ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
01 лютого 2018 року м.Тернопіль справа№921/33/18
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Андрусик Н.О., розглянувши позовні матеріали без номеру від 29.01.2018 (вх.№37 від 29.01.2018), подані товариством з обмеженою відповідальністю "Техномістбуд Холдинг", с.Острів Тернопільського району Тернопільської області, до товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", м.Тернопіль та приватного виконавця ОСОБА_1, м.Київ, про визнання права власності на рухоме майно (транспортні засоби) та скасування постанов приватного виконавця від 18.12.2017 про арешт майна боржника та розшук майна боржника, прийнятих в межах виконавчого провадження №55290242, в частині майна, що є предметом основної позовної вимоги,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2018 (вх.№37) товариство з обмеженою відповідальністю "Техномістбуд Холдинг", с.Острів Тернопільського району Тернопільської області, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", м.Тернопіль та приватного виконавця ОСОБА_1, м.Київ, про:

- визнання права власності на рухоме майно, а саме на: автобус MERCEDES-BENZ 411 CDI, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2; автомобіль вантажний CITROEN JUMPY, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_3; автомобіль вантажний RENAULT TRAFIC, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_4; автомобіль вантажний КАМАЗ 65115, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_5; автомобіль вантажний МAN 8.150F, 2005 року впуску, номерний знак НОМЕР_6; автобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 413, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_7; автомобіль легковий CITROEN BERLINGO, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_8; автомобіль легковий FORD FOCUS, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_9;

- визнання незаконними та скасування, в частині накладення арешту на зазначені транспортні засоби, постанов від 18.12.2017 про арешт майна боржника та про розшук майна боржника, винесених приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №55290242 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/757/16-г/7 від 25.10.2017 про стягнення 2024765,81грн з товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Борен-А".

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що арешт накладено на майно з оголошенням такого в розшук, що не належить боржнику, а позивачу на підставі договорів купівлі-продажу від 29.11.2017 і такими діями приватного виконавця порушується право власності товариства на придбані об'єкти рухомого майна. Правовим обґрунтуванням позову зазначено норми Конституції України, ст.ст.16, 316, 319, 321, 328, 334 ЦК України, ст.ст.19, 20, 134, 147 ГК України, ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на постанови Верховного Суду України, в яких викладено правові висновки з приводу обрання заявниками ефективного способу відновлення порушеного права, який виключатиме подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Також, посилаючись на розуміння ефективного способу захисту прав та інтересів в аспекті ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, товариство просить суд розглядати заявлені позовні вимоги в рамках одного провадження, оскільки, на його переконання, вимоги є пов'язаними, випливають з одних і тих же доказів та мають спільну підставу, та зважаючи на ту обставину, що товариство дізналося про порушення майнових прав саме з оскаржуваних постанов приватного виконавця.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд вважає, що позовна заява підлягає поверненню, виходячи з такого.

Підставою заявлених позовних вимог товариством визначено як захист порушеного права власності на рухоме майно, на яке згідно постанов приватного виконавця від 18.12.2017, винесених в межах виконавчого провадження №55290242 накладено арешт та оголошено його в розшук. При цьому, заявник вказує, що на дату подачі позовної заяви права товариства залишаються порушеними, а тому єдиним можливим та допустимим способом захисту порушеного права є Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно приписів статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Нормами статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі про звільнення майна з-під арешту, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

При цьому відповідачами у справах за позовами про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту є стягувач і боржник (п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису").

До господарського суду позов про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту може бути пред'явлений власником чи особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику, за умови, що такі особи є юридичними особами. Відповідачами (іншою стороною спору) у справі мають бути боржник і стягувач, тобто особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. При цьому такі особи також мають мати статус юридичної особи.

З огляду на наведені вище норми закону, приписи ст.173 ГПК України, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та про звільнення його з-під арешту. При цьому, суб'єктний склад учасників справи буде відмінним, ніж той, що вказано позивачем у заяві.

Що стосується дій виконавця в частині накладення арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог закону про виконавче провадження, то такі розглядаються за правилами Господарського процесуального кодексу України за відповідною скаргою особи.

Так, законом передбачено право сторін, інших учасників та осіб оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця, вчинені на виконання судового рішення до того суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч.1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно ст.ст.339, 340 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Утім, в даному випадку заявником об'єднано в позовній заяві вимоги до боржника - товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", за виконавчим провадженням №55290242, відкритим з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/757/16-г/7 від 25.10.2017, а також в частині скасування постанов про накладення арешту на майно та оголошення його у розшук - до приватного виконавця ОСОБА_1, м.Київ.

Тому, виходячи із змісту заявлених позовних вимог та визначеного позивачем суб'єктного складу сторін спору слідує, що заявником об'єднано в одне позовне провадження спір про визнання права власності на рухоме майно, який ґрунтується на обставині наявності арешту майна, та є спором про право на це майно (розглядається за правилами позовного провадження), а також вимогу про скасування рішень приватного виконавця, що в силу процесуального закону подається до суду, який розглядав відповідну справу (в даному випадку справу №921/757/16-г/7) у формі скарги та розглядається в межах здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (ст.340 ГПК України).

Отже, по кожній із заявлених позивачем вимог процесуальним законом передбачено різні форми звернення до суду (позовна заява та скарга) та встановлено різний порядок їх розгляду судом.

Відповідно до ст.173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Правовий аналіз наведеного положення свідчить про те, що позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог за умови, якщо такі вимоги є взаємопов'язаними між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджуються ці вимоги, а також є основними та похідними позовними вимогами.

Проте, вимога про визнання права власності може ґрунтуватися на правовстановлюючих документах, а вимога про оскарження дії виконавця та його рішень може ґрунтуватися на нормах спеціального закону, яким врегульовано порядок вчинення виконавчих дій.

За даних обставин заявлені вимоги (щодо оскарження поставно приватного виконавця) не є похідними; підстави, передбачені статтею 173 ГПК України, для об'єднання даних вимог - відсутні.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позову заяву та додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог.

З урахуванням наведеного, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню товариству з обмеженою відповідальністю "Техномістбуд Холдинг".

Також, суд враховує, що оскаржувані постанови приватного виконавця від 18.12.2017є предметом оскарження у скарзі №1 від 05.01.2018, поданій товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", на дії, рішення приватного виконавця (ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2018 у справі №921/757/16-г/7 відкладено вирішення питання про прийняття скарги до повернення матеріалів справи на адресу місцевого суду).

З огляду на наведене, керуючись ст.ст.173, п.2 ч.5 ст.174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву без номеру від 29.01.2018 (вх.№37 від 29.01.2018) до товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд", м.Тернопіль, та приватного виконавця ОСОБА_1, м.Київ, про визнання права власності на рухоме майно (транспортні засоби) та скасування постанов приватного виконавця від 18.12.2017 про арешт майна боржника та його розшук в частині майна, що є предметом позову, прийнятих в межах виконавчого провадження №55290242, разом з долученими до неї матеріалами (всього на 49-ти аркушах) повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Техномістбуд Холдинг", вул.Промислова, 3б, с.Острів Тернопільського району Тернопільської області, 46400.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала підписана 01.02.2018, набирає законної сили відповідно до приписів ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена окремо від рішення суду (ч.7 ст.174, п.6 ч.1 ст.255 ГПК України).

Суддя Андрусик Н.О.