ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.02.2018 Справа № 908/191/18

Суддя Федорова Олена Владиславівна розглянувши заяву про видачу судового наказу від 31.01.2018р. № 23-21-04-226

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Складовської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (75700, Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Мангубінська, буд. 2)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «АУРУМ» (юридична адреса: 69114, АДРЕСА_1; поштова адреса: 69006, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. ?, офіс 36)

про стягнення 17.093,53 грн.

Встановив, що заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення 17.093,53 грн. заявник посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором №12-П-СКФ-16 від 01.04.2016р. в частині своєчасного та повного відшкодування витрат по сплаті комунальних послуг та послуг щодо утримання інженерних мереж внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 17.093,53 грн. До заяви додані рахунки № 626 від 30.12.2017 р. на суму 43,50 грн. та № 627 від 30.12.2017р. на суму 17.050,03 грн.

Так, пунктом 1.1 договору № 12-П-СКФ-16 від 01.04.2016р. сторонами узгоджено, що ТОВ «Аурум» (надалі - підприємство) відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства зобовязується відшкодувати ДП «Адміністрація морських портів України» (надалі Адміністрації) витрати за спожиті комунальні послуги та послуги щодо утримання інженерних мереж.

Відповідно до п. 2.1 2.2 договору сума відшкодування витрат по сплаті послуг за споживання електроенергії розраховується згідно тарифу Обленерго діючого на момент сплати, на підставі акту-розрахунку використання електроенергії за кожен місяць, підписаного сторонами. Облік електроенергії, яку отримує підприємство, здійснюється на підставі розрахунку Адміністрації, який обчислюється у відповідності до отриманої електроенергії згідно лічильника, а у разі відсутності лічильника згідно встановленої потужності обладнання та приборів.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що вартість витрат за споживання холодної води становить 6,60 грн. за м. куб. згідно договору між Адміністрацією та КП «Водне господарство» та витрат, повязаних з утриманням мереж водопостачання Адміністрації (Додаток).

Пунктом 2.5 договору вартість витрат на приймання та очистку стічних вод Адміністрації визначається згідно договору, укладеному з КП «Очисні споруди» Складовської міської ради Херсонської області і становить 17,59 грн. в т.ч. ПДВ за 1 куб.м., та витрати, повязані з утриманням мереж водовідведення (додаток 1).

Підприємство відшкодовує витрати по сплаті послуг за спожиті комунальні послуги Адміністрації щомісячно протягом пяти банківських днів з моменту виставлення Адміністрацією рахунку (п. 2.6 договору).

Оплата рахунку по даному договору проводиться в безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації (п. 2.9 договору).

Пунктом 3.1.1 договору адміністрація зобовязується своєчасно направляти підприємству акти виконаних робіт (наданих послуг) та рахунки за спожиті комунальні послуги по даному договору.

Отже, укладаючи договір №12-П-СКФ-16 від 01.04.2016р., кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо їх виконання, тобто наявне зустрічне виконання зобовязання, а саме: Адміністрація зобовязується своєчасно скласти та направити відповідні акти наданих послуг та рахунки на адресу підприємства (боржника), а боржник зобовязується щомісячно протягом пяти банківських днів з моменту виставлення рахунки Адміністрацією здійснити оплату витрат за спожиті комунальні послуги та послуги щодо утримання інженерних мереж.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявник в підтвердження факту наявності обовязку боржника сплатити вартість спожитих комунальних послуг за договором №12-П-СКФ-16 від 01.04.2016р. додав до заяви рахунки №626 та №627 від 30.12.2017р. Актів наданих послуг, як то передбачено договором до заяви не додано.

Між тим, суд наголошує, що зазначені рахунки не підтверджують факт споживання боржником комунальних послуг в рамках договору №12-П-СКФ-16 від 01.04.2016р., а саме в наведеній заявником сумі (17.093,53 грн.), оскільки:

По-перше, в рахунку № 626 від 30.12.2017 р. в колонці «найменування товару або послуг» зазначено:

- послуги з оформлення та видачі разової перепустки для входу працівників сторонніх організацій (1 шт*4,79грн.) ще у грудні 2016 року кількість 1; ціна, грн-коп. 4,7900; сума, грн. 10499,40;

- послуги використання контрольно-пропускної системи для виїзду вантажного автомобіля в/п понад 10 тон (1 шт*31,46грн.) ще у грудні 2016 року кількість 1; ціна, грн-коп. 34,4600; сума, грн. 3708,96;

всього 36,25 грн., ПДВ 20% 7,25 грн., загалом 43,50 грн.

Здійснивши математичну операцію щодо складання зазначених в рахунку № 626 сум (10499,40 грн. + 3708,96 грн.), суд не може погодитись з доводами заявника, що до сплати підлягає сума 43,50 грн.

По-друге, в додатку 1 до договору зазначений перелік та вартість послуг, які є предметом договору, зокрема, відшкодування витрат на утримання мереж електроспоживання, на утримання мереж водопостачання та на утримання мереж водовідведення.

Заявником не доведено, що послуги з оформлення та видачі разової перепустки для входу працівників сторонніх організацій та послуги використання контрольно-пропускної системи для виїзду вантажного автомобіля в/п понад 10 тон є предметом договору №12-П-СКФ-16 від 01.04.2016р. і відповідач відповідно зобовязався оплачувати зазначені послуги.

По-третє, рахунок № 627 від 30.12.2017 р. не містить жодної інформації щодо кількості спожитої боржником електричної енергії; не зазначено за який період спожита боржником електрична енергія та її вартість, як за один кВт/ч так і загальна сума, що підлягає до оплати. Також рахунок не містить жодних посилань на кількість, ціну та загальну суму вартості витрат на утримання технологічних мереж електроустаткування, борг за 2017 рік. Внаслідок чого є незрозумілим заявлена до стягнення сума 17050,03грн.

Аналіз наведеного свідчить, що із доданих до заяви заявником документів неможливо встановити факт наявності у боржника заборгованості у розмірі 17.093,53 грн. в рамках договору №12-П-СКФ-16 від 01.04.2016р.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи досліджені матеріали, суд визнає доводи заявника, викладені у заяві № 23-21-04-226 від 31.01.2018р., необґрунтованими, а заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 4, 74, 150-153 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» в особі Складовської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у видачі судового наказу.

Судові витрати залишити за заявником.

Відповідно до ст. 235, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України ухвала суду набрала законної сили 07.02.2018р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Федорова