ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" лютого 2018 р. Cправа № 902/1148/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Лугинське лісове господарство" (вул. Павлова, 18, смт. Лугин, Житомирської області, 11300)

до Фізичної особи - підприємця Русалової Анастасії Андріївни (АДРЕСА_1, 21000)

про стягнення 19780,95 грн.

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача : не з'явився;

відповідача : не з'явився;

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Лугинське лісове господарство" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Русалової Анастасії Андріївни заборгованості за договором купівлі продажу лісопродукції № 497/3/16 від 09.06.2016р в розмірі 19 780,95 грн., з яких: 17 194,99 грн. - основний борг, 2585,96 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу №497/3/16 від 09.09.2016р., в частині проведення розрахунків за придбаний товар.

Ухвалою суду від 15.01.2018р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 13.02.2018р.

05.02.2018р. до суду від представника позивача надійшла заява №391 від 30.01.2018р., в якому останній просить розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження та зазначає, що розмір заборгованості ФОП Русалової А.А. залишається незмінною.

На визначену судом дату представник позивача не з'явився. Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався. Про час, місце та дату розгляду справи останній повідомлений завчасно та належним чином, ухвалою суду від 15.01.2018р., яка направлена на адресу відповідача, що зазначена в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Крім того, неявка представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.09.2016р. між Державним підприємством «Лугинське лісове господарство» (позивач, за договором Продавець) та ФОП Русаловою Анастасією Андріївною (відповідач, за договором Покупець) укладено договір купівлі-продажу №497/3/16, відповідно до предмету якого Продавець продає, а Покупець купує наступну лісопродукцію: техсировина для ВТП хвойна Діаметр 20 см і б, довжина 4-6 м, Тарний кряж хвойний 3 гатунок ГОСТ 9463-88. Діаметр 20 см. І б довжина 4-6 м.

Відповідно до п.1.3. Договору ціна на лісопродукцію встановлюється згідно прейскуранту цін лісгоспу за 1 м3 з ПДВ, на умовах франко склад продавця.

Оплата вартості лісопродукції відбувається шляхом 100% передоплати (п.2.1. Договору).

Відповідно до п.3.1. поставка лісопродукції проводить на умовах франко склад Продавця самовивозом, або за домовленістю транспортом Продавця (транспортні витрати оплачуються додатково згідно ТТН).

Відповідальність за вчасну оплату лісопродукції покладається на Покупця. В разі несвоєчасного розрахунку за отриману лісопродукцію Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен прострочений день від суми недоплати (п.4.2. Договору).

Договір вступає в силу з 09.09.2016 року і діє до 31.12.2016 року (п.6.1. Договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 73 794,99грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними: ЖТВ № 445604 від 12.09.2016р. на суму 30 063,13грн.; ЖТБ №194412 від 19.09.2016р. на суму 20 054,24грн. ; ЖТБ №445759 від 20.10.2016р. на суму 23 677,62грн. Форма товарно-транспортної накладної затверджена Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.11.2013 № 961/707.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково в розмірі 56 600,00грн., що стверджується банківськими виписками: від 12.09.2016р. на суму 23 000,00грн.; від 16.09.2016р. на суму 17 000,00грн.; від 12.02.2017р. на суму 2 000,00грн.; від 13.02.2017р. на суму 8 000,00грн.; від 31.03.2017р. на суму 4 700,00грн.; від 04.04.2017р. на суму 1 900,00грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач рекомендованим листом, направив на адресу відповідача претензію №218 від 07.02.2017 року з проханням в 15 денний строк з моменту одержання претензії погасити борг сумі 33 794,99 грн. та пеню в розмірі 2 947,72грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ДП «Лугинський лісгосп».

Дана претензія отримана відповідачем 11.02.2017р., що стверджується відміткою в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.19).

Після отримання претензії відповідач частково погасила заборгованість і протягом лютого-квітня 2017р. сплатила 16 600,00грн.

Таким чином, станом на день розгляду справи, заборгованість відповідача становить 17 194,99 грн.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Договором купівлі-продажу №467/3/16 від 09.09.2016р. визначено, що оплата вартості лісопродукції відбувається шляхом 100% передоплати.

Проте зобов'язання за Договором №467/3/16 від 09.09.2016р. в частині проведення розрахунків за поставлений товар, відповідачем виконувались не належним чином.

Крім того, відповідачем не надано заперечень щодо поставки товару чи щодо якості та кількості поставлено товару.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, позивачем правомірно заявлено до стягнення 17 194,99 грн. боргу.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 2 585,96 грн. пені за період з 18.12.2016р. по 20.04.2017р.

Розглядаючи зазначену вимогу, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що в разі несвоєчасного розрахунку за отриману лісопродукцію покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен прострочений день від суми недоплати.

Таким чином суд вважає, що вимога щодо стягнення пені є правомірною, оскільки відповідає умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіривши за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» правильність проведеного позивачем розрахунку пені судом виявлено помилку в періодах нарахування та в сумах, на які проводились нарахування, оскільки умовами договору сторони погодили, що оплата вартості лісопродукції відбувається шляхом 100% передоплати, а отже нарахування штрафних санкцій має проводитись по кожній накладній окремо, відповідно до п.2.1. договору, з врахуванням здійснених відповідачем проплат, в межах строку визначеного ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» по кожній накладній, з врахуванням здійснених відповідачем проплат, в межах строку заявлено позивачем, судом визначено її в розмірі 2588,45грн. (розрахунок додається), яка є більшою ніж та, що заявлена позивачем (2585,96грн.), тому, враховуючи, що визначення ціни позову є правом та прерогативою позивача, суд задовольняє пеню у заявленому позивачем розмірі.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст.86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи та наявні матеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Русалової Анастасії Андріївни (АДРЕСА_2 21000, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Лугинське лісове господарство" (вул. Павлова, 18, смт. Лугини, Лугинський район, Житомирська область, 11300, ) заборгованість в розмірі 17 194 (сімнадцять тисяч сто дев'яносто чотири) грн. 99 коп., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання в сумі 2 585 (дві тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 96коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп..

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 5 ст. 240 ГПК України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 19 лютого 2018 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Павлова, 18, смт. Лугин, Житомирської області, 11300)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1, 21000)