ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Справа № 925/1368/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю Віва-Трейд,

м. Черкаси

про стягнення 90 764 грн. 78 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулася Черкаська міська рада до товариства з обмеженою відповідальністю Віва-Трейд про стягнення з відповідача 90 764 грн. 78 коп. збитків за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 25 грудня 2015 року по 01 березня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 жовтня 2017 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09 листопада 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 09 листопада 2017 року провадження у даній справі було зупинено до закінчення розгляду Соснівським районним судом м. Черкаси справи №712/11489/17 та набрання законної сили судовим рішенням.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 січня 2018 року провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 23 січня 2018 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 03 листопада 2017 року (а.с. 32-34) та зазначав, що відповідачем вживалися всі необхідні заходи щодо укладення договору оренди землі з моменту державної реєстрації договору купівлі-продажу обєкта нерухомого майна до кінця І кварталу 2017 року.

Крім того відповідач вважає, що позивач не обґрунтував заподіяння збитків саме відповідачем; позивачем порушено прядок нарахування збитків, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N284 Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, оскільки акт про визначення збитків та рішення про затвердження вказаного акту нічим не підтверджені та безпідставні.

Всупереч п.2 вищевказаної постанови КМУ до складу комісії не було включено уповноваженого представника відповідача.

Розрахунок збитків з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ є необґрунтованим, оскільки протягом року відсоткові ставки змінювались, а позивачем в основу бралася облікова ставка за 2015 рік - 28%, за 2016 рік 44% та за 2017 рік 28%.

Враховуючи вищенаведене, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 23 січня 2018 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1368/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків у розмірі 90 764 грн. 78 коп. завданих внаслідок безоплатного користування відповідачем земельною ділянкою, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст. 22 ЦК України, ст. ст. 124, 156, 157 ЗК України та зазначав, що земельна ділянка площею 0,5229 га по просп. Хіміків,74/5 в м. Черкаси використовується відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства. Документи, що посвідчують право власності або право користування земельної ділянки за період з 25 грудня 2015 року по 01 березня 2017 року у відповідача відсутні, чим спричинено позивачу збитки. При цьому позивач вказував, що рішенням міської ради від 02 березня 2017 року відповідача було зобовязано укласти договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за час фактичного користування земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25 грудня 2015 року №2810 відповідач набув право власності на нерухоме майно (нежитлові будівлі) по проспекту Хіміків, 74/5 в м. Черкаси.

26 лютого 2016 року відповідач звернувся до Черкаської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5229 га по проспекту Хіміків, 74/5 в м. Черкаси.

Рішенням Черкаської міської ради №2-516 від 19 квітня 2016 року відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки в оренду.

22 грудня 2016 року відповідач звернувся до Черкаської міської ради із заявою щодо затвердження документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки, що розташована за адресою м. Черкаси, проспект Хіміків, 74/5.

Рішенням Черкаської міської ради №2-1748 від 02 березня 2017 року Про надання товариству з обмеженою відповідальністю Віва-Трейд земельної ділянки в оренду по просп. Хіміків, 74/5 було затверджено проект щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,5229 га в оренду під нежитлові приміщення товариства по просп. Хіміків, 74/5.

Надано відповідачу в оренду на 49 років земельну ділянку площею 0,5229 га під нежитлові будівлі за рахунок земель Черкаської міської ради.

Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі ст. 80 ЗК України суб'єктом права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Частиною 2 ст. 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з п.п.1 п. б ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що до виключної компетенції міських рад відносяться регулювання земельних відносин.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

Як зазначалося вище, рішенням Черкаської міської ради №2-1748 від 02 березня 2017 року надано відповідачу земельну ділянку площею 0,5229 га по проспекту Хіміків,74/5 в оренду на 49 років під нежитлові приміщення за рахунок земель Черкаської міської ради.

Вищевказаним рішенням було зобовязано відповідача укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію та надати один примірник Черкаській міській раді протягом двох місяців з дати прийняття рішення (п. 4.1. рішення).

Водночас п. 4.4. рішення було зобовязано відповідача укласти з Черкаською міською радою договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за час фактичного користування земельною ділянкою по просп. Хіміків, 74/5 у порядку встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Рішення Черкаської міської ради №2-1748 від 02 березня 2017 року чинне та у встановлений законом порядок не скасовано.

Управлінням земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради було направлено відповідачу проект договору про відшкодування збитків (неодержаного доходу) у двох примірниках (лист від 21 червня 2017 року №2295-01-25) (а.с. 18).

Водночас судом встановлено, що відповідач в порушення свого зобовязання передбаченого п.4.4. рішення міської ради, договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) з позивачем не укладав.

При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач мав обєктивні перешкоди для виконання свого обовязку, а також відсутні докази, що підтверджують звернення відповідача до позивача із пропозицією укласти договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу).

Отже, відповідач не довів суду, що не міг укласти договір із незалежних від його волі причин, та як наслідок не довів відсутність своєї вини у спричиненні збитків.

Також судом встановлено, що відповідач фактично користувався земельною ділянкою у вказаний позивачем період, оскільки земля надавалась в оренду на якій знаходилося нерухоме майно відповідача.

Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п. д ч. 1 ст. 156 ЗК України).

Згідно ч. 2 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N284 Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно із п. 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Актом про визначення збитків власнику землі від 19 липня 2017 року №25-2017 було визначено збитки у вигляді неодержаного Черкаською міською радою доходу за час фактичного користування товариством з обмеженою відповідальністю Віва-Трейд земельною ділянкою по просп. Хіміків, 74/5 за період з 25 грудня 2015 року по 01 березня 2017 року в розмірі 90 764 грн. 78 коп.

Зазначений акт затверджений рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 08 серпня 2017 року №832 (а.с. 14).

Слід зазначити, що відповідачем вищевказані рішення та акт було оскаржено до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2017 року у справі №712/11489/17 закрито провадження у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Віва-Трейд до виконавчого комітету Черкаської міської ради про скасування рішення від 08 серпня 2017 року №832 та акту про визначення збитків власнику землі №25-2017 від 19 липня 2017 року.

Вищевказана ухвала суду набрала законної сили 21 листопада 2017 року.

Тобто, рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 08 серпня 2017 року за №832, яким було затверджено акт комісії, на момент розгляду справи в суді є чинним.

У звязку з чим доводи відповідача про порушення прядку нарахування збитків, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N284, зокрема, про не включення до складу комісії уповноваженого представника відповідача судом до уваги не приймаються.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом положень ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить протиправну поведінку заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину останнього. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства суд дійшов до наступних висновків:

Відповідач, будучи власником обєктів нерухомості, розташованих на спірній земельній ділянці, був користувачем цієї земельної ділянки.

Відповідач не виконав свого обовязку встановленого рішенням щодо укладення договору про відшкодування збитків (неодержаного доходу) за час фактичного користування земельною ділянкою.

Договір оренди землі між сторонами було укладено лише 31 березня 2017 року.

Отже, відповідач протягом усього періоду, за який нарахована стягувана сума збитків, фактично користувався спірною земельною ділянкою за відсутності у нього оформленого у відповідності з вимогами земельного законодавства права оренди на цю земельну ділянку і не сплачував до бюджету м. Черкаси орендну плату за землю, а позивач відповідно не одержував доходи від орендної плати за користування нею відповідачем.

Протиправна поведінка відповідача полягала у невиконанні ним свого обовязку щодо укладання договору передбаченого рішенням органу місцевого самоврядування чи належного оформлення свого права оренди на спірну земельну ділянку саме з дня виникнення у нього права власності на нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці.

Збитки, завдані позивачу протиправною поведінкою відповідача, полягають у неодержанні позивачем доходів від орендної плати за користування позивачем спірною земельною ділянкою, які б позивач одержав у разі оформлення відповідачем права оренди на цю земельну ділянку.

Причинний зв'язок між завданими позивачу збитками та протиправною поведінкою відповідача полягає у тому, що саме внаслідок вказаної вище протиправної поведінки відповідача позивач не одержав доходи від орендної плати за землю.

Відповідач не довів відсутність своєї вини у завданні позивачу збитків, оскільки не довів, що з дня виникнення у нього права власності на обєкти нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання своїх зобов'язань щодо оформлення права оренди на спірну земельну ділянку з моменту фактичного користування землею, чи укладання договору передбаченого чинним рішенням.

Таким чином, у даному випадку мають місце (є доведеними) усі чотири елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для притягнення відповідача до такої відповідальності як відшкодування збитків.

У розрахунку стягуваної суми збитків позивач правильно застосував мінімальну ставку орендної плати за землю 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Водночас, застосування позивачем для визначення суми збитків коефіцієнту у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на початок кожного звітного періоду не ґрунтується на чинному законодавстві.

Як вже зазначалося вище з посиланням на ст. 22 Цивільного кодексу України неодержаними доходами є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Позивач за звичайних обставин, якби його право не було порушене відповідачем, міг би реально одержати від відповідача орендну плату за землю у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням її індексації без коефіцієнтів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на початок кожного звітного періоду.

Застосування вказаних коефіцієнтів у розрахунку збитків по суті є нарахуванням неустойки на збитки, що суперечить чинному цивільному законодавству.

Згідно з розрахунком (а.с.17) сума завданих позивачу збитків за період з 25 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року складає 731 грн. 60 коп., за період з 01 січня 2016 року по 27 жовтня 2016 року 79 799 грн. 82 коп., а за період з 01 січня 2017 року по 01 березня 2017 року 10 233 грн. 36 коп.

Проте, з урахуванням вищенаведених висновків суду, збитки слід було розраховувати наступним чином:

3% від 1 289 056 грн. 69 коп. складає 38 671 грн. 70 коп. в рік, а тому відповідно в місяць 3 222 грн. 64 коп.

За 6 днів грудня 2015 року (з 26 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року) розмір збитків складає 623 грн. 76 коп. (103 грн. 96 коп. (в день)*6 днів).

При цьому слід вказати, що нарахування збитків з 25 грудня 2015 року є неправомірним, оскільки позивачем не було враховано вимоги ст. 253 ЦК України, згідно умов якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Крім того слід зазначити, що 3% від 1 847 218 грн. 24 коп. складає 55 416 грн. 55 коп. в рік.

Таким чином розмір збитків за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року складає 55 416 грн. 55 коп.

3% від 1 958 051 грн. 34 коп. складає 58 741 грн. 54 коп. в рік, в місяць 4 895 грн. 13 коп.

З 01 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року розмір збитків складає 9 790 грн. 26 коп., та за 1 день березня 2017 року 157 грн. 91 коп., всього 9 948 грн. 17 коп.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, стягненню підлягає 65 988 грн. 48 коп. збитків за період з 26 грудня 2015 року по 01 березня 2017 року, в решті вимог про стягнення 24 776 грн. 30 коп. збитків в позові слід відмовити, у звязку з безпідставним нарахуванням.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Віва-Трейд, АДРЕСА_1, м Черкаси, ідентифікаційний код 33585132 на користь Черкаської міської ради, вул. Б.Вишневецького,36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 25212542 65 988 грн. 48 коп. збитків та 1 163 грн. 20 судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 24 січня 2018 року.

Суддя А.В.Васянович