ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2018м. ДніпроСправа № 904/7130/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А.

за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМ-МЕТИЗ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "VAROMI-PRIM", м. Кишинів, Республіка Молдова

про стягнення 28 773,52 доларів

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, в.о. директора, наказ № 17 від 05.02.2018 р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІМ-МЕТИЗ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "VAROMI-PRIM" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 28 773,52 доларів США, з якої: 26 012,79 доларів США - заборгованості, 2637,23 доларів США - пені, 123,50 доларів США штрафу та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Контракту № 53 від 05.11.2015 р. в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 р. порушено провадження у справі № 904/7130/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 31.08.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 р. провадження у справі № 904/7130/17 зупинено до 31.08.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 р. поновлено провадження у справі № 904/7130/17 з 31.08.2017 р. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 31.08.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 р. розгляд справи відкладено на 30.11.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 р. провадження у справі № 904/7130/17 зупинено до 30.11.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 18.09.2017 р. призначено розгляд справи у судовому засіданні на резервну дату 08.02.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 р. поновлено провадження у справі № 904/7130/17 з 30.11.2017 р. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.11.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 р. провадження у справі № 904/7130/17 зупинено до 08.02.2018 року та справу № 904/7130/17 призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.02.2018 р.

Згідно з пунктом 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2018 р. справу № 904/7130/17 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду по суті, поновлено провадження у справі № 904/7130/17 з 08.02.2018 р. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.02.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні надав банківські виписки про сплату відповідачем заборгованості у сумі 6012,79 доларів США. Позовні вимоги у розмірі 20 000,00 доларів США - заборгованості, 2637,23 доларів США - пені, 123,50 доларів США штрафу підтримав та просив, суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засіданні не зявився, вимог суду, викладених в ухвалах суду не виконав, письмовий відзив на позов не надав. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, доказом чого є підтвердження про вручення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області на території Республіки Молдова представнику відповідача (а.с. 73).

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.02.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІМ-МЕТИЗ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "VAROMI-PRIM" (покупець) укладений Контракт № 53 (далі - Контракт), за умов п. 1.1. якого постачальник зобовязується виготовити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплати товар, обговорений в Специфікаціях до Контракту, в порядку та на умовах, визначених даним Контрактом.

Найменування, асортимент, кількість, ціна та інші характеристики товару, вказуються в Специфікаціях до Контракту, які з моменту підписання сторонами є його невідємною частиною (п. 1.2. Контракту).

Відповідно до п. 4.3. Контракту загальна сума Контракту визначається сумарною вартістю товару, поставка якого здійснюється відповідно Специфікацій до даного Контракту. Орієнтовна вартість даного Контракту на момент його укладення складає 1 000 000,00 доларів США.

В силу вимог п. 6.2.1 Контракту покупець зобовязується прийняти та оплатити поставлений товар згідно з мовами даного Контракту.

Згідно п. 9.2. Контракту в редакції Додаткової угоди № 1 від 05.11.2015 р. до Контракту всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають по цьому Контракту та не врегулюванні шляхом переговорів сторонами, в тому числі, які стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення або не дії, підлягають вирішенню в Господарському суді Дніпропетровської області м. Дніпро, Україна, у відповідності з діючим законодавством України, розгляд спору буде відбуватися на українській мові.

Контракт вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 р., але в будь - якому випадку до моменту виконання сторонами своїх договірних зобовязань (п. 10.1. Контракту з урахуванням Додаткової угоди № 1 до Контракту).

Згідно Специфікацій: № 12 від 28.10.2016 р., № 13 від 10.01.2017 р., № 14 від 10.01.2017 р., від № 15 від 30.01.2017 р. до Контракту сторонами визначено умови оплати: повний розрахунок за поставлений товар протягом 15 календарних днів з моменту відвантаження товару.

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань з урахуванням Специфікацій №№ 12 - 15 до Контракту з поставки товару відповідачу та факт отримання останнім товару на загальну суму 42 649,38 доларів США., підтверджується наявними у матеріалах товарно-транспортними накладними та рахунками, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 19, 20, 22, 23, 25, 26, 28, 29)

Відповідач свої зобов'язання за Контрактом виконав частково, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем зі сплати товару на суму 26 012,79 доларів США, що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного процесуального кодексу України).

Позивач у позові просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26 012,79 доларів США.

В процесі розгляду даної справи відповідачем проведено погашення заборгованості за поставлений товар у сумі 6012,79 доларів США. Дана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками - а.с. 77-80 (тобто після подачі позову до суду).

Вище викладене дає суду підстави для висновку, що в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 6012,79 доларів США між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження в цій частині підлягає закриттю в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

На момент розгляду справи заборгованість відповідача складає 20 000,00 доларів США, докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Водночас, порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частинами першою, другою статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини другої статті 198 Господарського кодексу України.

Таким чином, вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Пунктом 7.4. Договору встановлено, що у випадку порушення покупцем термінів розрахунків за Контрактом покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 0,3 % від простроченої суми та пеню в розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочки.

На підставі п. 7.4. Договору позивачем нараховано відповідачу до сплати: пеню в розмірі 2637,23 доларів США та штрафу в розмірі 123,50 доларів США.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру пені та штрафу, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 20 000,00 доларів США - заборгованості, 2637,23 доларів США - пені, 123,50 доларів США штрафу, в частині стягнення заборгованості в сумі 6012,79 доларів США закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження в частині в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 6012, 79 доларів США відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "VAROMI-PRIM" (MD-2023, вул. Вадул луй Воде, 44, кв. (оф) 20, м. Кишинів, Республіка Молдова; фіскальний код 259, код ПДВ 0404482; банк КБ "MoldovaAgroinbank", б/ код AGRNMD2X4350 р/с 6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМ-МЕТИЗ" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, буд 60, прим. 41; ) 20 000,00 доларів США (двадцять тисяч доларів США) - заборгованості, 2637,23 доларів США (дві тисячі шістсот тридцять сім доларів 23 центів США) - пені, 123,50 доларів США (сто двадцять три долара 50 центів США) - штрафу, 11 441,50 грн. (одинадцять тисяч чотириста сорок одна грн. 50 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_2

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238

ГПК України 13 лютого 2018р.