ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018р. Справа №914/2727/17

місто Львів

За позовом:товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Плюс", м. Київ,
до відповідача:товариства з обмеженою відповідальністю "В2В Груп", с. Давидів,
предмет позову: стягнення 14.964,74 грн.,
підстава позову:порушення умов договору поставки №ЛФ1903 від 05.10.2017.
Суддя ОСОБА_1
Секретар судового засідання ОСОБА_2
Представники:
позивача:ОСОБА_3 довіреність б/н від 17.01.2017,
відповідача:не з'явився.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Плюс" до товариства з обмеженою відповідальністю "В2В Груп" про стягнення заборгованості у розмірі 14'964,74 грн. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.12.2017 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 24.01.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов Договору поставки №ЛФ1903 від 05.10.2017 не виконав свого обовязку з повної оплати отриманого товару, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 10'288,68 грн. Крім того, за неналежне виконання грошових зобовязань відповідачу нараховано 1'408,00 грн. пені, 181,46 грн. 15% річних, 3'086,60 грн. штрафу.

В судове засідання для розгляду справи по суті 24.01.2018 представник відповідача не з'явився, хоч був належним чином та завчасно (03.01.2018) повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить долучене до матеріалів справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Ухвалою від 29.12.2017 відповідачу було встановлено строк у 15 календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Такий строк сплив 18.01.2018, проте і станом на час розгляду справи по суті відповідач не подав відзиву на позов та не повідомив можливих поважних причин пропуску цього строку.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи.

Між сторонами у справі укладено Договір поставки №ЛФ1903 від 05.10.2017 (надалі Договір) (а.с.13-15 ). За умовами пункту 1.1 цього договору постачальник (позивач у справі) зобовязується передавати у власність, а покупець (відповідач у справі) зобовязується приймати та оплачувати товар на умовах, визначених у даному договорі.

На виконання своїх зобовязань постачальник поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 10'288,68 грн., що підтверджується видатковими накладними, які долучені до матеріалів справи: №1154843 від 26.10.2017 на суму 2`142,23 грн. (а.с.19); №1131184 від 21.10.2017 на суму 1`795,70 грн. (а.с.20); №1130794 від 19.10.2017 на суму 1`322,50 грн. (а.с.21); №1130791 від 19.10.2017 на суму 1`482,62 грн. (а.с.22); №1108796 від 14.10.2017 на суму 3`545,63 грн. (а.с.23).

В суду відсутні будь-які докази належного виконання відповідачем обов'язків з оплати вартості товару.

При ухваленні рішення суд виходив з наступного.

Судом обґрунтовано необхідність розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в ухвалі від 29.12.2017.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України. Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 5.1 Договору покупець (відповідач у справі) здійснює розрахунки за товар протягом 7 календарних днів з дати прийому-передачі товару, якщо інші умови не передбачені Сторонами у Додатку №1 до Договору, який є невідємною частиною даного Договору з моменту його підписання. У відповідності до Додатку №1 до Договору поставки, покупцеві надано право сплатити отриманий за Договором товар на умовах відстрочки платежу протягом 21 календарного дня з моменту отримання товару.

Як установлено судом, позивач поставив, а відповідач прийняв товару на загальну суму 10'288,68 грн. Кореспондуючий обовязок з оплати відповідач не виконав. Відтак, позовні вимоги позивача про стягнення 10'288,68 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з пунктом 7.4.1 Договору сторонами визначено розмір відсотків за користування коштами у розмірі 15% річних. Суд погоджується з правильністю розрахунку 15% річних, а тому позовні вимоги про стягнення 181,46 грн. 15% річних, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що у випадку прострочення оплати вартості поставленого товару більше ніж на 30 календарних днів, вважається, що покупець необґрунтовано відмовився від оплати поставленого за Договором товару і зобовязаний сплатити на користь постачальника фінансові санкції у вигляді штрафу, що становить 30% від вартості своєчасно не оплаченого товару. Прострочення оплати покупцем за отриманий товар станом на 22.12.2017 становить більше ніж 30 днів, а тому позовні вимоги про стягнення 3'086,60 грн. штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

В судовому засіданні 24.01.2018 позивачем подано заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме від вимог про стягнення пені в розмірі 1'408,00 грн. Суд, перевіривши повноваження представника позивача на вчинення цієї процесуальної дії, роз'яснивши йому правові наслідки її вчинення, вважає за необхідне прийняти відмову від позовних вимог у цій частині та закрити провадження у справі в цій частині.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, хоч йому було створено усі можливості для надання заперечень, від жодного учасника справи не надходило клопотання про витребування доказів, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 10'288,68 грн. основного боргу, 181,46 грн. 15% річних, 3'086,60 грн. штрафу. В решті позовних вимог провадження у справі необхідно закрити.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відтак, оскільки спір виник внаслідок порушення відповідачем умов укладеного Договору, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "В2В Груп" (адреса: вулиця Галицька, будинок 23А, село Давидів, Пустомитівський район, Львівська область, 81151; ідентифікаційний код 38275888) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТС Плюс" (адреса: вулиця М. Краснова, будинок 27, місто Київ, 03115; ідентифікаційний код 36264680) 10'288,68 грн. (десять тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 68 коп.) основного боргу, 181,46 грн. (сто вісімдесят одна грн. 46 коп.) 15% річних, 3'086,60 грн. (три тисячі вісімдесят шість грн. 60 коп.) штрафу, 1'600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Закрити провадження у справі в решті позовних вимог, а саме в частині стягнення 1'408,00 грн. пені.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 26.01.2018.

Суддя Рим Т.Я.