ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р.Справа № 922/4259/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", м.Полтава,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велто Союз", м.Харків,
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 10-758/д від 28.11.2017) - в режимі

відеоконференції;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", м.Полтава, 14.12.2017 звернулось до господарського суду з позовною заявою про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Велто Союз", м.Харків, в особі ліквідаційної комісії визнати грошові вимоги позивача у розмірі 27981826,94 грн. з ПДВ та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ "Велто Союз". Судовий збір у розмірі 1600,00 грн. позивач просив стягнути з відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у підготовче засідання та у судове засідання з розгляду справи по суті не з'явився; відзив на позовну заяву не надав; про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обовязковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Тобто, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної справи, судом засобами поштового звязку направлялись копії ухвал від 19.12.2017, від 09.01.2018, від 21.01.2018. на юридичну адресу останнього, зазначену в позовній заяві, та яка зазначена як місцезнаходження підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копія ухвали від 19.12.2017, надіслана на адресу відповідача: 61070, м.Харків, пров.Чебишева, 59 (згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), була повернута на адресу суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". Доказів отримання відповідачем копій інших ухвал, постановлених в межах провадження у цій справі, на час даного судового засідання до суду не надійшло.

За таких обставин вбачається, що судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої листом Вищого господарського суду України від 19.02.2013 та затвердженої наказом Державної удової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, а тому відповідач, у розумінні вимог ст. 120 ГПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

При цьому, суд дійшов висновку, що неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджатиме розгляду справи по суті, у зв'язку з чим визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи доказами, згідно ст. 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Протягом січня - лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Велто Союз" (покупець, відповідач у справі) та Нафтогазовидобувним управлінням "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (позивач), відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору № 999/97 про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи, з освоєння та розробки родовищ від 24.12.1997 (постачальник, позивач) було укладено чотири договори поставки нафтопродуктів, ідентичні за своїм змістом, а саме:

- Договір № НП-0056 від 15.01.2016;

- Договір № НП-0118 від 01.02.2016;

- Договір № НП-0314 від 29.02.2016;

- Договір № НП-0268 від 29.02.2016.

За умовами вищевказаних договорів покупець зобов'язався прийняти та оплатити нафтопродукти, а постачальник зобов'язався передати у власність покупця нафтопродукти згідно умов договору.

Відповідно до п. 1.2. Договорів, номенклатура, кількість, ціна нафтопродуктів (товару) визначаються сторонами у Додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Зокрема, сторонами були укладені наступні додаткові угоди:

- Додаткова угода № 1 від 15.01.2016 до Договору № НП-0056 від 15.01.2016;

- Додаткова угода № 1 від 01.02.2016 до Договору № НП-0118 від 01.02.2016;

- Додаткова угода № 1 від 29.02.2016 до Договору № НП-0314 від 29.02.2016;

- Додаткова угода № 1 від 29.02.2016 до Договору № НП-0268 від 29.02.2016., якими сторони узгодили умови та строк поставки, номенклатуру, кількість та ціну нафтопродуктів (товару).

Пунктом 2.1.1. Договорів передбачено передачу нафтопродуктів покупцю згідно умов, визначених в додаткових угодах, з обов'язковим складанням актів прийому- передачі.

Як свідчать матеріали справи, позивач повністю виконав свої зобов'язання, передбачені зазначеними вище договорами поставки нафтопродуктів, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі:

- від 15.01.2016 акт № 1 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору поставки нафтопродуктів № НП-0056 від 15.01.2016 на загальну суму 9600000,00 грн. з ПДВ;

- від 01.02.2016 акт № 1 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору поставки нафтопродуктів № НП-0118 від 01.02.2016 на загальну суму 3542397,01 грн. з ПДВ;

- від 29.02.2016 акт № 1 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору поставки нафтопродуктів № НП-0314 від 29.02.2016 на загальну суму 9572878,62 грн. з ПДВ;

- від 29.02.2016 акт № 1 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору поставки нафтопродуктів № НП-0268 від 29.02.2016 на загальну суму 5266551,31 грн. з ПДВ.

Таким чином, протягом січня-лютого 2016 року позивачем, як постачальником, було передано відповідачу, як покупцю, нафтопродуктів на загальну суму 27981826,94 грн. з ПДВ.

Порядок розрахунків за поставлені нафтопродукти передбачений п. 5.1. Договорів, згідно з яким покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника до 31.12.2016 року.

Проте, відповідач свій обов'язок щодо оплати отриманого товару не виконав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 04.09.2017 до зазначеного реєстру внесено запис про перебування TOB "Bелто Союз" у стані припинення із визначенням строку для пред'явлення кредиторами своїх вимог - до 11.11.2017.

Згідно ч. 3 ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (ч. 4 ст. 105 ЦК України). Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (ч. 5 ст. 105 ЦК України).

Згідно ч. 6 ст. 105 ЦК України, кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

03.10.2017 позивачем було направлено на адресу відповідача заяву за вих. № 08-4167 про визнання грошових вимог кредитора та включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу. Вказана заява, в порушення вимог чинного законодавства, була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 105, 525, 526, 530, 610, 612, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Велто Союз" в особі ліквідаційної комісії (61070, м.Харків, пров.Чебишева, 59; ) визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м.Київ, пров.Несторівський, 3-5; ) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (36020, м.Полтава, вул.Монастирська, 12; ) у розмірі 27981826,94 грн. з ПДВ та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "Велто Союз".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велто Союз" в особі ліквідаційної комісії (61070, м.Харків, пров.Чебишева, 59; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м.Київ, пров.Несторівський, 3-5; ) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (36020, м.Полтава, вул.Монастирська, 12; ) - витрати з оплати судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.02.2018 р.

Суддя ОСОБА_2