ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2018 р. Справа № 914/2932/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Малех І.Б. Орищин Г.В.

Секретар судового засідання Андреюк Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства Гарантбуд-2012 №26/6-1 від 26.06.2017 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.06.2017 року (повний текст рішення складено 15.06.17, суддя Юркевич М.В.)

у справі №914/2932/16

за позовом: заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Трускавецької міської ради, м. Трускавець

до відповідача: приватного підприємства Гарантбуд-2012, м. Трускавець

про стягнення 43 887,09грн. та зобовязання до вчинення дій

за участю представників:

прокурор Рогожнікова Н.Б.

від позивача ОСОБА_1 начальник управління;

від відповідача ОСОБА_2 адвокат;

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/2932/16 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Мирутенка О.Л. та Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.07.17 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 20.07.17.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.07.17 розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.08.17 з підстав викладених в ухвалі суду.

Розпорядженням керівника апарату №372 від 09.08.17 призначено у справі автоматизовану заміну судді члена колегії ОСОБА_3 у звязку з перебуванням у відпустці.

ОСОБА_4 з протоколом автоматичної заміни складу колегії суддів від 09.08.17 до складу судової колегії замість судді члена колегії Мирутенко О.Л. введено до складу судової колегії суддю Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.17 розгляд справи відкладено на 21.09.17.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.17 провадження у справі № 914/2932/16 зупинено до набрання рішенням у справі №914/2596/16 законної сили.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.17 у даній справі ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.17 у справі №914/2932/16 скасовано, справу передано на розгляд Львівського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.18 справу №914/2932/16 призначено до розгляду на 25.01.17.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.18 розгляд справи відкладено на 01.02.18.

У судовому засіданні 01.02.18 оголошено перерву до 07.02.18 та задоволено клопотання відповідача про витребуваня у позивача оригіналів документів, які зазначені в клопотання від 01.02.18 №01/02-1, з підстав, викладених в ухвалі суду.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.06.2017р. позов заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Трускавецької міської ради до приватного підприємства «Гарантбуд-2012» задоволено частково. Зобовязано приватне підприємство»Гарантбуд-2012» повернути у комунальну власність нежитлову будівлю площею 660,5 кв. м. вартістю 1192970грн. по провулку Тихому,1 у м. Трускавці за актом приймання-передачі.

Місцевий господарський суд мотивував рішення тим, що договір оренди укладений між сторонами закінчився 25.09.2016р. Позивач, у відповідності до умов договору оренди та норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» повідомив відповідача про те , що спірний договір оренди не буде продовжений після закінчення його дії, оскільки власник комунального майна має намір використовувати в майбутньому його для власних потреб. Відповідач, на виконання умов п.2.4 договору майно по акту приймання-передачі не повернув, а тому майно підлягає примусовому поверненню за рішенням суду.

Припиняючи провадження у справі в частині стягнення основного боргу по орендній платі, місцевий господарський суд мотивував рішення тим, що орендар в ході розгляду справи сплатив борг по орендній платі повністю.

В частині стягнення пені за несвоєчасну сплату орендних платежів, судом зроблено висновок, що така підлягає до задоволення, оскільки передбачена умовами п.3.5 договору оренди.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, та прийняти нове рішення яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що місцевий господарський суд не встановив наявності підстав для представництва інтересів держави, неможливості самостійного захисту порушених прав Управлінням комунальної власності, а саме відсутністю в штаті фахівців в галузі права, факти неналежного фінансування, необхідного для сплати судового збору.

Крім того, апелянт зазначає про те, що місцевим господарським судом не взято до уваги доводи відповідача, що після закінчення терміну дії договору оренди, він продовжує користуватись майном. Сплачував орендну плату за період грудень 2016-квітень2017рр., що підтверджується платіжними дорученнями, а орендодавцем такі кошти були прийняті та не повертались як помилково зараховані. Тому такі дії орендодавця можуть розцінюватись як зміна попереднього ставлення щодо припинення договору оренди та його пролонгацію, що узгоджується з висновком Верховного Суду України зробленого у справі №1/135-20/51 від 28.02.2006р.

У письмових поясненнях від 10 серпня 2017р. відповідач зазначає про те, що судом не взято до уваги, що до матеріалів справи позивачем не долучено доказів (опису вкладення) поштового відправлення №185, всупереч висновку Верховного Суду України у постанові від 20.04.2016р. (справа №3-266гс16), не досліджувалось, з якою метою орендодавцем буде використовуватись нерухоме майно, що є предметом оренди, оскільки із рішення Трускавецької міської ради від 21.10.2014р. №756 «Про доповнення до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації у 2014р.» обєкт нерухомості по провулку Тихому, 1 у м. Трускавці включено до даного переліку, спосіб приватизації - шляхом викупу орендарем ПП «Гарантбуд-2012».

Заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що оскільки Управління комунальної власності Трускавецької міської ради вживало недостатньо заходів щодо стягнення заборгованості та повернення майна в судовому порядку протягом тривалого часу, про що свідчить лист начальника управління №658 від 26.10.2016р, а тому з даним позовом звернувся заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури. Несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо сплати орендної плати згідно укладеного договору, призводить до зменшення фінансових надходжень у бюджет, а неповернення майна після закінчення договору, порушує права власника територіальної громади м. Трускавця, та веде до заподіяння шкоди економічним інтересам держави.

Управління комунальної власності Трускавецької міської ради у відзиві на апеляційну скаргу вказує на законність рішення місцевого господарського суду. При цьому зазначає, що власник майна-Трускавецька міська рада неодноразово зверталась з заявами-повідомленнями до позивача про не продовження договору оренди.

Зокрема, листом №590 від 29.09.2016р. Управління комунальної власності звернулось до відповідача, що договір оренди припиняє дію у звязку з його закінченням та про необхідність передачі майна по акту приймання-передачі. 5 жовтня 2016р. на виконання розпорядження управління комунальної власності №50 « Про створення комісії щодо передачі нежитлової будівлі по провулку Тихому, 1» комісія прибула для обстеження будівлі та приймання майна від орендаря, однак останній не зявився, майно не передав.

Крім того, позивач вказує на те, що листом №611 від 05.10.2016р. позивач також повідомив відповідача про те, що договір оренди №36 від 25.10.13 припинив свою дію у звязку з закінченням строку та на новий термін не буде укладено Проте, не зважаючи на наведене, відповідач не вчинив дії з повернення майна.

З огляду на наведене, позивач вважає, що доводи ПП «Гарантбуд - 2012», викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими та безпідставними, оскільки ПП «Гарантбуд - 2012» не є орендарем нежитлової будівлі по провулку Тихому, 1 у м.Трускавці, у звязку з тим, що договір оренди №36 від 25.10.13 припинив свою дію 25.09.16.

У поданому до суду апеляційної інстанції 24.01.18 клопотанні про відкладення розгляду справу апелянт додатково зазначає про необгрунтованість рішення місцевого господарського суду, зокрема вказує на неналежне обгрунтування прокурором підстав предявлення позову в інтересах позивача.

Прокурором подано заперечення на зазначені пояснення апелянта та вказано на те, що прокурор звертаючись до суду з позовом в інтересах УКВ Трускавецької міської ради реалізував конституційну функцію, що сприяє дотриманню принципів верховенства права та захисту порушених прав та інтересів держави.

У судових засіданнях присутні представники сторін та прокурор навели свої доводи, міркування та заперечення.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 25 жовтня 2013 року між Управлінням комунальної власності Трускавецької міської ради (орендодавець) та ПП Гарантбуд - 2012 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста Трускавця №36 (далі Договір) (а.с. 15-19).

ОСОБА_4 п. 1.1. Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлову трьохповерхову будівлю з підвалом площею 660,5 кв.м., що розміщена за адресою: Львівська область, м. Трускавець, провулок Тихий, 1.

Майно передається в оренду для оздоровчого закладу для дітей та молоді (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п.1.1 договору, вартість обєкта оренди, станом на момент укладення договору складала 1 192 970,00 грн.

В п. 3.1 договору сторони погодили орендну плату у розмірі 5% від експертної оцінки вартості орендованого майна і становить за перший місяць оренди 4 970,71 грн. на місяць з врахуванням індексу інфляції. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній на індекс інфляції за наступний місяць.

ОСОБА_4 п. 3.5. договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування в сумі заборгованості враховуючи індекс інфляції за кожен день такого прострочення.

Орендодавцем зазначено, що орендарем неналежно виконувалися умови договору в частині повної та своєчасної оплати за оренду.

З матеріалів справи вбачається, що орендодавець неодноразово звертався до орендаря з претензіями про необхідність погашення заборгованості з орендної плати, зокрема листами від 10.10.2016р., 15.09.2016р., 09.08.2016р., 30.05.2016р, однак, як зазначає УКВ Трускавецької міскої ради, ПП «Гарантбуд - 2012» залишив вказані претензії без задоволення.

Відповідно до п. 10.1 Договору його укладено на 2 роки 11 місяців і діє з 25 жовтня 2013 року по 25 вересня 2016 року.

ОСОБА_4 п.10.5 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміни цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до п. 10.7 Договору його чинність припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

ОСОБА_4 приймання-передавання нерухомого майна, що здається в оренду від 25.10.2013р. позивачу передано у строкове платне орендне користування нежитлову трьохповерхову будівлю з підвалом площею 660,5 кв.м., що розміщена за адресою: Львівська область, м. Трускавець, провулок Тихий, 1.

Листами № 18/12-1301/1 від 26.05.2016р., № 18/12-1583/1 від 23.06.2016р., № 18/12-1584/1 від 23.06.2016р., №590 від 29.09.2016 р., №611 від 05.10.2016 р. Трускавецька міська рада попередмла ПП Гарантбуд - 2012, що на новий термін договір не буде продовжено і про те, що договір припинив свою дію у звязку з закінченням його строку, а майно буде використовуватись Трускавецькою міською радою, як власником для власних потреб. Проте, по закінченню договору оренди, як зазначає УКВ Трускавецької міської ради, орендар продовжує користуватися нежитловим приміщенням.

Зважаючи на зазначені обставини, щодо несплати орендної плати та невчинення дій по поверненню орендованого приміщення з огляду на закінчення договору оренди, заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Трускавецької міської ради з позовною вимогою до приватного підприємства Гарантбуд-2012 про стягнення 42 308,07 грн. орендної плати та 1 579,02 грн. пені та зобовязання ПП Гарантбуд-2012 повернути у комунальну власність нежитлову будівлю площею 660,5 кв.м., вартістю 1 192 970,00 грн. по провулку Тихому, 1 у м. Трускавці за актом приймання-передачі

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Розглядаючи даний спір суди обох інстанцій вірно установили, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди).

Оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України.

За приписами статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Договір оренди є консенсуальним, тобто вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди у належній формі, оплатним, двостороннім та строковим.

ОСОБА_4 зі статтею 763 названого Кодексу договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні приписи містяться у частині 2 статті 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця упродовж одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Аналогічна норма міститься в частині 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди упродовж одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм убачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення можуть бути висловлені ним, як до закінчення терміну дії договору оренди, так і упродовж одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і упродовж місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 ЗУ Про оренду державного та комунального майна, у разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну дії договору.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що його укладено на 2 роки 11 місяців і діє з 25 жовтня 2013 року по 25 вересня 2016 року.

З матеріалів справи вбчається, що листом від 23.06.2016р. було повідомлено відповідача про те, що спірний договір оренди не буде продовжений після закінчення його дії, оскільки власник комунального майна має намір використовувати в майбутньому його для власних потреб. Зазначений лист №18/12-1583/1 від 23.06.2016р. було вручено відповідачу під розписку в повідомленні про вручення поштового відправлення від 29.06.2016р., що підтверджується долученим до матеріалів справи поштовим відправленням №185. (а.с. 32).

Крім того, матеріалами справи підтверджується також факт вручення орендарю листа №611 від 05.10.16 (а.с.105) в якому зазаначено про припинення дії договору оренди у звязку із закінченням строку його дії. Докази направлення вказаного листа на адресу відповідача та факт його отримання підтвердужуються наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у лист №611 від 05.10.16, фіскальним чеком на суму 22.26 грн. та квитанцією № 5/00884404 (а.с.105, зворот).

Оригінали вказаних доказів оглянуті колегією суддів у судовому засіданні, а тому в суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо достовірності поданих доказів.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що волевиявлення орендодавця відносно припинення договору у зв'язку із закінченням строку його дії 25.09.16 і небажання продовжувати орендні відносини, підтверджується скерованим відповідачу листами.

Крім того, факт припинення договору оренди встановлений також рішенням Господарського суду Львівіської області від 21.02.17 у справі №914/128/17, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.17.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що обставини щодо припинення договору оренди є встановленими та не підлягають повторному доказуванню.

Відповідно до п.2.4 договору, у разі припинення цього договору орендар повертає майно орендодавцю аналогічно в порядку, встановленому при передачі майна орендарю. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

ОСОБА_4 з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

З огляду на припинення дії договору оренди у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном.

Враховуючи зазначене, висновок місцевого господарського суду про задоволення вимоги позивача про зобовязання ПП «Гарантбуд - 2012» повернути орендоване приміщення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірним.

Покликання апелянта на чинність договору оренди у звязку із сплатою орендних платежів та їх прийманням орендодавцем спростовується судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до п. 3.8 договору, у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити в повному обсязі заборгованість по орендній платі, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.

З огляду на те, що судом встановлено факт припинення договору оренди, при цьому в матеріалах справи відсутні докази повернення приміщення, відтак відповідач несе обовязок по сплаті орендної плати до моменту його фактичного повернення за актом приймання передавання.

Покликання апелянта на те, що орендодавцем не доведено обставин щодо необхідності спірного приміщення орендодавцю для власних потреб з огляду на рішення Трускавецької міської ради від 21.10.2014р. №756 «Про доповнення до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації у 2014р.» згідно якого обєкт нерухомості по провулку Тихому у м. Трускавці включено до даного переліку, спосіб приватизації - шляхом викупу орендарем ПП «Гарантбуд-2012» суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими оскільки, в матеріалах справи відстуні докази, які б свідчили про вчинення УКВ Трускавецької міської ради дій на виконання зазначеного рішення про приватизацію.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні також будь які інші докази які б свідчили про те, що позивачем вчиняються дії щодо подальшої передачі спірного майна в оренду у звязку з чим в суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що таке майно буде передано в оренду. Таким чином, матерілами справи не спростовано факт необхідності спірного приміщення для забезпечення власних потреб орендодавця.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.23 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.

Разом з цим, в матерілах справи відсутній договір, який підтверджує вчинення позивачем дій щодо передачі спірного майна відповідачу, чим спростовуються доводи апелянта стосовно підставності користування спірним приміщенням.

Також, судом апеляційної інстанцї спростовуються покликання апелянта на постанову ВСУ у справі №1/135-20/51, щодо пролонгації договору з огляду на те, що орендодавцем приймалися орендні платежі та постанову ВСУ у справі №3-266гс16, стосовно дослідження мети подальшого використання приміщення, оскільки висновки Верховного Суду України, що містяться у вказаних постановах, в співвідношенні з даною справою, не є прийнятими з мотивів неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права.

З огляду на наведене, предмет спору та правовідносини у справах № 1/135-20/51 та №3-226гс16 не можна вважати подібними з правовідносинами у даній справі та такими, що підлягають обовязковому застосуванню у даному випадку.

Стосовно вимог про стягнення заборгованості по орендній платі та пені, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що заборгованість, яка заявлена позивачем до стягнення існувала на момент подання позову у справі, разом з цим, в матеріалах справи містяться платіжні доручення №185-189 від 01.12.2016р. - 02.12.2016р., якими підтверджено, що основна заборгованість відповідача, що є предметом розгляду даної справи є погашеною. Вказана обставина не заперечується сторонами у справі.

Враховуючи, що заборгованість по орендній платі існувала на момент звернення позивача до суду, але була повністю погашена (02.12.2016р.) - провадження у справі про стягнення з відповідача 42 308, 07 грн. основного боргу обгрунтовано припинено місцевим господарським судом на підставі ст. 80 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.17).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК, зокрема, з договорів та інших правочинів.

ОСОБА_4 з ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ОСОБА_4 п. 3.5. договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування в сумі заборгованості враховуючи індекс інфляції за кожен день такого прострочення.

Зважаючи на наявність заборгованості по орендній платі, позивач здійснив нарахування відповідачу 401,76 грн. пені (за період з червня 2016р. по вересень 2016р.).

Оцінивши розрахунок пені та матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог щодо стягненян пені.

Покликання апелянта стосовно необґрунтованого представництва прокурором інтересів держави і заявлення позову в особі Управління комунальної власності Трускавецької міської ради у даній справі, спростовуються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Вимогами статті 121 Конституції України, Закону України "Про прокуратуру", статті 53 ГПК України встановлено, що на органи прокуратури покладається представництво інтересів громадян та держави в судах у випадках, визначених Законом.

Відповідно до п.3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст.23 Закону України Про прокуратуру визначено наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.,

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Як вбачається з матеріалів справи, Дрогобицькою місцевою прокуратурою, на підставі звернення управління комунальної власності Трускавецької міської ради було опрацьовано інформацію стосовно господарської діяльності господарюючого субєкта ПП Гарантбуд-2012 та виявлено факт неналежного здійснення захисту інтересів держави Трускавецькою міською радою, а зокрема управлінням комунальної власності щодо забезпечення находження до місцевого бюджету коштів від здачі в оренду комунального майна (нежитлове приміщення загальною площею 660,5 кв.м.), а також належного та ефективного управління таким майном з боку органів місцевого самоврядування (Т.1, а.с.16-18).

Так, прокуратурою було встановлено наявність заборгованості перед місцевим бюджетом з боку відповідача по справі в частині несплати за користування комунальним майном, а також користування таким майном без укладення договору оренди. При цьому, неналежне виконання позивачем покладених на нього обовязків по захисту порушених інтересів держави виникло у звязку з недостатнім фінансуванням УКВ Трускавецької міської ради та відсутністю юридичної служби в структурному підрозділі УКВ Трускавецької міської ради.

З огляду на наведене, обгрунтування необхідності захисту інтересів держави прокуратурою полягає в тому, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором завдає істотної шкоди інтересам держави, а саме, порушує право позивача на своєчасне отримання коштів, які зараховуються до місцевого бюджету.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необгрунтованими доводи апелянта безстосовно підставності подання прокурором позову в інтересах держави в особі УКВ Трускавецької міської ради.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності в матеріалах справи належних доказів правомірності зайняття відповідачем спірного приміщення, у звязку з закінченням договору оренди, крім того матерілами справи підтверджено наявність у відповідача заборгованості по орендній платі, яка в процесі розгляду справи сплачена, у звязку з чим, обгрунтованим є висновок місцевого господарського суду про задоволення позову в частині стягнення пені та зобовязання відповідача повернути займане нежитлове приміщення.

При цьому, відповідачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами у справі обставини на які він посилається в апеляційній скарзі, а відтак вони не спростовують правомірної позиції суду першої інстанції.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Львівіської області від 13.06.17, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівіської області від 13.06.17 у справі №914/2932/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства Гарантбуд-2012 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 09.02.18

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Малех І.Б.

Суддя Орищин Г.В.