ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Справа № 5021/2509/2011

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Білоусова Я.О., суддя Ільїн О.В.

при секретарі судового засідання Євтушенку Є.В.

за участю представників учасників справи:

від апелянта ОСОБА_1, за довіреністю від 05 січня 2018 року №3,

прокурор Ногіна О.М., службове посвідчення від 11 лютого 2015 року №032167,

від Фонду державного майна України - ОСОБА_1, за довіреністю від 27 грудня 2017 року № 449,

від боржника ПАТ Сумихімпром ОСОБА_2 за довіреністю від 23 січня 2018 року №85-279, договір про надання юридичних послуг від 23 січня 2018 року №01, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 25 грудня 2017 року № 21/1305,

від кредиторів не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, м. Суми (вх.№ 3629 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року у справі №5021/2509/2011 (суддя Яковенко В.В., повний текст ухвали складено 06.10.2017р.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Промислові інвестиції, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства Сумихімпром, м. Суми

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від області від 02 жовтня 2017 року у справі № 5021/2509/2011 (суддя Яковенко В.В.) відмовлено у задоволенні позовної заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області до Публічного акціонерного товариства Сумихімпром про зобовязання укласти договір оренди.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області, не погоджуючись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року у справі № 5021/2509/2011 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається, зокрема, на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали в порушення приписів статті 35 Господарського процесуального кодексу України не враховано, що на спірні правовідносини поширюються положення Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Вважає помилковим висновок суду про те, що спірне майно є у приватній власності ПАТ Сумихімпром, оскільки згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна нежитлові приміщення загальною площею 564 кв. м, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30/1, є державною власністю.

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. №12906 від 12.12.2017р.) Публічне акціонерне товариство Сумихімпром, заперечуючи проти доводів апелянта, вважає ухвалу господарського суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року у справі №5021/2509/20119 законною та обґрунтованою, у звязку з чим просить апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції посилається, зокрема, на те, що до спірних правовідносин щодо надання в оренду майна ПАТ Сумихімпром не підлягають застосуванню положення Закону України Про оренду державного та комунального майна, положення постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786 Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, з огляду на такі обставини: ПАТ Сумихімпром не є державним підприємством; згідно наказу Міністерства промислової політики України № 9 від 20.01.1995р. Про створення ВАТ Сумихімпром активи та пасиви Сумського державного підприємства Виробничого обєднання Хімпром перейшли до відкритого акціонерного товариства, яке стало правонаступником прав і обовязків корпоратизованого підприємства; у ПАТ Сумихімпром не має обєктів права державної власності, тому що при реорганізації Сумського державного підприємства Виробничого обєднання Хімпром всі активи підприємства були передано у власність ВАТ, а держава натомість отримала власність на акції; ПАТ Сумихімпром є власником майна, переданого йому засновниками та учасниками у власність як вклад до Статутного капіталу, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених діючим в Україні законодавством; спірне майно ввійшло до переліку нерухомого майна, переданого до статутного фонду (капіталу) відкритого акціонерного товариства Сумихімпром.

Крім того, вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави для зобовязання ПАТ Сумихімпром щодо укладення договору оренди за рішенням суду у відповідності до статті частини 3 статті 179, статті 187 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2017 року прийнято апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області до провадження, розгляд справи призначено на 16 січня 2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16 січня 2018 року відкладено розгляд справи на 25 січня 2018 року.

15.12.2017р. згідно з Законом України у редакції від 03.10.2017р. №2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів набув чинності Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Зважаючи на вищенаведені положення та те, що апеляційне провадження у даній справі порушено до 15.12.2017р., розгляд справи здійснюється судом апеляційної інстанції за правилами ГПК України, в редакції Закону від 03.10.2017р. №2147.

У призначене судове засідання кредитори не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог статті 268 ГПК України були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчить відтиск штампу на останньому аркуші ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2017р. та 16.01.2018р., наявні в матеріалах повідомлення про вручення поштового відправлення, конверти з судовою кореспонденцією, що повернулись до суду апеляційної інстанції з відміткою відділення поштового зв'язку за закінченням терміну зберігання.

Окрім того, враховуючи невідкладне розміщення ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 27.11.2017р. та 16.01.2018р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів зазначає, що всіх учасників процесу належним чином повідомлено про час та місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

У судовому засіданні 25.01.2018р. представник Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати ухвалу господарського суду Сумської області 02 жовтня 2017 року у справі № 5021/2509/2011 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Прокурор зазначив, що погоджується з вимогами апеляційної скарги, вважає її обґрунтованою, у звязку з чим просив апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області на ухвалу господарського суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року у справі №5021/2509/2011 задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумські області.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, визначеного ст. 273 ГПК України, а саме, надано учасникам справи достатньо часу для подання суду пояснень та доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі, заслухавши у судовому засіданні учасників справи, а також з огляду на закінчення строку апеляційного розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи учасників справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, переглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Сумської області від 24 жовтня 2011 року за заявою ТОВ "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Сумихімпром" за загальною процедурою згідно з Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №2343-ХІІ, до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011 р., далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Сумської області від 31.01.2012 р. визнано безспірними грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 37999649,42 грн.; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3; зобов'язано ініціюючого кредитора у десятиденний строк здійснити офіційну публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство боржника, докази чого надати суду.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Сумихімпром" опубліковано в газеті "Голос України" №33 (5283) від 21.02.2012 р.

Ухвалами господарського суду Сумської області від 05.07.2012 р., від 07.08.2012 р. та від 06.06.2012р. у справі №5021/2509/2011 частково затверджено реєстр вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.10.2012 р. у справі №5021/2509/2011, зокрема, введено процедуру санації ПАТ "Сумихімпром" строком на 12 місяців. Керуючим санацією призначено його керівника - голову правління ПАТ "Сумихімпром" ОСОБА_4 Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_3 на строк здійснення процедури санації.

Ухвалами господарського суду Сумської області від 11.06.2013р., від 08.04.2014р., від 15.12.2014р., від 08.12.2015р., від 22.06.2016р. та від 01.02.2017р. строк процедури санації ПАТ Сумихімпром продовжувався на шість місяців.

У липні 2017 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області звернулось до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій, посилаючись на положення статей 182, 331 Цивільного кодексу України, статей 179, 181, 187 Господарського кодексу України, статті 4 Закону України Про оренду державного та комунального майна, постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786 Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), просило зобовязати ПАТ Сумихімпром укласти з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумські області договір оренди державного майна в редакції, викладеній в прохальній частині зазначеної позовної заяви.

Позовні вимоги мотивовані тим, що нежитлові приміщення загальною площею 566,40 кв. м, які розташовані на 4-му та 5-му поверхах будівлі комплексу соціального призначення (будівля готелю) за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30/1, є державною власністю; зважаючи на те, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області є бюджетною організацією, вважає, що має право на укладення договору оренду спірних нежитлових приміщень державного майна на умовах бюджетної установи зі встановленням орендної плати у розмірі 1,00 грн. на рік.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.07.2017р. порушено провадження у справі № 920/668/17 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області до ПАТ Сумихімпром про зобовязання укласти договір оренди.

Ухвалою господарського суду №920/668/17 від 05.09.2017р. було передано матеріали справи № 920/668/17 для розгляду по суті в межах справи №5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ Сумихімпром.

07.09.2017р. позовну заяву №10-03-02773 від 12.07.2017р. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області до ПАТ Сумихімпром про зобовязання укласти договір оренди прийнято до розгляду в межах справи №5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ Сумихімпром.

При прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції, керуючись приписами статей 6, 317, 319, 320, 321, 627 Цивільного кодексу України, 179, 187, 189 Господарського кодексу України, Закону України Про оренду державного та комунального майна, положення постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786 Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), посилаючись на те, що ПАТ Сумихімпром, як власник спірного нерухомого майна у м. Суми по вул. Харківська, 30, не є державним підприємством, а отже, має право самостійно визначати умови користуванням своїм майном, не зобовязаний, але може на власний розсуд застосувати до договору оренди належної йому на праві власності частини будівлі вимоги Закону України Про оренду державного та комунального майна та зазначеної Методики, дійшов висновку, що позовні вимоги РВ ФДМ України по Сумській області про зобовязання ПАТ Сумихімпром укласти договір оренди не підлягають задоволенню.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 1-1 Розділу Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011р. № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013р.) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, встановивши обставини порушення щодо боржника справи про банкрутство ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2011 р. та перебування його у процедурі санації, яка була введена згідно ухвали місцевого господарського суду від 30.10.2012 р., застосуванню щодо боржника - ПАТ "Сумихімпром", підлягають положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, до набрання чинності змін до 19.01.2013 р. (далі - Закон про банкрутство).

Водночас, відповідно до ч. 4 статті 10 Закону про банкрутство (в редакції Закону України № 4212-VI від 22.12.2011р., чинній з 19.01.2013р.) суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Тобто, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення майнових спорів до боржника є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Такі зміни щодо виключної підсудності певних спорів судам, у провадженні яких перебуває справа про банкрутство, набрали чинності з 19.01.2013р., а тому майнові спори та пов'язані з цим вимоги розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство, незалежно від того, що до боржника можуть застосовуватися окремі положення матеріального та процесуального права, визначені Законом про банкрутство в редакції, яка існувала до набрання чинності Законом України №4212-VІ від 22.12.2011р. з 19.01.2013р. та в силу пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень продовжує застосовуватися до окремих боржників.

Предметом спору у даній справі є вимога Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області про зобовязання ПАТ Сумихімпром укласти з позивачем договір оренди державного майна, а саме нежитлових приміщень, загальною площею 566,40 м.кв., розташованого за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30, на четвертому та пятому поверхах в будівлі комплексу соціального призначення, з визначенням у позовній заяві умов, на яких сторони зобов'язані укласти договір.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до статей 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з частини 3 статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Матеріали справи свідчать, що 24.04.2000р. між ВАТ Сумихімпром та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області було укладено договір оренди державного майна №16, за умовами якого регіональному відділенню було передано у користування нежитлове приміщення загальною площею 564 кв. м за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30/1 (а.с.142-153 т.176).

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору, встановлено, що орендна плата визначається згідно з пунктом 10 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 і становить 1 гривню на рік.

Рішенням господарського суду Сумської області від 03.12.2015р. у справі №920/1053/15, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.02.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016р., розірвано договір оренди державного майна №16 від 24.04.2000р. (а.с.154-158 т.176).

Листом №15-3006 від 29.06.2016р. ПАТ Сумихімпром надіслав на адресу регіонального відділення проект договору оренди нерухомого майна щодо передачі в оренду нежитлових приміщень загальною площею 566,4 кв. м, які розташовані на 4-му та 5-му поверхах будівлі комплексу соціального призначення (будівля готелю) за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30, з орендною платою встановленою на підставі звіту про оцінку майна (а.с.17-23 т.176).

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області разом із листом щодо укладення договору оренди від 02.02.2017р. № 11-03-00407 направлено проект договору оренди державного майна (т.176, а.с. 24).

Відповідно до проекту договору оренди державного майна Публічне акціонерне товариство (далі - орендодавець) передає, а Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області (далі - орендар) приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 566,40 м.кв (далі майно), розташоване за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30, на четвертому та пятому поверхах в будівлі комплексу соціального призначення, що перебуває на балансі ПАТ «Сумихімпром», балансова залишкова вартість якого становить 101725,91 грн.

Згідно пункту 1.2 цього проекту договору майно передається в оренду з метою розміщення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області.

Відповідно до пункту 3.1 проекту договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, (далі Методика розрахунку) і становить без ПДВ 1,00 грн.

06.03.2017р. ПАТ «Сумхімпром» у відповіді на лист від 02.02.2017р. № 11-03-00407 повідомило про відсутність підстав для укладення договору оренди нерухомого майна у запропонованій позивачем редакції, з огляду на те, що Методика розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, не підлягає застосуванню щодо оренди майна ПАТ «Сумхімпром» (т. 176, а.с.31).

Таким чином, при укладенні договору оренди нерухомого майна сторонами не було досягнуто згоди щодо розміру орендної плати за користування нежитловими приміщеннями.

Частиною 1 статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч.2 ст.181 ГК України).

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (ч.8 ст.181 ГК України).

У відповідності до частини 4 статті 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

За приписами статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Сумській області в суді першої та апеляційної інстанції посилається на те, що на спірні правовідносини, у тому числі щодо визначення розміру орендної плати, поширюються положення Закону України Про оренду державного та комунального майна та пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. N 786 Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Виходячи з приписів частини 1 статті 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" цей Закон регулює, зокрема, організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності. Оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що орендодавцями є, зокрема, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю; підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства.

Порядок укладення договору оренди встановлений у статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якою передбачено, що фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотними умовами договору оренди є, зокрема, об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); орендна плата з урахуванням її індексації. Укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типові договори оренди державного майна розробляє і затверджує Фонд державного майна України.

Пунктом 1 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року №786 (далі - Методика) визначено, що Методику розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці)* та окремого індивідуально визначеного майна державного підприємства, організації, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань, органами, підрозділами, закладами та установами Держспецзв'язку, рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки), а також майна, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації).

Згідно пункту 2 Методики розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем. У разі коли орендодавцем нерухомого майна (будинку, споруди, приміщення) є державне підприємство, установа, організація, розмір орендної плати погоджується з органом, визначеним в абзаці другому статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до пункту 10 Методики розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна бюджетними організаціями, які утримуються за рахунок державного бюджету становить 1 гривню. Індексація річної орендної плати проводиться один раз на рік на підставі річних індексів інфляції у строки, визначені договором оренди.

З огляду на викладене, підставами для застосування положень пункту 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу є перебування нерухомого майна в державній та комунальній власності та надання в оренду зазначеного майна бюджетним організаціям, які утримуються за рахунок державного бюджету.

Разом з тим, ПАТ Сумихімпром, яке за своєю організаційно-правовою формою є Публічним акціонерним товариством, засноване відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 20.01.1995р. №9 шляхом перетворення державного підприємства Сумське виробниче обєднання Хімпром у відкрите акціонерне товариство у порядку, передбаченому Указом Президента України Про корпоратизацію державних підприємств від 15.06.1993 р. №210. Активи і пасиви Сумського державного підприємства Виробниче обєднання Хімпром перейшли до відкритого акціонерного товариства, яке стало правонаступником прав і обовязків корпоратизованого підприємства (а.с.73 т.176).

Відповідно до переліку нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства Сумихімпром, Міністерство промисловості України передало боржнику серед інших обєктів нерухомості за порядковим №680 будівлю готелю за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30 (а.с.96 т.176).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2009р. №154 Про утворення Державної холдингової компанії Титан України згідно з Актом приймання передачі пакета акцій ВАТ Сумихімпром №281 від 15.06.2009 Фондом державного майна України було передано акції товариства Міністерству промислової політики України.

Згідно з наказом Міністерства промислової політики України від 06.04.2009 р. № 257 Про створення ПАТ Державна холдингова компанія Титан України, акції ВАТ Сумихімпром у розмірі 100% передані до статутного капіталу ПАТ Державна холдингова компанія Титан України відповідно до акту приймання-передачі.

За розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.07.2012р. № 469-р Питання Державної холдингової компанії Титан України Фондом державного майна України вилучено 100% акцій Публічного акціонерного товариства Сумихімпром відповідно до акту приймання-передачі № 686 від 29.11.2012 (а.с.76 т.176).

У відповідності до пункту 1.1 Статуту боржника ПАТ Сумихімпром є новим найменуванням ВАТ Сумихімпром, засноване шляхом перетворення державного підприємства Сумське виробниче обєднання Хімпром у відкрите акціонерне товариство. Товариство є правонаступником майнових і немайнових прав та обовязків державного підприємства Сумське виробниче обєднання Хімпром.

Згідно з п. 2.1 згаданого статуту основною метою діяльності товариства є одержання прибутку для досягнення економічних та соціальних результатів в інтересах акціонерів та працівників товариства, максимізація добробуту акціонерів у вигляді зростання ринкової вартості акцій товариства, а також отримання акціонерами дивідендів шляхом систематичного здійснення виробничо-господарської, інвестиційної, комерційної, фінансової, посередницької діяльності в порядку та на умовах, встановлених діючим в Україні законодавством.

Крім того, у пункті 4.1 статуту зазначено, що засновником Товариства є держава в особі Міністерства промисловості України, правонаступником якого є Міністерство промислової політики України, що відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №453 Про перелік підприємств, установ і організацій, що знаходяться в сфері управління Міністерства промислової політики України.

Відповідно до частини 7 статті 74 Господарського кодексу України, державне унітарне комерційне підприємство може бути перетворено у корпоратизоване підприємство (державне акціонерне товариство). Відповідно до ст. 81 Господарського кодексу України, ст. 25 Закону України "Про господарські товариства" до акціонерних товариств належать відкрите акціонерне товариство та закрите акціонерне товариство.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" корпоратизацією є перетворення підприємств та об'єднань у відкриті акціонерні товариства.

Оскільки в процесі корпоратизації підприємства (об'єднання) перетворюються у відкриті акціонерні товариства (стаття 1 Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств", то такі підприємства (об'єднання) втрачають статус державних та набувають статус акціонерних, що тягне зміни у формі власності на майно: майно, що передане до статутного фонду, стає власністю акціонерного товариства, а держава набуває права власності на акції.

Отже, ПАТ Сумихімпром не є державною установою чи організацією, а той факт, що 100% акцій товариства належали державі не змінює організаційно-правову форму господарського товариства та не може бути підставою віднесення цього товариства до категорії державних установ чи організацій.

Відповідно до пункту 15 Положення про порядок корпоратизації підприємств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 1993 року №508 з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов'язків корпоратизованого підприємства.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 12 Закону України Про господарські товариства товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Відповідно до пунктів 3.5, 3.7 Статуту ПАТ Сумихімпром товариство є власником майна, переданого йому засновниками та учасниками у власність як вклад до статутного капіталу; іншого майна, набутого на підставах не заборонених діючим в Україні законодавством. Товариству належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Товариство володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, незалежно від місцезнаходження майна відповідно до мети своєї діяльності.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (ст. 320 ЦК України).

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на викладене, майно, що передане до статутного фонду ПАТ Сумихімпром, зокрема, обєкт нерухомості, в якому РВ ФДМУ має намір орендувати приміщення, перебуває у власності цього акціонерного товариства, а отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ПАТ Сумихімпром як власник нерухомості по вул. Харківська, 30, не зобовязаний застосувати до договору оренди належної йому на праві власності частини будівлі вимоги Закону України Про оренду державного та комунального майна та Методики, а має право самостійно визначати умови користуванням своїм майном.

Доводи апелянта щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону України Про оренду державного та комунального майна з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 10.08.2016р. у справі №920/1053/15, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для господарського суду (ч. 7 ст. 75 ГПК України).

У справі №920/1053/15 предметом позову була вимога ПАТ «Сумихімпром» про розірвання договору оренди державного майна №16 від 24.04.2000 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Сумихімпром" (орендодавець) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області (орендар), тоді як в подальшому 16.03.2006р. Міністерство промисловості України передало боржнику серед інших обєктів нерухомості за порядковим №680 будівлю готелю за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30, що підтверджується наявним в матеріалах справи переліком нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства Сумихімпром (а.с.96 т.176).

Крім того, зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 10.08.2016р. у справі №920/1053/15 не вбачається, яке саме нерухоме майно було передано Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Сумській області на підставі договору оренди державного майна №16 від 24.04.2000 р.

При цьому, застосування судом у межах справи №920/1053/15 положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Методики, є наданням правової оцінки спірним правовідносинам та не може бути обовязковим для вирішення інших господарських спорів між тими ж сторонами, тобто не є підставою звільнення від доказування у розумінні статті 75 ГПК України.

Враховуючи, що позивачем не доведено наявність правових підстав для укладення договору оренди державного майна в судовому порядку, а ПАТ Сумихімпром як власник спірного майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі визначає умови надання в оренду зазначеного майна, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги РВ ФДМ України по Сумській області про зобовязання ПАТ Сумихімпром укласти договір оренди не підлягають задоволенню.

Будь-яких інших доводів, що могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали в порядку статей 277 - 279 ГПК України апелянтом не наведено.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області без задоволення, а ухвали господарського суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року у справі №5021/2509/2011 - без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги. відповідно до ст.ст. 129, 282 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 254, 255, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року у справі №5021/2509/2011 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 29.01.2018 р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Ільїн О.В.