ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.2018 Справа № 905/69/18

Господарський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання (помічник судді) Степанян К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом Департаменту міського майна Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок № 25; код ЄДРПОУ - 23599040)

до фізичної особи підприємця Косенка Сергія Сергійовича (87518, АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1)

про стягнення заборгованості з орендної плати,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У

Департамент міського майна Маріупольської міської ради звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до фізичної особи підприємця Косенка Сергія Сергійовича про стягнення 3 657,90 гривень з яких: 3 251,86 гривень заборгованість з орендної плати, 18,76 гривень заборгованість за послуги по обслуговуванню орендатора, 368,52 гривень пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань за договором оренди, а саме порушення строку внесення орендної плати.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2018 відкрито провадження у справі №905/69/18, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання на 31.01.2018, встановлено строк на подання сторонами відповідних заперечень.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився,на електронну адресу суду надіслав відзив на позовну заяву. За змістом означеного відзиву, відповідач посилаючись на Указ Президента України №405/2014 від 14.04.2014р., Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» просить суд відмовити у задоволенні позову, а також застосувати позовну давність до зобов'язань, що виникли до 14.04.2014.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В

04.06.2008 між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради (орендодавець) та фізичною особою підприємцем Косенко Сергієм Сергійовичем (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відносить до комунальної власності м. Маріуполя №1498-І (далі за текстом - договір).

Відповідно до п.1.1 договору на підставі листа вх.№ 1756-01 від 20.08.2008 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: місто Маріуполь, проспект Металургів, 225 загальною площею 3,5 кв.м., згідно технічного паспорту БТІ для використання з метою місця загального користування.

Згідно з п. 2.1 договору вступ орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщенням (будівлею, спорудою) здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення

За приписами п. 3.2 договору орендар зобов'язаний щомісячно і в повному обсязі вносити отримувачу орендну плату, за послуги з обслуговування орендаря сплачувати щомісячно не пізніше після числа поточного місяця орендодавцю суму в розмірі 0,74 гривень. Розмір вартості послуг з обслуговування орендатора може бути змінений в односторонньому порядку орендодавцем.

З п.4.1 договору вбачається, що розмір орендної плати визначається на підставі рішення Маріупольської міської ради №5/12-1717 від 24.04.2007.

За змістом п. 6.3 договору у разі порушення терміну внесення орендної плати починаючи з 1 числа місяця наступного за звітним, з орендаря на вимогу стягується пеня у розмірі двох облікових ставок НБУ від місячної орендної плати за кожен день прострочення.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 04.06.2008 до 04.06.2009.

У випадку відсутності заяви однієї із сторін про розірвання або зміну договору протягом місяця після закінчення його терміну, він вважається подовженим на той же термін і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. Таким чином договір подовжується і у подальшому (п. 7.5 договору).

Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни або припинення умов договору. (п.7.6. договору)

04.06.2008 між сторонами на виконання умов договору був підписаний акт №5614 прийому-передачі нежитлового приміщення в будинку №225 по проспекту Металургів.

Як вбачається з вищевикладеного правовідносини між сторонами виникли 04.06.2008.

Відповідно до п. 7.1 договору №1498-І від 04.06.2008, він був укладений на один рік, тобто, з 04.06.2008 до 04.06.2009.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін він вважається продовженим та той же самий термін і на тих же самих умовах, які були передбачені договором.

Разом з цим, з матеріалів справи не вбачається, що після закінчення продовженого строку, договірні відносини між сторонами були припинені. Так, орендар продовжував користування майном, та орендодавець не заперечував щодо такого користування.

Таким чином, на момент розгляду справи, правовідносини між сторонами тривають, а тому, суд оцінює позовні вимоги щодо стягнення орендної плати, саме з наведених вище обставин.

Відповідно до п. 1 Рішення Маріупольської міської ради № 6/43-5016 від 30.12.2014р. Управління міського майна Маріупольської міської ради перейменовано в Департамент міського майна Маріупольської міської ради. Пунктом 9 зазначеного рішення затверджено положення про Департамент міського майна Маріупольської міської ради.

Відповідно до абз. 2 п. 1.1. Положення про Департамент міського майна Маріупольської міської ради є правонаступником прав та зобов'язань Управління міського майна Маріупольської міської ради.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог передбачених статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Частиною 5 статті 762 ЦК України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. У ст. 530 ЦК України вказано - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 Господарського кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 193 ГК України та статтю 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 3 ст. 285 ГК України на орендаря покладено обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, орендна плата має сплачуватися своєчасно та в повному обсязі, згідно з умов укладеного договору.

Виходячи з розрахунку позивача, відповідач має заборгованість по оплаті оренди в розмірі 3 251,86 гривень за період з лютого 2014 по серпень 2017.

Дана вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано заяву, в якій відповідач просить суд застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, господарський суд застосовує строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості з орендної плати та послуг з обслуговування орендатора та відмовляє в задоволенні позовних вимог за період нарахування до 29.12.2014 (день звернення до суду з позовом).

За приписами ч.1 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» об'єктами оренди за цим Законом є, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України (14 квітня 2014 року) та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Зазначена норма права є нормою прямої дії і не потребує додаткового надання сертифіката про засвідчення форс-мажорних операцій.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є спеціальним, дія якого поширюється лише на певне коло суб'єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють або здійснювали господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Маріуполь де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та де розташований об'єкт оренди.

05.11.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тар Альянс до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015 у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р була зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право на скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які проводили та/або проводять свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного нормптивно-правогога акту до останнього включено і місто Маріуполь. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 № 1053.

Законом України «Про внесення змін до Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування від 17.05.2016 внесено зміни до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зокрема, до ст.ст. 4,6,7, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України «Про внесення змін до Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» набрав чинності з 08.06.2016.

Статтею 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції Закону про внесення змін від 17.05.2016 передбачено скасувати суб'єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції Закону від 17.05.2016 перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Судом встановлено, що місто Маріуполь Донецької області не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014.

Таким чином, відповідно до первісної редакції Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідач був звільнений від сплати орендної плати за користування об'єктом нерухомості, та з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування, тобто, з 08.06.2016 обов'язок зі сплати орендної плати для відповідача був поновлений.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги в частині стягнення орендної плати у період з квітня 2014 року по 07.06.2016р.(включно) є безпідставними, з огляду на те, що відповідач був звільнений від оплати орендної плати на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Положення ч.1 ст.10 Закону "Про оренду" встановлюють, що орендна плата з урахуванням її індексації - істотна умова договору оренди.

У 2016 році індексація орендної плати не проводилася, оскільки на 2016 рік було призупинено дію ст. 10 Закону "Про оренду" в частині індексації орендної плати (ч. 9 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VІІІ).

Тобто розмір орендної плати за 2016 рік є незмінним і становить 83,95 гривень.

У 2017 році подібні норми не приймалися, тому за умовчанням індексацію орендної плати за об'єкти державного й комунального майна, починаючи із січня 2017 року, проводити потрібно.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати підлягають задоволенню в розмірі 1 341,57 гривень за період з 08.06.2016 по серпень 2017

Щодо стягнення пені за договором № 1498-І від 04.06.2008 у розмірі 4064 368,52 гривень за період з 01.04.2014 по 17.10.2017, господарський суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Також, відповідно до приписів Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вже зазначалося, згідно п. 6.3. договору у разі порушення терміну внесення орендної плати починаючи з 1 числа місяця наступного за звітним, з орендаря на вимогу стягується пеня у розмірі двох облікових ставок НБУ від місячної орендної плати за кожен день прострочення.

Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати за період до 08.06.2016, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені після цього строку є правомірними.

Так, перебіг строку нарахування пені за зобов'язаннями червня 2016 року, розпочався з 01.07.2016.

У п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів №10 від 29.05.2013 зазначено, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Донецької області 29.12.2017 (згідно штампу поштової установи на конверті). Таким чином, позивачем пропущено спеціальний строк позовної давності, який застосовується до вимог про стягнення пені за період до 29.12.2016.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 29.12.2016 по 17.10.2017 в сумі 105,05 гривень.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача послуг з обслуговування орендаря за період з лютого 2014 в сумі 3 грн. 00 коп. та послуг з обслуговування орендаря за договором № 1252-І від по березень 2015 в сумі 18,76 гривень, суд зазначає наступне.

Дослідивши наданий позивачем договір № 1498-І від 04.06.2008, господарський суд встановив, що предметом зазначеного договору не є надання послуг «з обслуговування орендаря», плата за які передбачена в п. 3.2 договору, як зобов'язання відповідача.

Відповідно до ч. 1. ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Оскільки сторонами не конкретизовано, за які саме послуги відповідач має сплачувати грошові кошти, зазначені послуги не визначені як предмет договору, господарський суд дійшов висновку, що підстави для стягнення заборгованості за послуги з обслуговування орендаря відсутні, оскільки докази погодження сторонами в межах спірного договору умов щодо надання таких послуг в матеріалах справи відсутні.

За положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, при частковому задоволенні позовних вимог покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238, 247, 252 господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Департаменту міського майна Маріупольської міської ради до фізичної особи підприємця Косенка Сергія Сергійовича про стягнення 3 657,90 гривень - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця Косенка Сергія Сергійовича (87518, АДРЕСА_1; код ІПН НОМЕР_1) на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок № 25; код ЄДРПОУ - 23599040) 1 446,62 гривень, з яких: 1 341,57 гривень заборгованості з орендної плати, 105,05 гривень пені, а також: 632,77 гривень судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 31.01.2018 проголошено та підписано повний текст рішення.

Головуючий суддя С.М. Фурсова