ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2018 р.Справа № 922/4124/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", , адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6
до Красноградського підприємства теплових мереж, , адреса: 63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Соборна, 47
про стягнення 72 404,31 грн. заборгованості
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю №14-174 від 23.10.2017

відповідача - ОСОБА_3 за довіреністю №1125 від 12.12.2017

фіксація судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу, для архівного оригіналу звукозапису надано диск СD-R, серійний номер сісх-00445

обставини справи:

Публічне АТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Красноградського підприємства теплових мереж 72 404,31 грн. з яких 60 685,64 грн. пені за несвоєчасну сплаті заборгованості за поставлений природний газ згідно договору № 3059/15-КП-32 від 26.11.2014, 3 619,22 грн. річних та 8 099,45 грн. інфляційних.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобовязання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору.

Ухвалою суду від 08.12.2017 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 14 грудня 2017 року.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 41844 від 14.12.2017) в якому проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд застосувати до вимог позивача щодо стягнення штрафних санкцій строк позовної давності.

Вказаний відзив з доданими до нього документами було долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.12.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання на 11.01.2018 р.

09 січня 2018 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив відповідача (вх. №414 від 09.01.2018).

На судове засідання 11.01.2018 р. прибув представник позивача, який наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На судове засідання 11.01.2018 р. прибув представник відповідача, який не заперечував проти позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Оскільки у підготовчому судовому засіданні 11.01.2018 вирішено питання, визначені у частині другій статті 182 ГПК України, враховуючи письмову згоду всіх учасників справи, суд вважає за можливе закрите підготовче провадження та розпочати розгляд справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розпочато розгляд справи по суті у загальному позовному провадженні.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.01.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Позивач) та Красноградським підприємством теплових мереж (Відповідач) 26.11.2014 укладено договір 3059/15-КП-32 купівлі - продажу природного газу ( Договір).

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1 737 074,09 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, що надані згідно додатку 5 до позовної заяви.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з наданих суду доказів, та що не спростовано відповідачем під час розгляду справи, оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобовязання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-ІV, зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року №436-ІV, зі змінами та доповненнями (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з вимогами частини 2 статті 193 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання Відповідачем п. 6.1 Договору, Відповідач сплачує Позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено у відповідності до вимог статті 232 ГК України, та з наступного дня, від дня прострочення основного зобовязання.

Відповідно до вимог пункту 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, за наявності встановленого факту несвоєчасної сплати відповідачем за отриманий від позивача газ згідно Договору перевіривши арифметичний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних за допомогою програми ОСОБА_4, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 60 685,64 грн. пені, 3% річних в сумі 3 619,22 грн., а також інфляційних втрат в сумі 8 099,45 грн., а відтак позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Красноградське підприємство теплових мереж (63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Соборна, 47,) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 ) борг у загальній сумі 72 404,31 грн., у тому числі: пеня у сумі 60 685,64 грн., три проценти річних у сумі 3 619,22 грн., інфляційні втрати у сумі 8 099,45 грн. та 1600 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.01.2018 р.

Суддя ОСОБА_1