ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2018 р.Справа № 922/3994/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
до Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" м. Харків
про стягнення коштів 19 574,30 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №01-16/2231 від 19.04.17;

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" (надалі - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Державного підприємства "Харківський електромеханічний завод" про стягнення 647,26 грн. пені за період з серпня 2017 по вересень 2017 , 4 881,89 грн. відсотків річних за період з серпня 2017 по жовтень 2017 та 14 045,15 грн. інфляційних втрат за серпень 2017 та жовтень 2017 за Договором про постачання електричної енергії від 04.02.2010 №03-69.

Позов обґрунтовано з посиланням на прострочення відповідачем виконання своїх зобовязань щодо сплати спожитої електричної енергії за укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії від 04.02.2010 № 03-69.

Ухвалою суду від 04.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.12.2017 о 10:45 год.

У звязку з набранням чинності Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції, ухвалою господарського суду Харківської області від 19.12.2017 р. позовну заяву Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 18.01.2018.

Протокольними ухвалами господарського суду Харківської області від 18.01.2018 та 05.02.2018 судове засідання неодноразово відкладалося.

У судовому засіданні 15.02.2018 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повноважного свого представника не направив, відзиву на позов не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача суд встановив наступне.

04 лютого 2010 р. між АК "Харківобленерго" (постачальник) та Державним підприємством "Харківський електромеханічний завод" м. Харків (споживач) було укладено договір №03-69 про постачання електричної енергії (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язався постачати електричну енергію споживачеві , а споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електроенергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 року № 575/97-ВР та "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28 (далі-"Правила"), договір про постачання електричної енергії є основним документом, що регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Таким чином, договір визначає погодження його умов обома сторонами.

Відповідно до п. 9.4. Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2010 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в іншій термін за ініціативою будь - якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

На підставі п. 9.4. Договір пролонгований на 2017 рік.

Пунктом 2.3.3. договору передбачено:

- постачальник електричної енергії зобов'язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору.

- споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування з урахуванням Додатку №2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 5 та п.6 додатку №2 "Порядок розрахунків" до договору №10031, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії, а споживач повинен оплатити цей рахунок протягом 5 операційних днів, а у разі несвоєчасної оплати постачальник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі. Як встановлено судом, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконав несвоєчасно, за отриману споживачем з серпня 2017 року по жовтень 2017 року електричну енергію розрахувався з порушенням строків, визначених договором.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання, енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.2.1. договору сторони погодили, що при порушенні термінів розрахунку за спожиту електричну енергію споживач (відповідач) сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Згідно вищевказаних умов договору та норм чинного законодавства позивач за порушення строків виконання зобов'язання нарахував відповідачу пеню в розмірі 647,26 грн за період з серпня 2017 по вересень 2017, 4 881,89 грн. 3% річних за період з серпня 2017 по жовтень 2017 року та 14 045,15 грн. інфляційних втрат за серпень 2017 року та жовтень 2017 року.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред'явленої до стягнення 647,26 грн пені за період з серпня 2017 по вересень 2017, суд визнав його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 4 881,89 грн. 3% річних нарахованих за період з серпня 2017 по жовтень 2017 та інфляційних втрат 14 045,15 грн. нарахованих за серпень 2017, жовтень 2017 ,суд приходить до висновку про його правомірність та арифметичну вірність, що зумовлює прийняття рішення про задоволення даної частини позову.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 4 881,89 грн. 3% річних та 14 045,15 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» (пр-т Московський,ю 199, м. Харків, 61037) на користь акціонерної компанії "Харківобленерго" (вул. Плеханівська, 149, м. Харків, 61037, п/р 5 в АТ "ОСОБА_3 Аваль" м. Київ, МФО 380805, ) - 647 грн 26 коп пені, 4881 грн 89 коп. процентів річних, 14045 грн 15 коп втрат від інфляції та 1600 грн 00 коп витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до Харківського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.02.2018 р.

Суддя ОСОБА_1