ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р.Справа № 922/4054/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Державної установи "Харківська установа виконання покарань (№ 27)", м. Харків
про стягнення 11462,17 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 01-16/2311 від 24.04.17).

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 2 від 02.01.18).

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Державної установи "Харківська установа виконання покарань (№ 27)" заборгованості у розмірі 11462,17 грн., з яких: 8576,53 грн. - пеня нарахована з серпня 2017 по жовтень 2017; 1028,96 грн. - 3% річних нарахованих за період з серпня 2017 по жовтень 2017, 1856,68 грн. - інфляційні втрати нараховані за період з серпня 2017 по жовтень 2017.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 0041,01 від 01.09.2009 щодо оплати за спожиту електричну енергію. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, "Правила користування електричною енергією".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.12.2017 позов АК "Харківобленерго" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/4054/17 та призначено її до розгляду на 20.12.2017 о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.12.2017, у звязку з набуттям 15.12.2017 чинності Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції, справу № 922/4054/17 було призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 год. 30 хв. 10.01.2018.

05.01.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов (вх. 282), згідно з яким просить суд зменшити на 90% розмір штрафних санкцій за несвоєчасну сплату відповідачем за спожиту електричну енергію, оскільки відповідач є бюджетною неприбутковою організацією, яка фінансується виключно з державного бюджету, тому сплачує за використану електроенергію, виходячи не з дати отримання рахунку, а з дати надходження фінансування для сплати відповідних витрат; при чому, відповідач наголошує, що заборгованість за споживання електричної енергії станом на 31.10.2017 р. відсутня та існує передплата у розмірі40118,08 грн.

У судовому засіданні 10.01.2018 року було постановлено, в порядку приписів ч. 3 п. 2 ст. 183 ГПК України, ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 17.01.2018 р. о 12:15, яку було занесено до протоколу судового засідання.

11.01.2018 р. позивачем надано заперечення на відзив (вх. 670), згідно яких позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю та вказує, що нарахування заявлених до стягнення сум здійснено відповідно до умов договору та норм діючого законодавства, а саме ст. 230 ГК України, ст. 249, 625 ЦК України, ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та п. 4.,2.1 договору про постачання електричної енергії № 0041,01 від 01.09.2009р., та наголошує, що законодавець не звільняє від відповідальності за неналежне виконання договірних зобовязань, передбачених ст. 230 ГК України, ст.ст. 549, 625 ЦК України, організації які являються бюджетними та фінансуються з загального державного бюджету та відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання - відсутність у боржника необхідних коштів.

В свою чергу, відповідачем 12.01.2018 року до суду надано заперечення (вх. 832), в яких повторно викладено клопотання про зменшення суми пені, яка підлягає стягненню на 90 %.

Сторони в підготовчому засіданні 17.01.2018 р. надали письмові заяви (вх. 1343, 1344) щодо згоди розпочати розгляд справи по суті у той самий день.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 статті 182 ГПК України, зясувавши, що сторони надали всі наявні докази, на які вони посилаються, за письмовою згодою учасників справи, керуючись ч. 6 статті 183, п. 3 ч. 2 статті 185 ГПК України суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та початок розгляду справи по суті відразу після закриття підготовчого провадження о 12:55 17.01.2018 р.

Судом відкрито судове засідання по розгляду справи по суті 17.01.2018.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача борг у розмірі 11462,17 грн., який складається з пені за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 8576,53 грн., 3% річних за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 1028,96 грн. та інфляційні за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 1856,68 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань взятих за договором про постачання електричної енергії від 01.09.2009 № 0041,01, в частині несвоєчасної оплати електричної енергії. Проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій заперечував та просив відмовити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував наголошуючи на відсутності заборгованості станом на час звернення позивача з даним позов та взагалі відсутності вини відповідача в затримці здійснення оплат та просив зменшити розмір штрафних санкцій за несвоєчасну сплату за спожиту електричну енергію на 90%.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Між АК "Харківобленерго" (постачальник) та Державною установою "Харківська установа виконання покарань (№ 27)" (споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії від 01.09.2009 № 0041,01 (надалі - Договір), відповідно до предмету якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно п. 2.3.3. Договору, споживач зобов'язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобовязання за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно якого та в силу статті 714 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивач виконав свої зобовязання за договором та здійснив відпуск електричної енергії відповідачу за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року у повному обсязі, що підтверджується актами про використану електричну енергію за договором про постачання електричної енергії від 01.09.2009 № 0041,01 та звітами про обсяги спожитої електроенергії (арк. справи 34-39).

На виконання п. 5 додатку 2 до Договору позивач направив на адресу відповідача рахунки № 0041,01 на оплату за використану електроенергію за договором про постачання електричної енергії (арк. справи 40-48), проте відповідач в порушення умов договору не здійснив вчасної оплати.

Позивач стверджує, що відповідачем рахунки були сплачені не вчасно, у звязку з чим, останньому нараховано пеню за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 8576,53 грн., 3% річних за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у сумі 1028,96 грн. та інфляційних за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 1856,68 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

За змістом частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до вимог статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі. Як встановлено судом, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконав несвоєчасно, за отриману споживачем електричну енергію розрахувався з порушенням строків, визначених договором.

В силу вимог ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, відповідно до п.4.2.1 договору про постачання електричної енергії та п. 6 "Порядку розрахунків" (додаток № 2 до договору) за порушення строків виконання зобов'язання нарахував відповідачу 3% річних за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у сумі 1028,96 грн. та інфляційні втрати за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 1856,68 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред'явлених до стягнення 3% річних у сумі 1028,96 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1856,68 грн., враховуючи, що погашення заборгованості здійснювалося відповідачем з порушення строку оплати, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що відповідають вимогам договору та чинного законодавства, а отже підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 8576,53 грн.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 2, 3 статті 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що відповідач за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 Порядок розрахунків, відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений відповідачем в термін, встановлений додатком № 2 Порядок розрахунків, до дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобовязання по оплаті за отриману споживачем електричну енергію у строк, передбачений у договорі та враховуючи встановлену у договорі відповідальність за невиконання договірних зобовязань, а тому має нести відповідальність у вигляді сплати пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з серпня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 8576,53 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, статтям 253-255, 549 ЦК України, статтям 231, 232 ГК України, статтям 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», суд дійшов висновку, що він є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій які підлягають сплаті на 90 %, у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням з державного бюджету та скрутним фінансовим становищем та вказує, що на даний час основна заборгованість відсутня.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукуючи боржника до належного виконання своїх зобовязань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобовязання.

Як свідчать матеріали справи, відповідач дійсно повністю виконав взяті на себе зобовязання щодо оплати електричної енергії в березні-жовтні 2017 р., тобто вживав заходів з метою належного виконання своїх зобовязань за договором.

Разом з тим, матеріали справи також свідчать про те, що Державна установа "Харківська установа виконання покарань (№ 27)" (Відповідач) є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів державного бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат.

Проте, матеріали даної справи не містять жодного доказу того, що установа відповідача перебуває в скрутному матеріальному становищі, а так само доказів того, що прострочення виконання зобовязань відбулося не з вини відповідача, як на цьому наполягає останній.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про те, що зменшення розміру пені з ініціативи суду в даному випадку буде суперечити майновим правам та інтересам позивача у даній справі.

Крім того, як свідчать матеріали справи позивач добросовісно та в повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання за договором поставки, та як наслідок, також вправі вимагати від відповідача належного виконання своїх зобовязань за зазначеним вище договором, а у випадку їх порушення, вимагати сплати штрафних санкцій.

Суд обєктивно оцінивши даний випадок, врахувавши всі фактичні дані, інтереси сторін, інші обставини, які заслуговують на увагу, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Беручи до уваги те, що відповідачем оплату поставленої електроенергії здійснено з просчтроченням, тобто з його (відповідача) неправильних дій справу доведено до розгляду господарським судом, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600, 00 грн., згідно із положеннями ч. 9 статті 129 ГПК України покладаються на відповідача

Враховуючи викладене та керуючись статтями 233 ГК України, 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи "Харківська установа виконання покарань (№27)" (61093, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго", (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) 8576,53 грн. пені, 1028,96 грн. 3% річних,1856,68 грн. інфляційних втрат та 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ГПК України, дане рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.01.2018 р.

Суддя ОСОБА_3