів з моменту підписання специфікації.

Умови оплати, визначені специфікацією №36 від 14.08.2017: протягом 21 банківського дня з дати поставки товару.

На оплату товару, що підлягає поставці за договором, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № від 14.08.2017 на суму 396941,29 грн (а.с. 18).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено відповідачу товар, передбачений специфікацією №36 від 14.08.2017 до договору, на загальну суму 396941,29 грн, про що свідчать: видаткові накладна №25000621 від 19.08.2017 на суму 272195,51 грн та №25000648 від 01.09.2017 на суму 124745,78 грн; довіреності відповідача №83 від 19.08.2017 та №94 від 01.09.2017 на ім'я директора ТОВ Аміак Україна" ОСОБА_2 (а.с. 14-17).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що визначений специфікацією до договору товар було передано позивачем та прийнято уповноваженим представником відповідача без заперечень та зауважень.

Отже, відповідач повинен був розрахуватися за поставлений позивачем товар у строк до 19.09.2017 - за накладною №25000621 від 19.08.2017 та у строк до 29.09.2017 - за накладною №25000648 від 01.09.2017.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості поставленого позивачем на умовах договору товару є таким, що настав.

Відповідач свої зобов'язання за договором виконав несвоєчасно і лише частково, сплативши позивачу за металопрокат згідно з договором №70/ДЗ від 09.06.2014 кошти в загальній сумі 160000,00 грн, у тому числі:

- 27.09.2017 - у сумі 50000,00 грн;

- 06.10.2017 - у сумі 35000,00 грн;

- 09.10.2017 - у сумі 15000,00 грн;

- 11.10.2017 - у сумі 20000,00 грн;

- 30.10.2017 - у сумі 20000,00 грн;

- 01.11.2017 - у сумі 20000,00 грн.

Проведення розрахунків у вказаних сумах підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки по банківському рахунку позивача (а.с. 21-27).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 236941,29 грн. Про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у сумі 236941,29 грн також свідчить акт звірки взаємних розрахунків між сторонами за період з 01.01.2017 по 10.01.2018, копія якого міститься у матеріалах справи.

Статтею 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму; до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень статті 599 ЦК України зобов'язань припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем за поставлений товар відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 236941,29 грн.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивач за порушення відповідачем умов договору щодо оплати товару заявив до стягнення з останнього інфляційні нарахування в сумі 5455,77 грн за період з жовтня по грудень 2017 року, 3% річних у сумі 964,86 грн та пеню в сумі 15709,05 грн за загальний період прострочення з 20.09.2017 по 15.12.2017.

За приписами ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у випадку порушення строку оплати за товар, що поставляється, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від простроченого платежу, за кожний день порушення строку.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійснених позивачем розрахунків пені, інфляційних нарахувань та 3% річних за визначені ним періоди судом встановлено їх обґрунтованість та арифметичну вірність.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з підстав, про які йдеться вище у цьому рішенні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у сумі 3886,06 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аміка Україна" (51831, Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Єлизаветівка, вул. Індустріальна, буд. 9Б; ідентифікаційний код 39105940) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (49000, м. Дніпро, вул. Шолом-Алейхема, буд. 5; ідентифікаційний код 36441934) 236941,29 грн боргу за поставлений товар, 15709,05 грн пені, 5455,77 грн інфляційних нарахувань, 964,84 грн 3% річних та 3886,06 грн витрат по сплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 19.02.2018.

Суддя В.Д. Воронько