ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.02.2018

Справа № 910/22794/17

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України (03150, м. Київ, вул. Горького, 124-128; ідентифікаційний код 30573192)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НПФ "СВ-Плюс" (01032, м. Київ, вул. Старовокзальна 18; ідентифікаційний код 22899426)

про стягнення 15 034, 00 грн.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне житлово-комунальне підприємство Національної академії наук України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НПФ "СВ-Плюс", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 15 034, 00 грн. боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором № 23/03-НПФСВП від 23.03.2015 про розробку проектної документації в останнього утворилась заборгованість в розмірі 15 034, 00 грн., а отже, й виникла необхідність звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 відкрито провадження у справі 910/22794/17, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

У запропонований в ухвалі від 19.12.2017 п’ятнадцятиденний строк, а саме 17.01.2018 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2015 між Державним житлово-комунальним підприємством Національної академії наук України (далі – замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НПФ "СВ-Плюс" (далі – виконавець) укладено договір № 23/03-НПФСВП на розробку проектної документації, умовами якого передбачено, що замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по розробці проектної документації стадії "Робочий проект" по зовнішнім мережам каналізації на об'єкті за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 51/53. Проектна документація складається з:

1.1.1. Робочий проект (РП):

1) Влаштування зовнішніх мереж каналізації

Згідно п. 1.3. договору, виконавець бере на себе зобов’язання узгоджувати проектну документацію під час її розроблення, погодити розроблену проектну документацію і відповідних органах, установах і організаціях.

Пунктом 1.5. договору встановлено, що проектна документація повинна бути оформлена належним чином та передаватися замовнику згідно актів здачі-приймання проектної документації (виконаних Робіт), разом з позитивними експертними висновками щодо погодження розробленої проектної документації.

У відповідності до п. 2.1. даного договору, сторони домовились, що загальна вартість робіт з розробки проектної документації, виконується по цьому договору, визначається кошторисом, який є невід'ємною частиною договору (додаток № 1) і складає 30 067 грн. 82 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 5 011 грн. 30 коп.

Аванс складає 50% від загальної суми – 15 034 грн.00 коп., в т.ч. ПДВ 2 505 грн. 67 коп.

Вартість робіт по договору включає: заповнення виконавцем опитувальних листів для подання замовником у відповідні органи для отримання технічних умов, участь у погодженні проектної документації після її розроблення виконавцем (п. 2.2. договору).

Згідно з п. 2.3. договору, розрахунки по цьому договору здійснюються "замовником" шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок "виконавця" згідно додатка № 2 до договору.

Умовами договору передбачено, що роботи за договором мають бути виконані у строк до 60 (шістдесят) календарних днів, з моменту одержання технічних вимог, необхідних топогеодезичних знімків та перерахування виконавцю авансового платежу (п. 3.1. договору).

Так, визначення початку перебігу строку виконання робіт, погодженого сторонами в межах 60 днів, ставиться в залежність від моменту здійснення попередньої оплати та надання замовником технічних вимог, необхідних топогеодезичних знімків.

Відповідно до п. 3.3. договору, виконавець приступає до виконання Робіт з моменту перерахування замовником авансу, згідно додатка № 2 до даного договору.

Згідно п. 3.5. відповідного договору, після завершення кожного з етапів робіт виконавець складає та передає на підпис замовнику Акт здачі-приймання проектної документації (виконаних робіт), а також відповідні розділи та частини проектної документації. Замовник протягом 5 (п'яти) робочих днів або підписує Акт здачі-приймання проектної документації (виконаних робіт), або надає виконавцю письмові зауваження. Виконавець протягом 5 робочих днів коригує відповідні розділи та частини проектної документації у відповідності до зауважень замовника та повторно подає йому Акт здачі-приймання проектної документації (виконаних робіт) на підпис.

Позивач вказує, що належним чином виконав зобов’язання, що обумовлені умовами договору, зокрема, перерахував на розрахунковий рахунок відповідача аванс в сумі 15 034 грн.00 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 188 від 31.03.2015, проте, відповідач всупереч умовам договору не приступив до виконання робіт і протягом 60 календарних днів з моменту отримання авансу не виконав жодних робіт.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають відмові, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 23/03-НПФСВП від 23.03.2015, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду на проектні роботи.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Згідно ч.1 ст. 888 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов'язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов'язковим для сторін з моменту його затвердження замовником.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов’язання, саме, щодо здійснення оплати авансового платежу в розмірі 15 034 грн.00 коп., що підтверджується платіжним доручення № 188 від 31.03.2015.

Разом з тим, із відзиву відповідача вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, важачи дії позивача щодо звернення до суду передчасними, адже, за переконанням відповідача відрахування строку визначеного п. 3.1. договору не розпочалось, оскільки замовником не виконано в повній мірі всі умови для початку такого відрахування.

Крім того, відповідач вказує про те, що приступив до виконання робіт та не зважаючи на відсутність інших необхідних умов, які повинен був вчинити замовник, виконав наступні роботи:

1. Збір вихідних даних: обстеження нежитлових приміщень, обстеження дворових мереж водопроводу та каналізації.

2. Підготовлені дані для отримання технічних умов на водопостачання та каналізації: схеми розміщення об’єкту (М1:2000), баланс водоспоживання та водовідведення, опитувальні листи на водоспоживання та водовідведення.

3. Розроблені креслення: схеми каналізування об’єкту, схеми каналізаційного колодязя з шиберною засувкою, схеми водомірного вузла об’єкту.

Таким чином, як зазначає відповідач результатом виконаних робіт став підготовлений попередній робочий проект розділу "Зовнішні мережі" Шифр 23/03-НПФСВП-ЗВК.

Також, відповідач вказує про те, що неодноразово в усному порядку звертався до замовника з вимогою виконати умови договору визначені п. 3.1. в повному обсязі та просив для остаточного уточнення параметрів проекту передати необхідні документи, проте, прохання виконавця виконані не були, а замовник, за переконанням відповідача всупереч умовам договору звернувся до виконавця з вимогою щодо повернення коштів.

Пунктом 7.2. встановлено, що договір набирає чинності з дня підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов’язань за цим договором.

Сторони дійшли згоди, що даний договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору. (п. 7.6. договору).

Таким чином, оскільки позивач не звертався до суду з вимогою про розірвання договору, що даний договір є чинним та діє до повного виконання сторонами зобов’язань, як це передбачено п. 7.2. даного договору.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосується предмета доказування.

Частиною 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов’язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Умовами договору, зокрема п. 3.3. сторони дійшли згоди, що виконавець приступає до виконання Робіт з моменту перерахування замовником авансу, згідно додатка № 2 до даного договору.

Як зазначалось вище та було встановлено судом, на виконання даних умов договору позивачем було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача аванс в сумі 15 034 грн.00 коп., а відтак, виконавець зобов’язаний був приступити до виконання робіт.

Разом з тим, сторони дійшли згоди, що роботи за договором мають бути виконані у строк до 60 (шістдесят) календарних днів, з моменту одержання технічних вимог, необхідних топогеодезичних знімків та перерахування виконавцю авансового платежу (п. 3.1. договору).

В той час, як вбачається з матеріалів справи, з огляду на те, що проектні роботи не були виконані станом на 11.03.2016, представнику виконавця було вручено вимогу за вих. № 3-086 про повернення сплаченого авансу.

Листом за вих. № 10 від 22.03.2016, відповідач відмовився повертати отриманий аванс з огляду на те, що ним були виконані певні роботи та повідомив про необхідність надання відсутніх матеріалів і продовження проектування або припинення робіт відповідно до п. 3.9. договору.

Листом за вих. № 3-042 від 16.03.2017 позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою про повернення сплаченого авансу.

Однак, суд вказує про те, що у листі позивача була відсутня будь яка інформація щодо пропозиції відповідача стосовно припинення робіт або необхідності надання матеріалів для можливості подальшого виконання робіт.

Листом за вих. № 8 від 06.04.2017 відповідач повідомив, що ним виконані роботи на суму 19 982, 61 грн., та до листа додав відповідний акт виконання проектних та вишукувальних робіт і запропонував доплатити 4 948, 61 грн., а також, повторно запропонував надати необхідну інформацію, зокрема, вихідні дані для остаточного уточнення технічних параметрів проекту, а також для подальшого погодження проектної документації документи, відповідно до наведеного в даному листі переліку.

Позивачем не надано жодних доказів виконання ним вимог п.3.1. договору в частині надання технічних вимог, необхідних топогеодезичних знімків.

Отже, на основі сукупного аналізу наявних у справі доказів, враховуючи недоведеність позивачем обставин передання відповідачеві у повному обсязі технічних вимог, необхідних топогеодезичних знімків на проектування, а отже і недоведеність настання початку перебігу 60 денного строку виконання відповідачем робіт за договором, та враховуючи що вказаний договір дійсний до повнгого виконання зобов'язань сторонами та зважаючи, що він не розірваний в судовому поряду, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин прострочення виконання відповідачем зобов’язань за договором.

У зв'язу із чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог щодо повернення авансового платежу .

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Державного житлово-комунального підприємства Національної академії наук України про стягнення 15 034, 00 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 16.02.2018

Суддя                                          Д.О. Баранов