ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

15 лютого 2018 р. Справа № 902/858/15

Суддя господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали

за заявою: публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" (код 04880386, адреса: 03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 26)

до: приватного підприємства "Хілл" (код 13333298, 24600, смт. Крижопіль, вул.Чкалова,16-Б, Крижопільський район, Вінницька область)

про визнання банкрутом

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/858/15 за заявою публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна" про банкрутство приватного підприємства "Хілл".

Постановою суду від 04.10.2016 року у справі № 902/858/15 визнано приватне підприємство "Хілл" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Болховітіна В.М.

Ухвалою суду від 07.09.2017 року припинено повноваження арбітражного керуючого Болховітіна В.М. як ліквідатора ПП "Хілл" у справі № 902/858/15, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Василика В.В., з покладенням на останнього всіх прав та обов'язків, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою суду від 09.11.2017 року продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута - приватного підприємства "Хілл" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. по справі № 902/858/15 - до 06.02.2018 року.

08.12.2017 року до суду від публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" надійшла заява № 5039/16 від 04.12.2017 року (вх. № 06-73/88/17 від 08.12.2017 року) про вжиття запобіжних заходів у справі № 902/858/15 шляхом накладення арешту на майно, яке належить ПП "Хілл".

В зв'язку з перебуванням матеріалів справи у суді апеляційної інстанції, ухвалою суду від 08.12.2017 року відкладено вирішення питання про прийняття вказаної заяви по справі № 902/858/15 до повернення матеріалів зазначеної справи до господарського суду Вінницької області.

12.02.2018 року матеріали справи № 902/858/15 повернулись до суду.

Суд розглянувши відповідну заяву, надавши юридичну оцінку поданих до заяви доказів, встановив наступне.

Так, за змістом заяви, арбітражний керуючий (ліквідатор) Василик В.В. розпочав продаж майна банкрута цілісним майновим комплексом, обравши спосіб проведення аукціону.

Протягом одинадцяти календарних днів виконання своїх повноважень ліквідатор банкрута, зокрема, визначив організатора аукціону з продажу майна - ТОВ "Клірингова компанія" та уклав договір на проведення аукціону, за умовами якого передбачено проведення другого повторного аукціону зі зниженням початкової вартості на 20% від вартості повторного аукціону, та за відсутності бажаючих укласти договір - початкова вартість знижується на крок аукціону - 0,5 % від початкової вартості лоту, доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір.

Як вбачається з повідомлення, яке оприлюднено 15.11.2017 року на сайті Вищого господарського суду України, на другому повторному аукціоні буде продано майно банкрута цілісним майновим комплексом до складу якого входять об'єкти нерухомості, сільськогосподарська техніка, транспортні засоби, дебіторська заборгованість, корпоративні права, вимоги до третіх осіб.

Початкова вартість вищевказаного майна становить 290 413 510,87 грн. без ПДВ. Крок аукціону становить - 0.5 % від початкової вартості лоту. Кінцевий термін прийому заяв - до 13:00 год. до 16.11.2017 року включно. Дата та місце проведення аукціону: 14.12.2017 року - 10:00 год., за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Я.Мудрого, 4, оф. 1.

ПАТ "Банк "Київська Русь" вважає, що існує реальна загроза порушення прав банку, як забезпеченого кредитора і має намір звернутися до суду із заявою про визнання недійсним Договору про організацію та проведення аукціону укладеного між арбітражним керуючим Василиком В.В., як замовником аукціону та ТОВ "Клірингова компанія" як організатором аукціону.

З огляду на зазначені умови проведення аукціону та з урахуванням того факту, що ліквідатор не встановив допустимої граничної вартості ЦМК чим допустив необмежене зниження вартості майна банкрута, є всі підстави вважати, що майно ПП "Хілл" яке входить до складу цілісного майнового комплексу, може бути продано за нижчою ціною від його реальної вартості. Так, початковою вартістю усього ЦМК на другому повторному аукціоні є 290 413 510,87 грн., при цьому згідно звіту ТОВ "Консалтингове Бюро "Спектр" про оцінку майна від 30.06.2017 проведену на замовлення попереднього ліквідатора, вартість тільки об'єктів нерухомості, обладнання та устаткування становить 283 678 800,00 грн., без врахування дебіторської заборгованості та вимог до третіх осіб.

Таким чином, не вжиття відповідних запобіжних заходів призведе до порушення прав Банку, як забезпеченого кредитора.

Посилаючись на наведені обставини, заявник просить суд вжити запобіжних заходів шляхом накладення арешту на майно, яке належить приватному підприємству "Хілл".

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов до наступних висновків.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року № 2147-VIII внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України - далі ГПК України, виклавши його в новій редакції.

Цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", опублікованим у газеті "Голос України".

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 року № 2, визначено день початку роботи Верховного суду - 15.12.2017 року.

Згідно п. 9 перехідних положень ГПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно п. 11 перехідних положень ГПК України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, застосуванню підлягають положення Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

В силу ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, заява публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" №5039/16 від 04.12.2017 року (вх. № 06-73/88/17 від 08.12.2017 року) про вжиття запобіжних заходів у справі № 902/858/15 шляхом накладення арешту на майно, яке належить ПП "Хілл" надійшла до суду 08.12.2017 року, відповідно з посиланням на норми Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017 року.

При цьому, Господарським процесуальним кодексом України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, подання такого виду заяв, як вжиття запобіжних заходів - не передбачено.

Разом з тим, враховуючи, те, що заявником в подальшому було подано до суду позовну заяву № 5101/16 від 07.12.2017 року (вх. № 06-54/528/17 від 12.12.2017 року) про визнання недійсним договору на організацію та проведення продажу майна банкрута, укладеного між ліквідатором Василиком В.В. та товариством з обмеженою відповідальністю "Клірингова палата" у справі № 902/858/15, суд розцінює заяву №5039/16 від 04.12.2017 року (вх. № 06-73/88/17 від 08.12.2017 року) про вжиття запобіжних заходів у справі № 902/858/15, як заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, передбачається, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, питання щодо застосування заходів до забезпечення позову, висвітлено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26 грудня 2011 року (далі - постанова), яка на даний час є чинною.

Так, згідно п. 1, п. 3 постанови, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, звертає увагу на те, що підставами для забезпечення позову є істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Водночас, доводи заявника щодо можливого порушення прав заставного кредитора та ймовірного продажу майна банкрута за заниженою ціною, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Крім того, слід зазначити, що рішення суду за позовними вимогами про визнання недійсним договору, виконанню в порядку Закону України "Про виконавче провадження" не підлягає. А відтак, і відсутні обставини, що обумовлюють неможливість або утруднення виконання такого рішення чи ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Також, суд звертає увагу на те, що згідно п. 7 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Враховуючи викладене, наведені норми законодавства, зміст поданої заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволені заяви публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" № 5039/16 від 04.12.2017 року (вх. № 06-73/88/17 від 08.12.2017 року) про вжиття запобіжних заходів у справі № 902/858/15, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 18, 73-79, 86, 136, 140, 234, 235, п. п. 9,11 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року), суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволені заяви публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" № 5039/16 від 04.12.2017 року (вх. № 06-73/88/17 від 08.12.2017 року) про вжиття запобіжних заходів у справі № 902/858/15, в повному обсязі.

2. Ухвалу надіслати згідно переліку рекомендованим листом.

Згідно ч.2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 15.02.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 5 прим.:

1 - до справи;

2 - ПАТ "Дікергофф Цемент Україна", 03083, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 26;

3 - ПП "Хілл", 24600, смт. Крижопіль, вул. Чкалова, 16-Б, Крижопільський район, Вінницька область;

4 - ПАТ "Банк "Київська Русь", 04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А;

5 - арбітражний керуючий Василик В.В., 01030, м. Київ, а/с 23.