КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2018 р. Справа№ 910/14444/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Камишева К.В., ордер №212710 від 01.09.2017;

від відповідача - Гронь М.А., довіреність № 357 від 17.01.2018;

від третьої особи - Національного банку України - Кузьменко Ю.С., довіреність № 18-0009/60158 від 19.07.2016;

від третьої особи - Міністерства фінансів України - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/14444/17 (суддя Мельник В.І., м. Київ, повний текст складено - 24.10.2017) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національного банку України та Міністерства фінансів України про зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зобов'язання відповідача передати йому оригінали кредитних договорів: від 19.02.2014 №4И14193И, від 19.02.2014 №4И14108И, від 10.04.2014 №4И14156И, від 20.02.2015 №4И15060И, які засвідчують обов'язок боржника виконати свої зобов'язання перед поручителем та всі інші документи, якими забезпечувалися кредитні договори.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що виконавши обов'язок боржника за кредитними договорами №4И14193И від 19.02.2014, №4И14108И від 19.02.2014, №4И14156И від 10.04.2014, №4И15060И від 20.02.2015, набув права на отримання від відповідача оригіналів документів, які засвідчують обов'язок боржника виконати свої зобов'язання перед поручителем - товариством з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/14444/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ані умовами Договору поруки, ані положеннями чинного законодавства України (в тому числі ч.1 ст. 556 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач) не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Також, відмовляючи у задоволенні позову, суд вказав про ненадання позивачем доказів звернення до відповідача з вимогою про отримання документів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/14444/17 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження із висновками, викладеними судом в оскаржуваному рішенні та необхідності передачі саме оригіналів документів.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 29.01.2018 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.01.2018 проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи - Національного банку України надав пояснення по справі.

Третя особа - Міністерство фінансів України правом на участь представника в судовому засіданні не скористалася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутньою в даному судовому засіданні від третьої особи до суду не надійшло.

Враховуючи те, що відсутність в судовому засіданні представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд", як поручителем та публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", як кредитором 20.10.2016 було укладено договір поруки №4И14193И/П.

Предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю "ІНДАСТРІАЛ ГАРАНТ" своїх зобов'язань: за кредитним договором від 19.02.2014 №4И14193И (Кредитний договір 1), а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 1; за кредитним договором від 19.02.2014 №4И14108И (Кредитний договір 2) а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 2, за кредитним договором від 10.04.2014 №4И14156И (Кредитний договір 3) а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 3; за кредитним договором від 20.02.2015 №4И15060И (Кредитний договір -4), а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 4.

Відповідно до п. 2 Договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно з пунктами 5 та 6 Договору у випадку невиконання боржником обов'язку п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних дні з моменту отримання вимоги.

Відповідно до п. 7 Договору у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 цього Договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за Кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ "Приватбанк". Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього Договору.

За умовами пункту 8 Договору поруки, до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 10 Договору поруки, кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Позивач у позовній заяві зазначив, що виконав обов'язок боржника за кредитними договорами №4И14193И від 19.02.2014, №4И14108И від 19.02.2014, №4И14156И від 10.04.2014, №4И15060И від 20.02.2015, що підтверджується платіжними дорученнями №2320 від 21.10.2016, №2321 від 21.10.2016, № 2322 від 21.10.2016, №2323 від 21.10.2016, проте відповідач не передав йому оригінали документів, які засвідчують обов'язок боржника виконати свої зобов'язання перед поручителем - товариством з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд".

Предметом спору є вимоги позивача про зобов'язання відповідача передати йому оригінали кредитних договорів: від 19.02.2014 №4И14193И, від 19.02.2014 №4И14108И, від 10.04.2014 №4И14156И, від 20.02.2015 №4И15060И, які засвідчують обов'язок боржника виконати свої зобов'язання перед поручителем та всі інші документи, якими забезпечувалися кредитні договори.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні вказаних вимог, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У даному випадку позивач просить суд застосувати спосіб захисту, передбачений п. 5 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, а саме - примусове виконання обов'язку в натурі.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов'язку в натурі застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок. Тобто цей засіб захисту застосовується за наявності зобов'язальних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Позивачем не доведено того, що відповідач відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок. Так, зокрема, доказів відмови відповідачем у наданні документів, позивачем до суду не надано.

Стосовно посилань апелянта на те, що відповідач повинен був самостійно і без відповідного звернення до нього передати позивачу документи, які засвідчують обов'язок боржника виконати свої зобов'язання перед поручителем, слід зазначити, що у даному випадку саме на позивача покладається обов'язок з доведення обставин порушення його прав та відповідно відмови відповідача від виконання свого обов'язку з передачі документів.

В свою чергу, позивачем відповідних обставин не доведено, а тому вказані доводи підлягають відхиленню за необґрунтованістю.

При вирішенні спору підлягають застосуванню загальні приписи Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи недоведеність позивачем обставин відмови відповідача у наданні кредитних договорів та інших документів, якими вони забезпечувалися, позовні вимоги у даній справі є такими, що заявлені передчасно.

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що ані умовами Договору поруки, ані положеннями чинного законодавства України (в тому числі ч.1 ст. 556 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач) не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Так, за приписами ч. 1 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Пунктом 10 Договору поруки передбачено, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

При цьому, у позовній заяві та апеляційній скарзі позивач вказує на необхідність передачі йому саме оригіналів документів.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Враховуючи вище зазначені положення ч. 1 ст. 556 Цивільного кодексу України, а також п. 10 Договору поруки посилання апелянта на те, що документами в розумінні Цивільного кодексу України є саме їх оригінали є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 у справі №910/14444/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 02.02.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко