РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.01.2018Справа № 910/20367/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., при секретарі судового засідання Коверги П.П., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта"

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 49 000 грн.

Представники сторін: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 49 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу № 06/0673058/1535/14 від 12.11.2014, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2017 порушено провадження у справі № 910/20367/17, зобов'язано сторін надати свої пояснення щодо поданого позову, заперечення до відзиву та призначено розгляд справи на 18.12.2017.

28.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2017 було призначено справу № 910/20367/17 до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження на 22.01.2018.

15.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог у зв'язку з відсутністю у матеріалах справи листа вигодонабувача, щодо погодження виплати страхового відшкодування страхувальнику позивача, яким за Договором є ПАТ «ВТБ Банк». Також, відповідач просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

19.01.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив проти відзиву та зазначив про законність здійснення страхової виплати, на підтвердження чого, долучив до відповіді копію запиту до вигодонабувача за вих. № 1501-15/288 від 13.10.2015 та лист-відповідь ПАТ «ВТБ Банк» від 21.10.2015 за № 9076/1-2, в якому останній надав згоду на виплату страхового відшкодування на рахунок СТО.

У судове засідання 22.01.2018 представники сторін не з'явились.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 22.01.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014 між ОСОБА_1 (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (страховик) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу №06/0673058/1535/14 (далі - договір добровільного страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься зокрема ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 13.11.2014 по 12.11.2015.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено в ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

02.10.2015 о 03 год. 00 хв на автодорозі Київ-Одеса, 168 км. + 76 м., ОСОБА_2, керував автомобілем марки «Сканія» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н.з. НОМЕР_3, не врахував дорожньої обстановки, швидкості руху та не вибрав безпечного інтервалу в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, який стояв в крайній правій смузі, під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2015 у справі №385/1423/15-п встановлено порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до Звіту № 17/10-15 від 24.10.2016 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, складає 51 695,29 грн.

Згідно з рахунком-фактурою № СФ-42817 від 12.10.2015, виставленим власнику застрахованого транспортного засобу станцією технічного обслуговування ТОВ «Авто-Плаза», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 51 625,96 грн. з ПДВ.

Позивач з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту, склав страховий акт № від 11.11.2015, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 51 625,96 грн.

На підставі складеного страхового акту № від 11.11.2015 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», виконуючи свої зобов'язання за договором, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 51 625,96 грн. на рахунок СТО ТОВ «Авто-плаза», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 0047074 від 12.11.2015.

З метою врегулювання спору, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» надіслало на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» Заяву про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації вих. № 03-17/15945 від 29.12.2015 у якій просило перерахувати кошти у розмірі 51 625,96 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З урахуванням наведеного, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» виплативши страхове відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, знаходився під керуванням ОСОБА_2

Доказів того, що ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом автомобілем марки «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2, та притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять, а тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України, що закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що дана особа керувала вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2, відшкодовується ним як законним володільцем цього транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Сканія», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5943672.

За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_2 експлуатувала автомобіль марки «Сканія», д.н.з. НОМЕР_2, на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована відповідачем.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АІ/5943672 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (51 625,96 грн.); визначені полісом №АІ/5943672 розміри лімітів відповідальності (50 000 грн.) та франшизи (1 000 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 49 000 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач у своєму відзиві на позов зазначає про те, що відповідно до Договору вигодонабувачем є ПАТ «ВТБ Банк», а відтак, у зв'язку з відсутністю у матеріалах справи листа вигодонабувача, щодо погодження виплати страхового відшкодування страхувальнику позивача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів особистого страхування призначати за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) для отримання страхових виплат, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до умов Договору вигодонабувачем за Договором є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», а виплату позивачем було здійснено на рахунок СТО.

Однак, вищезазначені твердження відповідача спростовуються наявною в матеріалах справи копією Листа № 9076/1-2 від 21.10.2015 Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про погодження вигодонабувачем на виплату страхового відшкодування у повному розмірі безпосередньо на рахунок СТО, не буде здійснюватися ремонт пошкодженого транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 119; ідентифікаційний код: 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25; ідентифікаційний код: 23510137) страхове відшкодування в розмірі 49 000 (сорок дев'ять тисяч) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.01.2018.

Суддя О.А. Грєхова