ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" січня 2018 р., м. Київ Справа № 911/180/18

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (02192, м. Київ, вул. Миропільська, буд. 4, ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08434, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 7976,21 боргу,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кушнер" звернулось до господарського суду Київської області з заявою б/н від 11.01.2018 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7976,21 боргу за договором поставки продукції № 755/1 від 19.07.2012.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема копія договору, укладено у письмовій формі (у тому числі електронній) формі, за якими пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Кушнер" на виконання договору № 755/1 від 19.07.2012 було поставлено продукцію фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відповідно до видаткових накладних № ВН-К36744 від 19.08.2017 на суму 1892,92 грн, № ВН-К36743 від 19.08.2017 на суму 6083,29 грн, однак останнім не здійснено оплату за поставлену продукцію.

В обґрунтування заявленої вимоги заявником додано до заяви вищезазначений договір, копії видаткових накладних № ВН-К36744 від 19.08.2017, № ВН-К36743 від 19.08.2017, а також копії товарно-транспортних накладних № 36744 від 19.08.2017, № 36743 від 19.08.2017.

З поданих документів вбачається, що особою, що прийняла товар є «ОСОБА_1», водночас заявником не надано суду довіреності вказаної особи на прийняття товару, або іншого документу щоб підтверджував її повноваження, позаяк стороною в договорі є ОСОБА_1

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Однак, заявником не додано копії довіреностей осіб, що прийняли товар на його прийняття, а з поданих документів неможливо встановити ким та на якій правовій підставі було прийнято товар. А відтак, у суду відсутні підстави вважати заявлену позивачем вимогу безспірною.

Наведене свідчить про недотримання заявником при зверненні до суду вимог п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, заяву подано з порушенням вимог ст. 150 цього Кодексу.

Крім того, суд доводить до відома заявника, що відповідно до ч. 1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кушнер" (02192, м. Київ, вул. Миропільська, буд. 4, ) у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08434, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 7976,21 боргу.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 31.01.2018.

Суддя А.Ф. Черногуз