КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2018 р. Справа№ 910/3031/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Калатай Н.Ф.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ігнатюк А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гішко В.С. (за довіреністю № 4069 від 27.07.2010 р. (адв.));

від відповідача: не з'явився

від третьої особи 1: Крикуненко С.В. (директор)

від третьої особи 2: не з'явився ;

від третьої особи 3: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «А-Поінт»

на рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року

у справі № 910/3031/ 17 (суддя - Литвінова М.Є.)

за позовом товариства х обмеженою відповідальністю «А-Поінт»

до публічного акціонерного товариства "Преміум"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. товариство з обмеженою відповідальністю «Проскан»

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;

2. Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ;

3. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитро Володимирович,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «А-Поінт» звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис № 153, вчинений 27.01.2017 року на договорі застави основних засобів № 26/КЛ/13/З-2 від 23.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитром Володимировичем.

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.06.2017 року (Суддя Літвінова М.Є.) в задоволені позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 27.01.2016 року, тобто в межах річного строку, встановленого ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Виконавчий напис був безспірним, оскільки нотаріусу були надані усі необхідні документи , які підтверджують дану обставини. При цьому, зазначив, що для підтвердження наявності заборгованості кредитором було надано виписки з виконавчого рахунку, що є належним підтвердженням наявності заборгованості.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції позивач - товариство з обмеженою відповідальність «А-Поінт» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду м. Києва від 12.06.2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на наступне, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права. При винесенні даного рішення суд першої інстанції не звернув уваги на те, що строки, протягом яких може бути вчинений виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Також, вказав на те, що при вчиненні виконавчого напису виписка з особового клієнтського рахунку ТОВ «Проскан» нотаріусу не надавалась.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04 липня 2017 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю « А -Поінт» на рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року у справі № 910/3031/ 17 прийнято до розгляду у складі колегії суддів : головуючий Арикова О.В., Чорногуз М.Г., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 01.08.2017 року.

27.07.2017 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміям» подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначив, також, що при зверненні за виконавчим написом безспірність заборгованості боржника була підтверджена належним чином. Вказав, що в межах відносин, що виникають на підставі договору застави, право примусового стягнення виникає не з дня закінчення терміну сплати відсотків за користування кредитними коштами, а з наступного дня після надіслання письмово повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання боржнику.

30.07.2017 року третя особа - ТОВ «Проскан» подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказала на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

В подальшому справа неодноразово відкладалась.

16.11.2017 року на підставі розпорядження № 09-52/775 17 (а.с. 34 том 4) відбувся повторний автоматичний розподіл справи, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Арикової О.В. на лікарняному. Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017 року призначено склад суду : головуючий суддя Руденко М.А., Калатай Н.Ф., Смірнова Л.Г.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 20.11. 2017 року прийнято до розгляду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «А - Поінт» та призначено до розгляду на 11.12.2017 року.

11.12.2017 року розгляд справи було відкладено на 22.01.2018 року.

В судовому засіданні 22.01.2018 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, вказав та не , що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Представник третьої особи 1 Крикуненко С.В. підтримав вимоги позивача та вказав на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування.

Представники відповідача та треті осіб Святошинського районного відділу державної виконавчої службі міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк Д.В. в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином ( повідомлення а.с. 39,40,41 том 4), поважних причин неявки суду не повідомили.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин нявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників відповідача та третіх осіб 2,3 за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи 1, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 269 Господарського процесуального кодексу суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04 липня 2013 року між публічним акціонерним товариством " Комерційний банк «Преміум" та товариством з обмеженою відповідальністю "Проскан" був укладений кредитний договір №26/КЛ/13 (т.1 а.с. 50)

Предметом кредитного договору є надання банком позичальнику грошових коштів у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії , а позичальник зобов'язується отримати кредит/транш кредиту, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом/траншем кредиту, комісії та інші платежі, встановлені цим договором, а також додатковими договорами до нього, що складають невід'ємну частину договору. (п.1.1)

В подальшому до вищевказаного кредитного договору між банком та боржником - ТОВ «Проскан» було укладено додаткову угоду №1 від 23 жовтня 2013 року, додаткову угоду №2 від 14 квітня 2014 року, додаткову угоду № 3 від 30 січня 2015 року, додаткову угоду № 4 від 05 лютого 2015 року; додаткову угоду № 5 від 26 лютого 2015 року; додаткову угоду №6 від 30 квітня 2015 року; додаткову угоду №7 від 29 травня 2015 року; додаткову угоду №8 від 03 липня 2015 року; додаткову угоду № 9 від 30 вересня 2015 року (а.с. 27 - 41 том 2).

Також, 23.10.2013 року в забезпечення виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Проскан" зобов'язань за вказаним кредитним договором, між банком та товариством з обмеженою відповідальністю « А-Поінт» " дуло укладено договір застави основних засобів № 26/КЛ/13-3-2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. (а.с. 42- 50 том 1), відповідно до якого ТОВ «А-Поінт» передало в заставу обладнання (надалі предмет застави), перелік якого (-их) викладений у додатку №1 до цього договору, що є невід'ємною частиною (п.1.2.).

Окрім того, 14.04.2014 між сторонами договору застави було укладено додатковий договір до договору застави основних засобів № 26/КЛ/13/3-2 та внесено зміни договору застави.

Відповідно до п.4.1.1 договору застави сторонами визначено умови за яких заставодержатель має право звернення на предмет застави. Зокрема, заставодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет застави в наступних випадках:

- якщо у момент настання строку (терміну) виконання основного зобов'язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме : при повному або частковому неповерненні кредитних коштів ( чергового платежу по сплаті кредитних коштів) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісії та штрафних санкцій у строки (терміни), встановлені кредитним договором;

Оскільки, позичальник не виконав не виконав зобов'язання за кредитним договором № 26/КЛ/13 від 04.07.2013 року в частині несплати заборгованості по відсоткам в період з 01.12.2014 року по 31.05.2015 року , заставодержатель публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміям», повідомивши заставодавця ТОВ «А-Поінт» про звернення стягнення на предмет іпотеки ( повідомлення №01304/1949/5 від 05.09.2016 року а.с. 81-82 том 2) звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюка Д.В. з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса та доданими до неї документами ( а.с.13-16).

27.01.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №153, відповідно до якого на підставі договору застави основних засобів № 26/КЛ/13/3-2 від 23.10.2013 року та звернуто стягнення на належне позивачу обладнання у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Проскан» за кредитним договором № 26/КЛ/13 від 04.07.2013 року у розмірі 181 691 доларів США 58 центів, що еквівалентно 4 944 372,96 грн, що складається з простроченої заборгованості за період з 01.12.2014 року по 31.05.2015 року.

Позивач звернувся з позовними вимогами про визнання таким, що не підлягає виконанню вказаний виконавчий напис, з підстав неперевірки нотаріусом безспірності вимог, в забезпечення яких було вчинено вказаний виконавчий напис, а також пропуску строку для чинення виконавчого напису.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що виконавчий напис було вчинено в межах строку визначеного законодавством. Окрім того зазначив, що заставодержателем на час звернення з заявою про вчинення виконавчого напису було надано в повному обсязі докази, що підтверджують безспірність заборгованості.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Як нормовано ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктами 1 та 2 глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено, що захист цивільних прав здійснюється нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна.

Як передбачено підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1.1 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису на звернення стягнення на заставлене майно подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Підпунктами 2.1 - 2.3 глави 16 Порядку визначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Як унормовано підпунктами 3.1, 3.2, 3.4 пункту 3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення, зазначені у Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні виконавчий напис нотаріуса було вчинено у зв'язку з невиконанням божником за кредитним договором обов'язку щодо сплати відсотків за період з грудня 2014 року по травень 2015 року, обов'язок сплати яких передбачений додатковою угодою № 3 від 30.01.2015 року (а.с.32 том 1) до кредитного договору .

Разом з тим, суд першої інстанції при розгляді справи не прийняв до уваги, що відповідно до пункту 1 додаткової угоди № 9 від 30.09.2015 року до кредитного договору сторони обумовили, що проценти в сумі 19 794,24 дол США сплачуються в строк до 05.10.2015 року включно.

Таким чином, право заставодержателя до ТОВ «Проскан» щодо сплати процентів у сумі 181 691.58 дол США виникло з 06.10.2015 року, з дня наступного за терміном здійснення платежу , відповідно до додаткової угоди №9.

Пунктом 2.1.5 договору застави сторони передбачили, що звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо на момент настання терміну (строку) виконання позичальником /заставодавцем будь-якого зобов'язання, забезпеченого заставою згідно з цим договором, або, якщо на момент настання терміну (строку) виконання заставодавцем будь-якого зобов'язання, передбаченого цим договором, воно не буде виконано та в інших випадках, передбачених цим договором та/або кредитним договором та/або чинним законодавством України.

При цьому, колегією суддів не приймаються до уваги посилання відповідача щодо виникнення права вимоги у банку з моменту направлення вимоги - повідомлення божнику та майновому поручителю, оскільки право вимоги у банку виникає саме з моменту невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання боржником .

Окрім того, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат» строк давності вчинення виконавчого напису за своєю правовою природою не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав ( П.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 .05.2013 року № 10 «Про деякі питання застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»)

Необґрунтованими є посилання відповідача ПАТ «Комерційний банк «Преміум» про те, що повідомлення - попередження про звернення стягнення на предмет боржнику та заставодавцю було направлено 22.08.2016 року та 05.09.2016 року, менше ніж через рік після закінчення дії кредитного договору - 05.10.2015 року , оскільки зазначене протирічить п.3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що передбачає, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та або умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надіслання вимоги іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця про усунення порушень.

Разом з тим, п.3.1 вищевказаного Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, зокрема, що з дня права вимоги у відносинах між підприємствами минуло не більше одного року, та п.3.4 обумовлено, що строки , протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Тобто, наведений у розділі 3 Порядку річний строк для вчинення виконавчого напису пов'язується саме з правом виникнення у стягувача права вимоги до боржника, а не з виникненням у стягувача права звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису у зв'язку з невиконанням боржником чи заставодавцем вимоги про усунення порушень.

Зазначеного суд першої інстанції не врахував и прийшов до помилкового висновку про те, що в даному випадку , встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» річний строк обчислюється з дня , коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Аналогічної правової позиції дотримувався Виший Господарський суд України у постановах від 01 червня 2016 року у справі № 912/3775/15 та від 18 липня 2016 року у справі № 923201515

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на час звернення до нотаріусу за вчиненням виконавчого напису існував спір про стягнення заборгованості за кредитним договором , колегія суддів вважає вищевказані доводи безпідставними зважаючи на наступне.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, виконавчий напис приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кирилюком Д.В. було вчинено 27.01.2017 року (а.с.16-17 том 1), в той час як з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 26/КЛ/13 Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміум» до товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» звернулось згідно відмітки суду лише 31 січня 2017 року (а.с.59-65 том 1), а провадження у справі порушено ухвалою господарського суду м. Києва 01.02.2017 року (а.с.66-68 том 1)

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині про те, що у відомостей нотаріуса про те, що заборгованість була спірною на час вчинення виконавчого напису не було.

Відносно доводів апелянта про те, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено без належного підтвердження безспірності заборгованості колегія суддів вважає дані твердження безпідставним зважаючи на наступне.

При зверненні до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженних постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі перелік) (підпункт 3.2).

При цьому при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування наявності боргу, документи визначені підпунктом 3.5 зазначено переліку.

Згідно до пункту 1 вказаного Переліку до документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку , належать нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Разом з тим, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором подаються : оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

ПАТ «Комерційний банк «Преміум» при зверненні за вчиненням виконавчого напису нотаріуса надано наступні документи: договір застави основних засобів № 26/КЛ/13/3-2, посвідчений 23.10.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстрованим під № 8972 , з додатковими договорами застави; кредитий договір № 26/КЛ/13 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії , укладений 04.07.2013 року, з додатковими угодами до нього 1-9; розрахунок заборгованості ТОВ «Проскан» перед ПАТ «КБ «Преміум» за кредитним договором від 04.97.2013 року станом на 27.01.2017 року; виписки особовим рахункам № 6067 з 03.07.2015 року по 27.01.2017 року; № 6067 з 04.07.2013 по 27.01.2017 року;№ 6067 з 08.01.2014 року по 27.01.2017 року; № 6067 з 04.07.2013 року по 27.01.2017 року;№ 6067 з 18.03.2014 року по 27.01.2017 року; № 6067 з 08.08.2013 року по 27.01.2017 року;повідомлення та попередження про можливість звернення стягнення на предмет застави направлені божнику ТОВ «Проскан» та заставодавцю ТОВ «А-Поінт» та заяву про вчинення виконавчого напису (а.с.13-79 том 2).

Отже, банком при звернені до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису було надано вичерпний перелік документів, передбачений діючим законодавством , які були необхідно для підтвердження безспірності заборгованості, згідно пункту 3 Порядку та ст.. 87 Закону України «Про нотаріат».

Колегія необґрунтованими доводи представника позивача про те, що в підтвердження заборгованості банком нотаріусу не було надано меморіальні документи, які є належним доказом надання кредитних коштів, оскільки нотаріус перевіряє саме наявність заборгованості за кредитним договором, а не докази надання кредитних коштів.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з підтвердженими доказами та запереченнями щодо ненадання кредитних коштів за кредитним договором № 26/КЛ/13 від 04.07.2013 року позивач не звертався.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що захистити порушене право можливо, зокрема, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Предметом доказування у спорах зазначеної категорії є наявність обставин, які свідчать про порушення нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису встановлених чинним законодавством правил вчинення нотаріальної дії.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису нотаріусу відбулось поза межами строку, встановленого у ст. 88 Закону України « Про нотаріат», у зв'язку з чим спірний виконавчий напис в будь-якому випадку підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Отже, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального права обґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є , зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник довів обґрунтованість апеляційної скарги, отже рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року у справі № 910/3031/17 підлягає скасуванню.

Підпунктом в) п. 4 ч.1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційна скарга підлягає задоволенню, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129 269, 270, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "А-Поінт" на рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2017 року у справі № 910/3031/17 задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 13.06.2017 року у справі № 910/3031/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "А-Поінт" задовольнити.

«Визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис №153, вчинений 27.01.2017 року на договорі застави основних засобів №26/КЛ/13/З-2 від 23.10.2013 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитром Володимировичем»

«Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк "Преміум" () на користь товариства з обмеженою відповідальністю "А-Поінт" () судовий збір в розмірі 1600,00 грн. за подачу позовної заяви та 1 760,00 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги.»

Видачу наказів доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/3031/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.. 288 ГПК України

Повний текст підписано 31.01.2018 року

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Н.Ф. Калатай

Л.Г. Смірнова