РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2018Справа № 910/21696/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я»
доПублічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»
простягнення страхового відшкодування в розмірі 10 398 грн. 17 коп.

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (надалі також - «Відповідач») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 10 398 грн. 17 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №031-135-01-16-203 від 16.03.2016 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8394432, а тому Позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2017 порушено провадження у справі №910/21696/17, призначено розгляд справи на 20.12.2017.

18.12.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст.12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, розглянувши матеріали справи № 910/21696/17, з метою справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, а також ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, дійшов висновку, що вказану справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, на виконання наведених приписів Господарського процесуального кодексу України, Суд вважає за необхідне призначити судове засідання у справі та встановити сторонам строки для подання ними документів на підтвердження своєї правової позиції в даному спорі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2017 року вирішено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.01.2018 року.

19.01.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 22 січня 2018 року представники Сторін не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 02.01.2018 року та 03.01.2018 року уповноваженим представникам Сторін ухвали суду від 20.12.2017 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач та Відповідач про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Позивач та Відповідач були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Позивача та Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 22 січня 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 223 Господарського процесуального кодексу України,в судовому засіданні складено протокол судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

16 березня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №031-135-01-16-203, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.06.2016 року по пр-ду Антоновича - Залізнична у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що підтверджується Довідкою №95764787 про дорожньо - транспортну пригоду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2017 року у справі №442/4898/16-п ОСОБА_2, водія транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ №199 від 07.07.2016 року, складеного судовим експертом Вербовим В.В., встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 64 319 грн. 47 коп., вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження під час ДТП 29.06.2016 року, на момент дослідження становить 46 186 грн. 59 коп.

СПДФО Хариш Ярославом Івановичем виставлено рахунок на оплату № від 09.07.2016 року у розмірі 29 705 грн. 50 коп. на ремонт транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Арія Моторс» виставлено рахунок на оплату №АР00026857 від 12.07.2016 року у розмірі 21 370 грн. 00 коп. на ремонт транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до Страхового акту № 178-16-031-01 від 22.07.2016 року Позивач здійснив виплату страхового відшкодування СПДФО Хариш Я.І. в розмірі 29 705 грн. 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 669 від 29.07.2016 року, а також ТОВ «Арія Моторс» в розмірі 17 846 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 668 від 29.07.2016 року із зазначенням призначення платежу: «виплата страхового відшкодування зг. розпорядження №178-16-031-01 від 22.07.2016р. ОСОБА_1», а всього на суму в розмірі 47 551 грн. 50 коп.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ на запит Суду, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент настання страхової події була застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8394432, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 00 гривень 00 копійок.

09.03.2017 року Позивач направив на адресу Відповідача вимогу №076/01/03 про відшкодування в порядку регресу 46 186 грн. 59 коп., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 09.03.2017 р. та рекомендованим повідомленням про вручення 13.03.2017 рок уповноваженій особі підприємства Відповідача.

19.04.2017 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування Позивачу на суму в розмірі 35 788 грн. 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням №121577 від 19.04.2017 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що Відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої становить 10 398 грн. 47 коп. з урахуванням частково здійсненої виплати страхового відшкодування відповідно до встановлених Полісом № АІ/8394432 лімітів відшкодування по майну та франшизи.

10.05.2017 року Позивач направив на адресу Відповідача вимогу №106/01/03 про здійснення доплати страхового відшкодування на суму 10 398 грн. 47 коп., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 10.05.2017 р. та рекомендованим повідомленням про вручення 12.05.2017 рок уповноваженій особі підприємства Відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на виконання зобов'язань за Договором

добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №031-135-01-16-203 від 16.03.2016 року, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було відшкодовано на користь Страхувальника 47 551 грн. 50 коп.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, Суд зазначає, що до Позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2017 року у справі №442/4898/16-п, якою ОСОБА_2, водія транспортного засобу «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв'язку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов»язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Як вбачається з матеріалів справи, висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ №199 від 07.07.2016 року, складеного судовим експертом Вербовим В.В., встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 64 319 грн. 47 коп., вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля «Мітсубіші», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження під час ДТП 29.06.2016 року, на момент дослідження становить 46 186 грн. 59 коп. При цьому, Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача щодо неврахування Позивачем коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого у порядку, визначеному ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вказаним висновком розраховано вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

09.03.2017 року Позивач направив на адресу Відповідача вимогу №076/01/03 про відшкодування в порядку регресу 46 186 грн. 59 коп., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 09.03.2017 р. та рекомендованим повідомленням про вручення 13.03.2017 рок уповноваженій особі підприємства Відповідача.

19.04.2017 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування Позивачу на суму в розмірі 35 788 грн. 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням №121577 від 19.04.2017 року.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8394432 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 10 398 грн. 47 коп. (розмір матеріального збитку 46 186 грн. 59 коп. - 35 788 грн. 12 коп. частково відшкодованої суми страхового відшкодування Відповідачем)

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я»

- задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м.Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 9, ідентифікаційний код юридичної особи 20113829) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» (79022, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ГОРОДОЦЬКА, будинок 174, ідентифікаційний код юридичної особи 37317151) 10 398 (десять тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 47 (сорок сім) коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26 січня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин