ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Справа № 915/960/17
м. Одеса, пр. Шевченка, 29

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ТОВ «ОСОБА_1 Партс» ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6, довіреність № б/н, дата видачі: 29.12.17 ОСОБА_7, довіреність № б/н, дата видачі: 29.12.17
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС»
на рішення господарського суду Миколаївської області
від21.11.2017р. (суддя суду першої інстанції: ОСОБА_9; час і місце оголошення рішення: 21.11.2017р. з 14:00 до 14:20, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, господарський суд Миколаївської області, зал судового засідання № 3)
у справі№ 915/960/17
за позовом ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Партс»
до відповідача проОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» стягнення 144548,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2017 року ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Партс» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою за вих. № 54 від 18.09.2017, в якій просить стягнути з ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» суму грошових коштів у розмірі 142634,93 грн., з яких: 77309,32 грн. сума основного боргу, 56536,15 грн. сума пені за порушення строків оплати, 3618,31 грн. сума штрафу за порушення строку оплати, 5171,15 грн. втрати від інфляції.

17 листопада 2017 року позивач подав до суду заяву з додатковими документами б/н від 17.11.2017 (вх. № 16307/17), до якої долучено докази часткового погашення відповідачем суми основного боргу, нові розрахунки сум основного боргу (62309,32 грн.), пені (77942,51 грн.) та штрафу (4296,39 грн.).

З урахуванням нових розрахунків, загальний розмір заявленого до стягнення з боржника боргу становить 144548,22 грн., з яких: 62309,32 грн. сума основного боргу, 77942,51 грн. сума пені за порушення строків оплати, 4296,39 грн. сума штрафу за порушення строку оплати, 5171,15 грн. втрати від інфляції.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 21.11.2017р.:

1.Позов задоволено.

2.Стягнуто з ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» на користь ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Партс» заборгованість за договором поставки № 10579-15/2017 від 11.01.2017 в розмірі 144548,22 грн., з яких: 62309,32 грн. основний борг, 77942,51 грн. пеня, 4296,39 грн. 12% річних, 5171,15 грн. інфляційні втрати; та судовий збір в розмірі 2139,54 грн.

3.Стягнуто з ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» в дохід Державного бюджету України 28,68 грн. судового збору.

Вказане рішення суд першої інстанції мотивував наступним.

11 січня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки № 10579-15/2017, згідно з предметом якого позивач, як постачальник, зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю визначені цим договором запчастини та експлуатаційні матеріали (далі товар), а також виконувати шино-монтажні послуги, а відповідач, як покупець, зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати товар та оплачувати його.

Вказаним Договором був передбачений обовязок покупця прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з п. п. 2, 3 даного договору.

У звязку з частковою оплатою відповідачем за отриманий товар, основний борг за договором поставки № 10579-15/2017 від 11.01.2017 склав 62309,32 грн.

Розділом 5 договору передбачено, що: в разі простроченого платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу (п. 5.2); на підставі ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання боржник, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12 відсотків річних від простроченої суми (п. 5.3).

У відповідності із наведеними умовами та в звязку із простроченням платежів з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню: 77942,51 грн. сума пені за порушення строків оплати, 4296,39 грн. суму штрафу (12%) за порушення строку оплати, 5171,15 грн. втрат від інфляції.

14.12.2017р. до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Миколаївської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» на рішення господарського суду Миколаївської області від 21.11.2017р.по справі № 915/960/17, відповідно до якої скаржник просить рішення господарського суду Миколаївської області від 21.11.2017р. по справі № 915/960/17 скасувати; в задоволенні позову ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Партс» до ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» про стягнення коштів відмовити.

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на наступне:

- в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не наведено жодного з доказів на підставі яких прийнято рішення;

- не зазначено на які суми згідно накладних був поставлений товар, через що неможливо встановити чи дійсно є заборгованість у відповідача;

- суд у повному обсязі не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.12.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та справу призначено до розгляду на 22.01.2018р.

У судове засідання 22.01.2018р. зявились тільки представники позивача ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Партс», відповідач по справі не зявився. Доказом фактичного направлення ухвали ОАГС від 14.12.2017р. на адресу сторін є відбиток штампу канцелярії Одеського апеляційного господарського суду на зворотньому боці останнього аркушу вказаної ухвали та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких вбачається отримання ухвали ОАГС від 14.12.2017р. позивачем та відповідачем. Вказані документи додані до матеріалів справи та в повній мірі свідчать про належне повідомлення відповідача та позивача про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Одеським апеляційним господарським судом.

02.01.2018р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшла заява від ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» про відкладення розгляду справи призначеної на 22.01.2018р. о 14:00год. на іншу дату, у звязку з неможливістю прибути в судове засідання.

Явку представників сторін по даній справі у судове засідання обов'язковою апеляційний господарський суд в ухвалі від 14.12.2017р. не визнавав, та ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС» не повідомив Одеський апеляційний господарський суд про необхідність долучення до матеріалів справи доказів, без яких неможливо розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що неможливість явки у судове засідання одного представника ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС», не перешкоджає явки у судове засідання іншого представника ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС», повідомленого належним чином ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.12.2017р., направленою рекомендованою поштою з повідомленням.

Факт належного повідомлення ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС» про час і місце розгляду судом справи підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 26.12.2017р. поштового відправлення з ухвалою суду від 14.12.2017р. представнику цього товариства, яке є у матеріалах даної справи.

Стаття 270 частина 12 ГПК України передбачає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представника апелянта, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність сторони у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

З вищевказаних підстав клопотання ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС» про відкладення слухання справи задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, апеляційний господарський суд встановив наступне.

11 січня 2017 року між ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Партс» (далі по тексту Постачальник) та ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» (далі по тексту Покупець) був укладений договір поставки № 10579-15/2017 (далі по тексту Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, Постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти Покупцю визначені цим Договором запчастини та експлуатаційні матеріали (далі товар), а також виконувати шино монтажні послуги. Покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати Товар та оплачувати його.

За умовами пунктів 1.2. та 1.3. Договору, номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження Товару, загальна кількість, ціна за одиницю Товару, що підлягає поставці за цим договором, термін та умови поставки визначаються у рахунках-фактурах та товарних накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на Товар, які є невідємною частиною Договору та остаточно узгоджується Сторонами на кожну окрему партію Товару. Загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану в видаткових накладних протягом дії Договору.

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що Товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу Товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу зазначається у накладній. У разі відстрочення платежу товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно.

Відповідно до п. 2.4. Договору, ціни товару вважаються остаточно визначеними сторонами у видатковій накладній на момент постачання (передавання) партії товару.

Як визначено п. 2.5. Договору, поставка Товару здійснюється за погодженням сторін на умовах:

п. 2.5.1. EXW-склад постачальника. Товар переходить у власність покупця з моменту передачі Товара покупцю на складі постачальника.

2.5.2. FCA Франко-Перевізник. Товар переходить у власність покупця з моменту передачі товара постачальником перевізнику. Оплата послуг перевізника здійснюється постачальником за рахунок покупця. Усі ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до покупця з моменту отримання ним товару від перевізника. Доказом передачі постачальником товару перевізнику є товарно-транспортна накладна, квитанція, декларація або інший документ, що засвідчує передачу товару перевізнику.

В розділі 3 Договору сторони визначили порядок розрахунків.

Так, відповідно до п. 3.1. Договору, оплата згідно Договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику. При здійсненні оплати покупець вказує наступні реквізити: номер та дату підписання Договору, по якому відбувається поставка продукції з посиланням на виставлений постачальником рахунок-фактуру.

Згідно п. 3.2. Договору, сторони домовились, що в разі прострочення платежу з боку покупця постачальник має право припинити подальші відвантаження покупцю до отримання повної оплати за відвантаженими, але не оплаченими в строк партіями товару, а також перейти до роботи з покупцем на умовах 100% попередньої оплати.

Відповідно до п. 3.3 Договору, в залежності від загальної суми щомісячних замовлень покупця, постачальник визначає суму товарного кредиту, на яку він може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. У разі перевищення суми товарного кредиту та не настання при цьому терміну оплати за відтермінуванням, покупець має сплатити суму коштів, яка буде дорівнюватись сумі перевищення кредиту невідкладно.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що покупець зобовязаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з п.п. 2, 3 даного договору.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 Договору, в разі простроченого платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. На підставі ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання боржник, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12 відсотків річних від простроченої суми.

Згідно з п. 8.2. та п. 8.4. Договору сторони домовились, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2017 року з можливістю його пролонгації, оскільки якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії даного договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, договір вважається продовженим на 1 календарний рік і так рік за роком.

Договір поставки № 10579-15/2017 від 11.01.2017р. підписаний Постачальником ТОВ «ОСОБА_1 Партс» та Покупцем ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС», підписи скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Позивачем у квітні 2017року по видатковим накладним № SI від 25.04.2017, № SI від 25.04.2017, № SI від 26.04.2017, № SI від 27.04.2017 був відвантажений відповідачу товар на загальну суму 91 309,32грн., а саме:

- за видатковою накладною № SI від 25.04.2017 на суму 3334,74 грн., зі строком оплати до 09.05.2017 (на підставі рахунку № S від 25.04.2017), товар прийнято за товарно-транспортною накладною № SHP від 25.04.2017;

- за видатковою накладною № SI від 25.04.2017 на суму 83057,04 грн., зі строком оплати до 25.05.2017 (на підставі рахунку № S від 25.04.2017), товар прийнято за товарно-транспортною накладною № SHP від 25.04.2017;

- за видатковою накладною № SI від 26.04.2017 на суму 2674,32 грн., зі строком оплати до 10.05.2017 (на підставі рахунку № S від 26.04.2017), товар прийнято за товарно-транспортною накладною № SHP від 26.04.2017;

- за видатковою накладною № SI від 27.04.2017 на суму 2243,22 грн., зі строком оплати до 30.04.2017 (на підставі рахунку № S від 27.04.2017).

Вищеозначені видаткові накладні підписані обома сторонами - ТОВ «ОСОБА_1 Партс» (Постачальником) та ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС» (Покупцем, Одержувачем).

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України:

- зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525, 526);

- договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629);

- за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712);

- покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692);

- покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина друга статті 692).

В матеріалах справи містяться надані позивачем банківські виписки ПАТ «Креді ОСОБА_10» по рахунку позивача № 6855, з яких вбачається, що відповідачем за отриманий товар здійснено наступні оплати:

1) до звернення позивача до суду з даним позовом: 19.05.2017 на суму 14000,00 грн. (на підставі ПД 193 19.05.2017)

2) після звернення позивача до суду з даним позовом на загальну суму 15000,00 грн., а саме: 02.11.2017 на суму 10000,00 грн. (на підставі ПД 61 02.11.2017) та 03.11.2017 на суму 5000,00 грн. (на підставі ПД 67 03.11.2017).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що на момент прийняття судом рішення, основний борг за договором поставки № 10579-15/2017 від 11.01.2017 становив 62309,32 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з 25.04.2017р. по 27.04.2017р. позивачем було поставлено відповідачу товар, а відповідачем отримано товар згідно з видатковими накладними, а тому у відповідача виник обовязок щодо його оплати, а у позивача, відповідно, виникло право вимоги такої оплати згідно із умовами договору.

Згідно із ст.73, ч.1 ст.74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вимоги до письмових доказів містяться у нормах ст.ст. 91, 92 ГПК України, а саме: письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв'язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Оригінали письмових доказів зберігаються у суді в матеріалах справи. За заявою особи, яка надала суду оригінал письмового доказу, суд повертає оригінал доказу цій особі після його дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання судовим рішенням законної сили. У матеріалах справи залишається засвідчена суддею копія письмового доказу або витяг з нього.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача заборгованості у розмірі 62 309,32 грн., оскільки відповідачем не надано доказів погашення вказаної заборгованості.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обовязків (господарських зобовязань).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 691 та ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до матеріалів справи, окрім суми основного боргу, ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Партс» також просить стягнути з відповідача ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» суму пені у розмірі 77 942,51грн., суму штрафу (12%) за порушення строку оплати 4 296,39грн., інфляційні втрати 5 171,15грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько правову відповідальність за правопорушення у сфері: господарювання шляхом застосування до правопорушника господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

При поданні позовної заяви (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог) «ОСОБА_1 Партс» заявлено до стягнення суму інфляційних втрат у розмірі 5 171,15грн.

Колегією суддів апеляційного господарського суду перевірено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що розрахунок здійснено арифметично вірно, тому заявлена сума у розмірі 5 171,15грн. підлягає стягненню з відповідача.

В розділі 5 договору сторони дійшли згоди, що: в разі простроченого платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу (п. 5.2); на підставі ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання боржник, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12 відсотків річних від простроченої суми (п. 5.3).

Що стосується заявленої ТОВ «ОСОБА_1 Партс» суми штрафу (12%) за порушення строку оплати у розмірі 4296,39 грн. та пені у розмірі 77 942,51грн., колегія суддів зазначає:

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов'язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у звязку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Стаття 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, повязані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобовязання.

Умовами пункту 5.3 договору сторони, посилаючись на статтю 625 ЦК України фактично встановили інший розмір процентів річних 12 відсотків від простроченої суми. Водночас, незрозумілим є використання у даному пункті договору поняття штраф, визначення якого не має відношення до змісту статті 625 ЦК України.

Штраф це один із видів неустойки, поняття якої визначено ст. 549 ЦК України.

Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, з огляду на вищевказані норми, сторонами умовами пункту 5.3 договору від 11.01.2017 передбачено саме відповідальність боржника (покупця) за прострочення виконання грошового зобовязання у вигляді сплати на користь кредитора (постачальника) процентів річних в розмірі 12% від простроченої суми, оскільки неустойку за несвоєчасне виконання грошового зобовязання сторонами визначено у вигляді пені.

Перевіривши розрахунки позивача в частині нарахування пені по кожній накладній за загальний період, який заявляє позивач, встановлено, що розрахунок пені здійснено вірно, тому заявлена сума пені у розмірі 77 942,51 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Колегією суддів апеляційного суду перевірено розрахунок суми річних (12%) за порушення строку оплати по кожній накладній та встановлено, що він є арифметично вірними, відповідає умовам договору, обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Стаття 269 ГПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) встановлює межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, а саме:

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду апеляційної скарги. У рішенні господарського суду вказані повністю усі необхідні докази з посиланням на конкретні первісні документи що стосується як фактів поставки товару, так і проведення часткових оплат його вартості, матеріали справи містять розрахунки позивача стосовно позовних вимог, які не були спростовані відповідачем належним чином шляхом надання відповідних документів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області від 21.11.2017р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак залишається без змін на підставі ст. 276 ГПК України.

Відповідно до п. «в» ч. 4 ст. 282 ГПК України (в діючій редакції) постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на ТОВ «НІКСПЕЦТРАНС», оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 з обмеженою відповідальністю «НІКСПЕЦТРАНС» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 21.11.2017р. по справі № 915/960/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано судом 25.01.2018р.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

ОСОБА_4