ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018 року Справа № 904/2350/16

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Орєшкіної Е.В., Антоніка С.Г.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Тарянік К.О., довіреність №01-1680 від 15.11.2017, представник;

від відповідача: Оксенюк М.М., довіреність №б/н від 03.01.2018, представник;

від відповідача: Перевощикова Т.М., довіреність №б/н від 03.01.2018, представник;

від третьої особи: Голуб О.Є., довіреність № б/н від 04.01.2017, представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 у справі №904/2350/16 (головуючий суддя Воронько В.Д., судді Кеся Н.Б., Фещенко Ю.В., повний текст рішення складений 18.09.2017)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство

"Маст-буд", м. Маріуполь Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське

підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 192 486 608,54 грн,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Маст-буд" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" про стягнення грошових коштів у сумі 192486608,54 грн з посиланням на неналежне виконання умов договору субпідряду №СП-72, укладеного між сторонами 01.07.2011.

Згідно останньої заяви про зміну позовних вимог, поданої до суду першої інстанції 11.09.2017, Позивач просив стягнути з Відповідача 7602178,09 грн пені, нарахованої за загальний період з 01.12.2012 по 01.08.2014; 2079690,31 грн - 3% річних за період з 27.12.2016 по 11.09.2017; 7960161,61 грн - інфляційних нарахувань за період з 27.12.2016 по 31.07.2017.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Воронько В.Д., судді Кеся Н.Б., Фещенко Ю.В.) з урахуванням ухвали про виправлення описки від 19.01.2018 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Маст-буд" 7960161,61 грн - інфляційних нарахувань на суму боргу, 1678096,00 грн - 3% річних, 112925,09 грн - витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням Відповідачем умов договору про виконання робіт від 01.07.2011, заборгованість за яким була стягнута рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 у справі №904/7827/15. Судове рішення Відповідачем виконано не було, тому нарахування 3% річних на встановлену заборгованість за період з 27.12.2016 (наступного дня після дня, що увійшов до періоду нарахування 3% річних за рішенням у справі №904/7827/15) по 23.07.2017 (день, що передує даті винесення ухвали про відстрочення виконання рішення у справі №904/7827/15), як і інфляційних втрат за період січень 2017 року - липень 2017 року є правомірним. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено з огляду на те, що відстрочення виконання рішення суду виключає нарахування річних та інфляційних втрат, а до вимог про стягнення пені застосовано позовну давність.

Не погодившись з даним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- суд першої інстанції в порушення п.2 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України помилково не залишив позов без розгляду з підстав наявності в суді справи №904/7827/15 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

- в мотивувальній частині рішення судом не наведені доводи, за якими суд відхилив клопотання та докази Відповідача;

- всупереч ст. ст. 34,43 Господарського процесуального кодексу України судом першої інстанції оцінено та прийнято як належний та допустимий доказ заяву про збільшення позовних вимог у справі №904/7827/15;

- судом в порушення ч.4 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України не наведено висновку про задоволення позову частково по заявленій вимозі стосовно стягнення інфляційних втрат у більшому розмірі, ніж просив Позивач;

- судом не встановлено час прострочення суми боргу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Іванова О.Г., суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О.) апеляційна скарга ТОВ "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 у справі №904/2350/16 прийнята до розгляду.

22.11.2017 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О. на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.11.2017 №1993/17 справа передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Іванова О.Г., суддів Березкіної О.В., Антоніка С.Г. та прийнята зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 23.11.2017.

23.11.2017 суддями Івановим О.Г. та Березкіною О.В. подано заяви про самовідвід від розгляду справи, які мотивовані врегулюванням потенційного конфлікту інтересів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2017р. заяви про самовідвід суддів Іванова О.Г. та Березкіної О.В. у справі №904/2350/16 судом задоволені.

27.11.2017 у зв'язку з наведеним на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.11.2017 справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Антоніка С.Г., Орєшкіної Е.В. та прийнято зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 29.11.2017. Розгляд справи у судовому засіданні був призначений на 19.12.2017.

15.12.2017 набрав чинності Закон "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VІІІ та відповідно до п.9 ч.1 ст. 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19.12.2017 за клопотанням сторін з огляду на положення п. 9 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України апеляційним судом розгляд справи був відкладений та надана можливість сторонам в строк до 10.01.2018 надати заяви, клопотання, заперечення, тощо.

28.12.2017 від Відповідача до суду надійшло клопотання про витребування з Господарського суду Дніпропетровської області матеріалів справи №904/7827/15.

11.01.2018 вказана справа в порядку підготовки цієї справи до судового розгляду була витребувана апеляційним судом.

22.01.2018 з порушенням строків, встановлених ухвалою суду, Відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням (ухвалою) про роз'яснення рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 у справі №904/7827/15.

У порядку підготовки справи до апеляційного розгляду відповідно до положень ст. 267 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів розглянула зазначене клопотання Відповідача та не знаходить підстав для його задоволення, оскільки клопотання подане з пропущенням строків, встановлених судом для його подачі, без зазначення поважності причин такого пропуску. Крім того, відсутня об'єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення заяви про роз'яснення рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/7827/15. За заявою відповідача судом витребувано справу №904/7827/15 та дослідженням заяв та доказів, які були предметом розгляду суду у справі №904/7827/15 та на підставі яких судом було прийнято рішення, зокрема, щодо періодів нарахування річних та інфляційних втрат, суд має можливість встановити ці факти при розгляді даної справи. Тому, підстави для зупинення провадження у справі відповідно до ч.5 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

У судовому засіданні 24.01.2018 представники Відповідача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, рішення у справі скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Повноважний представник Позивача проти апеляційної скарги заперечив. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що предмет позову у справах №904/2350/16 та №904/7827/15 є різним; судом першої інстанції враховано клопотання Відповідача про застосування позовної давності та в цій частині у задоволенні позову відмовлено; після змін і уточнень позовних вимог у справі №904/2350/16 на момент розгляду клопотання про залишення позову без розгляду, обставини, викладені у клопотанні, змінились, тому підстави для його задоволення були відсутні; суд допустився описки та замість 7960161,61 грн невірно зазначив у резолютивній частині про стягнення 7960181,61 грн.

Третя особа письмові пояснення щодо апеляційної скарги не надала, повноважний представник у судовому засіданні підтримав позицію Відповідача, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх учасників справи, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 01 липня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" як генпідрядником (надалі - Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "МАСТ-БУД" як субпідрядником (надалі - Позивач) був укладений договір субпідряду №СП-72 про виконання робіт на об'єкті: "Автомобільна дорога на ділянці від вул. Кайдацький шлях до автомобільної дороги Київ - Луганськ - Ізварине, м. Дніпропетровськ - будівництво", відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язався в межах договірної ціни на свій ризик власними силами і засобами виконати всі роботи по будівництву об'єкта: "Автомобільна дорога на ділянці від вул. Кайдацький шлях до автомобільної дороги Київ - Луганськ - Ізварине, м. Дніпропетровськ - будівництво" і передати їх в обумовлені строки генпідряднику, а генпідрядник зобов'язався прийняти і оплатити виконані роботи на умовах цього договору.

Позивачем за період з 2012 по 2014 рік були виконані обумовлені договором роботи на загальну суму 116329542,96 грн.

Позивач за роботи розрахувався частково, внаслідок чого сума основного боргу з урахуванням суми виявленої розбіжності (коригування по акту №12/12/51 за грудень 2013 року) склала 97694589,72 грн.

Зазначені обставини, а також умови договірних відносин, факт виконання робіт та їх оплати був встановлений рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 у справі №904/7827/15, яке набрало законної сили.

Вказаним рішенням, що було залишено в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.07.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Маст-буд" суму основного боргу 97694589,72 грн, 3% річних - 10599893,55 грн, інфляційні втрати - 85455178,23 грн та витрати у справі - 73080 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участі ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, обставини виконання договору субпідряду №СП-72 від 01.11.2011 не підлягають з'ясуванню та доведенню у справі №904/2350/16.

Втім, з огляду на те, що предметом позову у справі №904/2350/16 як і у справі №904/7827/15 є стягнення, зокрема, 3% річних та інфляційних втрат у зв'язку з невиконанням умов договору субпідряду №СП-72 від 01.07.2011, апеляційний суд вважає за необхідне встановити періоди, за які вони були нараховані, та перевірити правильність розрахунків.

Так, в судовому засіданні апеляційним судом було досліджено заяву про збільшення позовних вимог, що була подана 28.12.2016 у справі №904/7827/15, в межах якої судом були розглянуті позовні вимоги (рішення суду від 11.04.2017 - а.с.8 т.3). Відповідно до цієї заяви Позивач просив стягнути з Відповідача борг - 97698550,92 грн, 3% річних, у тому числі за донарахований період з 29.08.2015 по 26.12.2016 усього в загальній сумі 10631240,74 грн та інфляційні втрати, у тому числі за донарахований період з врахуванням індексу інфляції з серпня 2015 року по листопад 2016 року включно, усього в загальній сумі 85578096,97 грн.

Позовні вимоги у справі №904/2350/16 заявлені Позивачем за період прострочення: з 27.12.2016 по 11.09.2017 - 3% річних у сумі 2079690,31 грн, з 27.12.2016 по 31.07.2017 - інфляційне збільшення в сумі 7960161,61 грн, з 01.12.2012 по 01.08.20014 - пеня в сумі 7602178,09 грн (а.с. 184, т. 3). Отже, предмет позову у справах №904/2350/16 та №907827/15 є різним, оскільки стосується різних періодів нарахування 3% річних та інфляційних втрат, тому підстави для залишення позову в цій частині без розгляду у суду першої інстанції були відсутні.

При з'ясуванні обставин справи та перевірці їх доказами, представники сторін в судовому засіданні 24.01.2018 підтвердили, що сума заборгованості за період нарахування річних та інфляційних втрат не змінилася, оплати не здійснювалися, доказів протилежного суду не надано.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, невиконання грошового зобов'язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за період такого розстрочення або відстрочення (висновок Верховного суду України у справі №3-1276гс15).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі від 24.07.2017, яка набрала законної сили в день її прийняття, відстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 по справі №904/7827/15 до 11.01.2018.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені інфляційні втрати за період з 27.12.2016 по 31.07.2017 в сумі 7960161,61 грн є правомірними, а нарахування 3% річних є правомірним за період 27.12.2016 по 23.07.2017 в сумі 1678096,00 грн. Судом перевірено розрахунки позивача та визнано їх вірними.

У решті вимог про стягнення 3% річних за заявлений період з 24.07.2017 по 11.09.2017 судом правомірно відмовлено з огляду на відстрочення виконання рішення суду у справі №904/7827/15.

Відносно доводів скаржника стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині залишення не розглянутими клопотань про залишення без розгляду позовних вимог та витребування від Позивача розрахунку 3% річних та інфляційних втрат у справі №904/7827/15 апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на час винесення рішення) позов підлягає залишенню без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як встановлено судом вище, предмет спору у справах №904/2350/16 та №904/7827/15 є різним, бо включає різні періоди нарахування. Тому підстави для залишення позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат у справі №904/2350/16 без розгляду - відсутні.

У задоволенні клопотання Відповідача про витребування у Позивача детального розрахунку суми позовних вимог в частині періоду нарахування цих сум судом першої інстанції було відмовлено з огляду на те, що наявні матеріали справи є достатніми для надання судом оцінки обґрунтованості нарахування 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 227, т. 3).

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат у справі №904/7827/15 здійснений Позивачем у заяві про збільшення позовних вимог, заявленій 28.12.2015 у справі №904/7827/15, був досліджений судом апеляційної інстанції.

Умовами п. 17.6 договору встановлено, що сторони дійшли згоди про те, що за порушення встановлених договором термінів оплати генпідрядник сплачує субпідряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Позивач просив стягнути 7602178,09 грн пені, нарахованої за загальний період прострочення з 01.12.2012 по 01.08.2014 щодо окремих сум заборгованості з врахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (а.с.6 т.1). Вказаний розрахунок пені відповідає умовам договору та фактичним обставинам щодо заборгованості.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог щодо стягнення пені встановлена позовна давність в один рік, яка застосовується судом за заявою сторони у спорі, та наявність такої заяви є підставою для відмови у позові (ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідачем надано заяву про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені (а.с.99 т.2) та суд першої інстанції зробив вірний висновок щодо спливу позовної давності щодо цих вимог та відмовив в цій частині у позові, оскільки вимоги заявлені за період з 01.12.2012 по 01.08.2014, а звернення із позовом відбулося 01.04.2016.

Доводи апелянта розглянуті апеляційним судом та спростовані вище встановленими обставинами справи, а в частині виходу суду першої інстанції за межі позовних вимог - ухвалою суду від 19.01.2018 щодо виправлення описки при друкуванні рішення суду.

Враховуючи викладене, підстави для скасування або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні, рішення суду від 12.09.2017 у справі №904/2350/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 277, 282, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 у справі №904/2350/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 у справі №904/2350/16 залишити без змін.

Судові витрати по розгляду апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів.

Повний текст постанови складений 29.01.2018.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя С.Г. Антонік

Суддя Е.В. Орєшкіна