КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2018 р. Справа№ 911/3237/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фермерського господарства «Чудова Марка»

на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2017

у справі № 911/3237/17 (суддя А.С. Грєхов)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода»

до Фермерського господарства «Чудова Марка»

про стягнення заборгованості

за участю представників учасників справи:

від позивача: представник Хоменко М.П. (довіреність № 44 від 05.01.2018);

від відповідача: представник Кукса Г.А. (довіреність б/н від 10.11.2016).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» (надалі - ТОВ «Білоцерківвода», позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Фермерського господарства «Чудова Марка» (надалі - ФГ «Чудова Марка», відповідач) про стягнення 76 639,11 грн, з яких 61 659,96 грн заборгованості за скид наднормативних забруднень, 8 101,95 грн пені, 1 327,80 грн 3% річних, 5 549,40 грн інфляційних втрат, посилаючись на порушення відповідачем умов договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 01.07.2013 № 8886 щодо перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.12.2017 у справі № 911/3237/17 позов задоволено повністю, стягнуто з ФГ «Чудова марка» на користь ТОВ «Білоцерківвода» 61 659,96 грн заборгованості за скид наднормативних забруднень, 8 101, 95 грн пені, 1 327,80 грн 3% річних, 5 549,40 грн інфляційних втрат, 1 600,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч приписів закону, Правил приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення оплати за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

Враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду, ФГ «Чудова Марка» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач наголошував на тому, що розрахунок позивача не відповідає положенню п. 7.9 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, а саме, позивачем неправомірно застосовано коефіцієнт кратності, що дорівнює 10.

Також, на переконання апелянта, позивачем неправомірно виставлено рахунок за три місяці, оскільки Правила приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква, якими передбачено такий період нарахування, суперечать Правилам приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, який має вищу юридичну силу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 відкрито апеляційне провадження та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на те, що судом першої інстанції було правильно враховано положення Правил приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква, оскільки станом на час розгляду справи відсутні судові рішення, якими було би визнано невідповідність цих правил нормативним актам, що мають вищу юридичну силу.

Крім того, позивач наголошує на тому, що застосування при розрахунку коефіцієнту кратності, який дорівнює 10, відповідає п.п. 9.1, 9.2, 9.6 Правил приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква.

При цьому, позивач звертав увагу, що відсутність представника відповідача при відборі проб стічної води не може перешкоджати діяльності позивача щодо контролю за рівнем шкідливих речовин у стічних водах.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2018 апеляційну скаргу призначено до розгляду на 07.02.2018.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2017 у справі № 911/3237/17 повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними, а судове рішення законним, у зв'язку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

07.02.2018 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.07.2013 між ТОВ «Білоцерківвода» (у тексті договору - виконавець) та ФГ «Чудова Марка» (у тексті договору - споживач) було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення № 8886 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язався надавати споживачеві послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (надалі - послуги) у необхідних обсягах, встановлених нормативним розрахунком, та відповідної якості, а споживач зобов'язується своєчасно і у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Підпунктами 5.5.20, 5.5.21 договору визначено, що споживач зобов'язався забезпечити якість стічних вод, які потрапляють до міської каналізації відповідно до норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин визначених додатком № 3 до цього договору та виключити можливість скиду стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Відповідно до п. 4.5 договору, у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно наданого виконавцем рахунку із застосуванням коефіцієнта кратності відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2013 року. Договір вважається переукладеним на наступний календарний рік на таких же умовах, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення строку його дії (п.п. 12.1, 12.2 договору).

Додатком № 3 до договору сторонами були погоджені допустимі концентрації забруднюючих речовин в стічних водах, які скидаються до міської каналізації (а.с. 27).

З матеріалів справи вбачається, що 16.11.2016 представниками ТОВ «Білоцерківвода» з метою визначення вмісту забруднюючих речовин, що скидаються підприємством з стічними водами в каналізаційну мережу м. Біла Церква, з контрольного колодязя ФГ «Чудова Марка» були відібрані проби стічних вод для проведення аналізу та наявності забруднюючих речовин, про що складено Акт відбору проб стічної води (а.с. 28).

Як вбачається зі змісту вказаного акту, останній було складено за відсутності представника відповідача, який для відбору проб стічної води не з'явився.

За результатами лабораторних досліджень відібраних проб хіміко-технологічною лабораторією стічних вод ТОВ «Білоцерківвода» було виявлено перевищення допустимих концентрацій по рН, завислих речовинах, мінералізації, ХСК, БСК5, хлоридах, залізу, СПАР, співвідношенню ХСК до БСК5, про що складено Протокол проведених аналізів від 21.11.2016 № 128/11 (а.с. 78-79).

У зв'язку з зазначеним, ТОВ «Білоцерківвода» здійснило нарахування плати за скид наднормативно забруднених стічних вод до міських каналізаційних мереж ФГ «Чудова Марка» у вересні-листопаді 2016 року, розмір якої за його розрахунком склав 61 659,96 грн з ПДВ та на вказану суму виставило відповідачеві для оплати рахунок № 99 від 25.11.2016 (а.с. 30,31).

Супровідним листом від 25.11.2016 № 1-04/08-3014 позивач направив відповідачеві копію акту відбору проб стічних вод від 16.11.2016, розрахунок плати за скид наднормативних забруднень зі стічними водами у міську каналізацію, факсограму №1-04/08-3008 від 25.11.2016 та рахунок № 99 від 25.11.2016 для сплати за скид наднормативних забруднень зі стічними водами у міську каналізацію, що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 955 (а.с. 32).

Згідно підпункту 1 пункту 1 розділу ІІ «Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ вказаних Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Як вбачається з опису вкладення у цінний лист від 28.11.2017 № 955, супровідний лист № 1-04/08-3014 від 21.11.2016 про оплату за скид наднормативних забруднень, подано до пересилання 28.11.2016 на адресу ФГ «Чудова Марка» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Заводська, 31).

Враховуючи положення Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ФГ «Чудова Марка» повинно було отримати вищезазначений перелік документів 02.12.2016.

При цьому, отримання вказаних документів відповідачем не заперечується.

Крім того, позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 27.07.2017 №1-04/09-1788 про сплату 61 659,96 грн за наднормативне забруднення стічних вод (а.с. 34-35).

Однак, у зв'язку з тим, що відповідач вказані лист та претензію залишив без відповіді та задоволення, оплату за скид наднормативних забруднень не здійснив, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «Білоцерківвода», виходячи з наступного.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 3 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території;

Частиною 1 ст. 70 Водного кодексу України встановлено, що скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до приписів пунктів 1.5 та 1.6 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002, на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту (далі - місцеві Правила), у яких установлюються допустимі концентрації (далі - ДК) для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію. Місцеві Правила згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням водоканалів після погодження з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоров'я України.

Як встановлено місцевим господарським судом, рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 25.12.2013 №424 затверджено «Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква» (далі - Правила), які є обов'язковими для всіх підприємств, яким водоканал надає послуги з водовідведення та/або які скидають стічні води до системи каналізації м. Біла Церква: споживачів та субспоживачів (у тому числі шляхом вивезення стічних вод асенізаційним транспортом) (п. 1.5 Правил).

Відповідно до пункту 2.1.3 Правил водоканал має право здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються до системи каналізації міста. При цьому, відбір проб здійснюється в присутності представника підприємства.

Пунктом 8.8 Правил встановлено, що з метою контролю якості стічних вод підприємств, водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу та фіксується в акті відбору проб стічних вод, який підписують, як представники водоканалу, так і представник підприємства-споживача.

Згідно з пунктом 8.12.3 Правил відбір проб виконується представниками водоканалу в присутності уповноваженого представника підприємства, що фіксується в акті, який підписують як представники водоканалу, так і представники підприємства. Акт складається у двох примірниках. У разі неявки уповноваженого представника підприємства або при його відмові підписати акт останній підписується представниками водоканалу із зазначенням прізвища представника підприємства, який відмовився підписати акт.

Отже, вказаною нормою передбачено участь представника підприємства у відборі проб, однак неявка останнього не може перешкоджати діяльності позивача щодо контролю за рівнем шкідливих речовин у стічних водах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.12.2016 у справі № 911/1805/16.

У відповідності до п. 2.1.2 Правил водоканал має право пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і загальнодержавних Правил приймання.

Згідно з п. 2.1.8 Правил водоканал має право пред'являти підприємствам претензії та позови (в установленому порядку) щодо відшкодування збитків, заподіяних системі каналізації м. Біла Церква, а також виставляти рахунки за скид понаднормативних забруднень.

Пунктом 2.4.3 Правил встановлено, що підприємства зобов'язані оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Проте, як правильно встановлено місцевим господарським судом, всупереч згаданих приписів закону, Правил приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення оплати за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

При цьому, доводи апелянта про те, що розрахунок позивача не відповідає положенню п. 7.9 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, а саме, позивачем неправомірно застосовано при здійсненні розрахунку коефіцієнт кратності, що дорівнює 10, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, пунктом 7.9 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, на який посилається відповідач, встановлено, що при відмові підприємства виділити відповідальну особу для відбору проб, зволіканні з допуском представника водоканалу на територію підприємства (більш ніж 30 хвилин після його прибуття) або створенні перешкод у відборі проб з боку представників підприємства, водоканал виставляє підприємству рахунок за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк = 5 за розрахунковий місяць, у якому було вчинене дане порушення.

Однак, в даному випадку відсутні зазначені у вказаній нормі обставини, зокрема, доказів створення перешкод у відборі проб з боку представників підприємства або зволікання з допуском представника водоканалу на територію підприємства, матеріалами справи не містять, що на переконання колегії суддів, виключає можливість застосування вказаного пункту для здійснення розрахунку плати за скид відповідачем наднормативних забруднень.

Разом з тим, порядок обчислення плати за скид стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква визначено главою 9 Правил, відповідно до п. 9.1 яких величина плати за скид стічних вод у систему каналізації м. Біла Церква (Пс) розраховується водоканалом за формулою: Пс = Т х Vдог + 5 Т х Vпдог + Vпз х Кк х Нп, де Т - тариф, установлений за надання послуг водовідведення підприємствам, віднесеним до відповідної категорії абонентів, грн./куб.м; Vдог - обсяг скинутих підприємством стічних вод у межах, обумовлених договором, куб.м; Vпдог - обсяг скинутих підприємством стічних вод понад обсяги, обумовлені договором, куб.м; Vпз - обсяг скинутих підприємством стічних вод з понаднормативними забрудненнями, куб.м; Кк - коефіцієнт кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми; Нп- встановлений норматив плати за скид понаднормативних забруднень у систему каналізації, грн./куб.м.

Згідно з п. 9.2 Правил при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах підприємств, що скидаються у систему каналізації, порівняно з встановленими цими Правилами, підприємства сплачують водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 куб.м стічних вод із вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесі очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Пунктами 9.2.1, 9.2.2 визначено, що у разі виявлення залпового скиду забруднюючої речовини застосовується коефіцієнт кратності Кк=20. За відхилення показника рН в межах від 0,5 до 1 застосовується Кк = 2; на 2 та більше одиниць - Кк=10. Відхилення менш ніж на 0,5 рН- не враховується.

При цьому, відповідно до п. 9.5 Правил, якщо встановлений факт одночасного скиду до міської каналізації кількох забруднень у концентраціях, що перевищують ДК, коефіцієнт кратності Кк визначають за формулою

, де С фі - фактична концентрація в стічних водах підприємства і-ї речовини; ДКі - допустима концентрація і-ї речовини, яку встановлено цими Правилами приймання або договором для даного підприємства.

Загальний коефіцієнт кратності з урахуванням перевищення допустимої концентрації кількох речовин та інших порушень не може бути більше ніж 10. (Якщо за розрахунком Кк вийшло більше ніж 10,то приймають Кк=10, крім випадків, передбачених підпунктами 9.2.1 та 9.2.2).

Як вбачається з Протоколу проведених аналізів від 21.11.2016 № 128/11 (а.с. 78) та здійсненого на його підставі розрахунку плати за скид наднормативних забруднень (а.с. 31), з урахуванням викладених положень Правил приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем правомірно застосовано при здійсненні розрахунку коефіцієнт кратності, який дорівнює 10.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неправомірність нарахування позивачем плати за три місяці, оскільки у відповідності до п. 9.6. Правил період, за який стягується плата за скид підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установлений разовим аналізом, становить три місяці (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців).

Водночас, твердження апелянта про те, що вказане положення Правил приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква суперечить Правилам приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, який має вищу юридичну силу, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

З пункту 1.1 Правил приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква вбачається, що такі розроблено відповідно до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Водного кодексу України, Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 1999 року N 465, Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19 лютого 2002 року N 37, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 26 квітня 2002 року за № 403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Держбуду України 19 лютого 2002 року № 37, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 26 квітня 2002 року за № 402/6690; Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 року за № 936/15627, Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 N 869.

Вказані Правила затверджені рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 25.12.2013 №424 в межах повноважень, наданих Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», погоджені начальником Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області, начальником міського управління головного управління держсанепідслужби у Київській області.

За приписами п. 1.6 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України та п. 1.5 Правил приймання стічних вод підприємства у систему каналізації м. Біла Церква, останні є обов'язковими для всіх підприємств, яким водоканал надає послуги з водовідведення та/або які скидають стічні води до системи каналізації м. Біла Церква: споживачів та субспоживачів.

При цьому, на переконання колегії суддів, такі Правила не суперечать Правилам приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, оскільки, як було зазначено вище, саме у місцевих Правилах установлюються допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно здійснено розрахунок плати за скид наднормативних забруднень зі стічними водами у міську каналізацію за вересень, жовтень, листопад 2016 року, яка становить 61 659,96 грн.

Крім того, пунктом 4.5 договору сторони погодили, що у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно наданого виконавцем рахунку із застосуванням коефіцієнта кратності відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов договору та вищевказаних приписів законодавства, позивачем не було здійснено оплату виставленого позивачем рахунку на оплату за скид наднормативних забруднень зі стічними водами на суму 61 659,96 грн.

Враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи та не спростований відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за скид наднормативних забруднень у сумі 61 659,96 грн.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку за скид наднормативних забруднень, позивач просив стягнути з відповідача 5 549,40 грн інфляційних втрат та 1 327,80 грн 3% річних, нарахованих за період з 05.02.2017 по 24.10.2017.

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції правильно встановив, що сума інфляційних втрат за вказаний позивачем період становить 6 366,93 грн.

Разом з тим, враховуючи те, що суд, приймаючи рішення, позбавлений права виходити за межі позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню у заявленому ним розмірі, у сумі 5 549,40 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд першої інстанції правильно встановив, що такий відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1 327,80 грн 3% річних підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 8 101,95 грн, нараховану за період прострочення з 05.02.2017 по 05.08.2017.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.п. 2 п. 6.1 договору сторони погодили, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в розрахунковий період за кожен день прострочення платежу, включаючи день оплати.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 8 101,95 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені обставини справи, вимоги законодавства та умови укладеного між сторонами договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 61 659,96 грн заборгованості за скид наднормативних забруднень, 5 549,40 грн інфляційних втрат, 1 327,80 грн 3% річних та 8 101,95 грн пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2017 у справі № 911/3237/17 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ФГ «Чудова Марка» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 275-284 Господарський процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Чудова Марка» на рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2017 у справі № 911/3237/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.12.2017 у справі № 911/3237/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/3237/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.02.2018.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук