ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" січня 2018 р.Справа № 924/1156/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверуха С.В., при секретарі судового засідання Тлустій У.O., розглянувши справу

за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м. Київ

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатанівські води", смт. Сатанів, Городоцький район, Хмельницька обл.

про стягнення заборгованості в сумі 18419,93 грн., з яких: 3892,93 грн. - 3% річних, 14527,00 грн. - індекс інфляції

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 19.09.2017 р. № 14/20-105-17

відповідача: не з'явився

суть спору: позивач звернувся з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача 18419,93 грн. заборгованості, з яких 3892,93 грн. - 3 % річних та 14527,00 грн. - індекс інфляції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу обладнання № 22-15-19 від 09.11.2015 року.

Повноважний представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується судовими повістками від 12.12.2017 року та від 20.12.2017 року.

Згідно ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справив в порядку, встановленому ст. 242 цього кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього кодексу.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. З наведеного, відповідач є такий, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Представник відповідача на адресу суду надіслав клопотання, в якому просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату в зв'язку із перебуванням представника в апеляційному суді Хмельницької області та проти позову заперечував у повному об'ємі.

В задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи суд відмовляє, оскільки в останньому представник не наводить жодних обґрунтованих заперечень проти позовних вимог, а також враховуючи той факт, що представник повторно не з'явився в судове засідання, що за приписами п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України є підставою розглядати справу за відсутності такого учасника незалежно від причин неявки.

Окрім того, 11 січня 2018 р. справу призначено до судового розгляду, а відповідач не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника, як і не направив в строки визначені судом відзиву на позов.

Враховуючи вищевикладене, розумність строків розгляду судового спору, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

09.11.2015 року між державним публічним акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією „Украгролізинг та товариством з обмеженою відповідальністю „Сатанівські води укладено договір купівлі-продажу обладнання № 22-15-19, згідно якого позивач зобов'язався передати у власність Відповідачу, а Відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити вартість сільськогосподарської техніки та/або обладнання, асортимент, кількість та ціна якого визначаються специфікацією (додатком № 1), яка додаються до Договору і є його невід'ємною частиною. (п.п. 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору передача Товару покупцю здійснюється продавцем за актом приймання-передачі. Товар передається за адресою: Хмельницька обл., Городоцький район, смт. Сатанів, вул. Гагаріна, 24.

Товар передається Продавцем Покупцю після надходження на рахунок продавця попередньої оплати визначеної відповідно до п. 3.3.1 договору (пункт 2.2).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість товару визначається у специфікації і не підлягає зміні. Загальна вартість Товару, що продається, становить 1576635,60 грн. Покупець погоджується з вартістю Товару і враховує ступінь його спрацювання та технічний стан (пункт 3.2).

Згідно з п. 3.3 Договору Відповідач проводить оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів, визначених п. 3.1 Договору на рахунок Позивача таким чином:

не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання цього Договору здійснюється попередня оплата в розмірі 411 080,40 грн. з ПДВ (26,07% вартості)

до 01.03.2016 р. - 404 659,20 грн. з ПДВ (25,67% вартості);

до 01.07.2016 р. - 380 448,00 грн. з ПДВ (24,13% вартості);

до 05.11.2016 р. - 380 448,00 грн. з ПДВ (24,13% вартості).

Кінцевий розрахунок встановлено датою 05.11.2016 року.

Відповідно до п. 6.1 договору за порушення строків сплати платежів визначених п. 3.3 Договору Покупець за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі. (пункт 6.2 договору).

Відповідно до п. 7.1 Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до повного виконання Сторонами умов Договору.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

У специфікації до договору сторонами погоджено товар, що передається за вказаним договором.

Згідно акту прийманняпередачі від 29.12.15 року Позивач передав, а Відповідач прийняв товар, а саме:

1. Укупорювальна машина УКМА 060 (2 од.) на суму 108 547,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 21 709,40 грн., а всього з ПДВ 130 256,40 грн.;

2. Пакувальна машина ТР-АЛ4-050 (2од.) на суму 337 216,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 67 443,20 грн., а всього з ПДВ 404 659,20 грн.;

3. Сатурувальна машина САУ 090 (1од.) на суму 58 299,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 11 659,80 грн., а всього з ПДВ 69 958,80 грн.;

4. Розливна машина з ополіскувачем, з'єднувальними та завантажувально-накопичувальними транспортерами РОЗМА 060 (2од.) на суму 634 080,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 126 816,00 грн., а всього з ПДВ 760 896,00 грн.;

5. Етикувальна машина ЕТМА 612 з датувальником (2 од.) на суму 175 721,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 35 144,20 грн., а всього з ПДВ 210 865,20 грн.

На загальну суму 1576635,60 грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області, підтриманим постановою РАГС від 13.07.2017 року, частково задоволено позов Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанівські води" смт. Сатанів Городоцький район про стягнення 247030,69 грн. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанівські води" на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" 199000,00 грн. основного боргу, 28557,51 грн. пені (за період з 05.11.2016 року по 28.03.2017 року), 3059,74 грн. 3% річних (за період з 05.11.2016 року по 28.03.2017 року), 15413,44 грн. інфляційних втрат (за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року) та судовий збір в розмірі 3690,46 грн.

Оскільки відповідачем було повністю погашено заборгованість по договору лише 22.11.2017 року, позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому просить стягнути 3% річних за період з 29.03.2017 року по 21.11.2017 року та інфляційні втрати за період з квітня 2017 року по жовтень 2017 року.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 173 Господарського кодексу України, передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз норм статтей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу (аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 6-2311цс16).

Таким чином, наявність судового рішення у справі № 924/161/17 про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат за користування грошовими коштами та 3% річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних в системі „Законодавство, вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача 3892,93 грн. 3% річних за період з 29.03.2017 року по 21.11.2017 року згідно поданого розрахунку.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" .

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат в системі „Законодавство, вважає, що правомірною до стягнення буде сума у розмірі 14527,00 грн., заявлена позивачем. Тому вказану позовну вимогу також слід задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи що відповідач не навів жодних обґрунтованих заперечень стосовного позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м. Київ до Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатанівські води", смт. Сатанів, Городоцький район, Хмельницька обл. про стягнення заборгованості в сумі 18 419,93 грн., з яких: 3892,93 грн. - 3% річних, 14527,00 грн. - індекс інфляції задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сатанівські води" (32034, Хмельницька область, Городоцький район, смт. Сатанів, вул. Гагаріна, 24, код 38823909) на користь державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, код 30401456) 3892,93 грн. (три тисячі вісімсот дев'яносто дві грн. 93 коп.) 3% річних, 14527,00 грн. (чотирнадцять тисяч п'ятсот двадцять сім грн. 00 коп.) втрат від інфляції, 1600,00 грн. (одну тисячу шістсот грн. 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.01.2018 року.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А),

3 - відповідачу, (32034, Хмельницька обл., Городоцький р-н, смт. Сатанів, вул. Гагаріна, 24).

Всім рекомендованим з повідомленням.