ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" лютого 2018 р., м. Київ Справа № 911/115/18

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Грінвуд про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінвуд» (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кім. 414, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» (07852, Київська обл., Бородянський район, с. Микуличі, вул. Центральна, буд. 2, літера Б, ) про стягнення боргу, штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних за договором поставки товару № 02/1-12-16 від 02.12.2016,

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 12.02.2018);

відповідача: ОСОБА_2 (дов.б/н від 01.02.2018);

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява б/н від 15.01.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю Грінвуд до Товариства з обмеженою відповідальністю Діамед про стягнення 52073,00 грн боргу, 7190,35 грн штрафних санкцій (пені), 5884,25 грн інфляційних втрат, 1395,27 грн 3% річних за договором поставки товару № 02/1-12-16 від 02.12.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.02.2018 відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

02.02.2018 через канцелярію господарського суду Київської області позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

Статтею 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.02.2018 розгляд заяви про забезпечення позову призначено на 13.02.2018.

В судовому засіданні 13.02.2018 суд заслухав пояснення представників сторін. Представник заявника подану заяву підтримав. Представник відповідача проти задоволення заяви заперечував, зазначаючи, що відповідач має намір розрахуватись за прийнятий товар та повернути частину нереалізованого товару, а також те, що обовязок розраховуватись за прийнятий товар виникає у нього лише після реалізації останнього.

Позивач обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову наступним.

02.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Грінвуд (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Діамед (покупець) було укладено договір поставки товару № 02/1-12-16, відповідно до п.п. 1., 1.1. якого постачальник протягом строку дії даного договору передає у власність покупцю товар, а покупець на умовах та в порядку, визначених даним договором, оплачує товар в асортименті та кількості, за узгодженими цінами, вказаними в накладних, і приймає товар на їх підставі. Товар дієтичні добавки, біологічно активні добавки до раціону харчування (БАД), фіточай.

На виконання умов договору, відповідно до видаткових накладних (№ 00000196 від 20.01.2017 на суму 7138,00 грн; № 00000197 від 20.01.2017 на суму 301,00 грн; № 00000198 від 20.01.2017 на суму 7138,00 грн; № 00000199 від 20.01.2017 на суму 301,00 грн; № 00000200 від 20.01.2017 на суму 7138,00 грн; № 00000201 від 20.01.2017 на суму 301,00 грн; № 00000212 від 23.01.2017 на суму 7138,00 грн; № 00000213 від 23.01.2017 на суму 301,00 грн; № 00000214 від 23.01.2017 на суму 7138,00 грн; № 00000215 від 23.01.2017 на суму 301,00 грн; № 00000216 від 23.01.2017 на суму 7138,00 грн; № 00000217 від 23.01.2017 на суму 7138,00 грн; № 00000218 від 23.01.2017 на суму 301,00 грн; № 00000219 від 23.01.2017 на суму 301,00 грн) позивачем було поставлено відповідачу товар загальною вартістю 52073,00 грн.

Позивач зазначає, що вказаний товар був прийнятий та неповернутий відповідачем, а відтак у останнього виник обовязок оплатити його вартість, водночас відповідач своїх договірних зобовязань не виконав.

23.11.2017 позивачем було виявлено запис від 22.11.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про перебування Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» в стані припинення.

Позивач зазначає, що звернувся до відповідача з письмовою вимогою про погашення заборгованості від 24.11.2017 № 1971 (вказаний факт підтверджується описом вкладення у лист від 24.11.2017 та фіскальним чеком від 24.11.2017, що містяться в матеріалах справи), проте вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У звязку із наведеним позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед» 52073,00 грн боргу, 7190,35 грн штрафних санкцій (пені), 5884,25 грн інфляційних втрат, 1395,27 грн 3% річних, внаслідок неналежного виконання останнім своїх зобовязань з оплати прийнятого та неповернутого товару за договором поставки товару № 02/1-12-16 від 02.12.2016, а також із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача у розмірі позовних вимог на загальну суму 66542,87 грн.

Позивач, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зазначає, що відповідач не відповів та не виконав грошової вимоги позивача про оплату заборгованості, а засновниками відповідача було прийнято рішення про припинення товариства, що дає підстави стверджувати, що відповідач має намір ухилитись від виконання грошових зобовязань перед Товариством з обмеженою відповідальністю Грінвуд.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, розглянувши подану заяву, зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності звязку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.03.2010).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обовязковості судових рішень, Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016).

Так, оскільки відповідач ухилився від відповіді на письмову вимогу позивача про оплату заборгованості, а також, враховуючи, що останній перебуває у стані припинення, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог позивача. Крім того, незважаючи на твердження представника відповідача у судовому засіданні, ним не було здійснено жодних дій щодо повернення товару або оплати його повної вартості.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову, та вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно боржника на загальну суму 66542,87 грн.

Крім того, згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов'язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення.

Враховуючи наведене, з метою недопущення зловживання позивача своїми правами, а також для забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, суд вважає за необхідне застосувати зустрічне забезпечення, шляхом зобовязання позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у сумі 66542,87 грн.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Крім того, суд доводить до відома позивача, що відповідно до ч. 8 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 141, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Грінвуд про забезпечення позову задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти та майно Товариства з обмеженою відповідальністю Діамед (07852, Київська обл., Бородянський район, с. Микуличі, вул. Центральна, буд. 2, літера Б, ) на загальну суму 66542,87 грн.

3. Застосувати заходи зустрічного забезпечення шляхом зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю Грінвуд (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 9, кім. 414, ) внести на депозитний рахунок господарського суду Київської області 4298; МФО 820172; ДКСУ місто Київ; ) грошові кошти у сумі 66542,87 грн протягом десяти днів з дня постановлення даної ухвали.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала є виконавчим документом та може бути предявлена до виконання протягом трьох років з дня її винесення.

Ухвалу підписано 13.02.2018.

Суддя А.Ф. Черногуз