Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року

м. Київ

справа № 907/151/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Краснова Є.В.,

суддів: Кушніра І.В., Берднік І.С.,

за участю секретаря Шевченко Н.А.,

розглянувши касаційну скаргу Ужгородського міського полового будинку на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі

за позовом Ужгородського міського полового будинку

до фізичної особи-підприємця Кобаль Н.В.

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1) Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ужфарм",

про виселення з вбудованого нежитлового приміщення та повернення його по акту прийому-передачі

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - адвокат Рутковський С.В.,

від 3-ї особи 1 - не з'явилися,

від 3-ї особи 2- не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Ужгородський міський половий будинок звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фізичної особи-підприємця Кобаль Н.В. (далі - ФОП Кобаль Н.В.) про виселення ФОП Кобаль Н.В. із вбудованого приміщення площею 22,5 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20 Б, та повернення цього приміщення Ужгородському міському пологовому будинку за актом приймання-передачі.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2017 (суддя Йосипчук О.С.) позов задоволено, виселено відповідача із вбудованого нежитлового приміщення площею 22,5 кв. м, розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20Б, та зобов'язано ФОП Кобаль Н.В. передати позивачеві спірне приміщення.

Рішення суду мотивовано тим, що власник має право вимагати повернення орендованого майна після закінчення терміну дії договору оренди, а в цьому випадку договір оренди діяв до 18.08.2016, оскільки у встановлений умовами договору спосіб орендодавець вручав орендареві листи від 14.06.2016 та від 17.08.2016 із повідомленням про припинення договірних стосунків у зв'язку із закінченням терміну дії договору. Крім того, суд зазначив, що беручи участь в оголошеному Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради конкурсі на право укладення договору оренди приміщення, у т.ч. і тієї його площі, яку орендувала ФОП Кобаль Н.В., відповідач своїми діями визнав факт припинення дії договору № 7/13 оренди нежитлового приміщення.

Постановою колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 (Бонк Т.Б., Бойко С.М., Якімець Г.Г.) рішення Господарського суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постанову мотивовано тим, що відповідач заперечує отримання, вручення йому будь-якої заяви позивача (орендодавця) про припинення дії договору оренди № 7/13, як на дату закінчення строку дії цього договору, так і протягом місяця після 19.08.2016. У свою чергу, позивач не надав належних доказів на спростування аргументів відповідача та підтвердження факту належного повідомлення відповідача про припинення договору № 7/13. Крім того, апеляційний суд погодився із доводами відповідача стосовно подання відповідачем заявки на участь у конкурсі на право оренди іншого приміщення за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20Б, а не спірного, оскільки виставлене на конкурс приміщення має іншу площу, зокрема 24,95 кв.м., а не 22,5 кв.м. згідно з договорами оренди, укладеними між сторонами.

Ужгородський міський пологовий будинок у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, справу передати на новий розгляд. Скаргу мотивовано:

1) невзяттям апеляційним судом до уваги доказів належного повідомлення орендаря про припинення дії договору № 7/13, а саме листа від 14.06.2016 № 666/01-12, на зворотній стороні якого є підпис відповідача. При цьому скаржник зазначає, що суд для вирішення питання належності підпису особі відповідача міг призначити відповідну експертизу;

2) невзяттям апеляційним судом до уваги, що беручи участь в оголошеному Департаментом міського господарства конкурсі на право укладення договору оренди приміщення, в т.ч. і тієї його площі, яку орендувала ФОП Кобаль Н.В., відповідач своїми діями визнав факт припинення договору оренди № 7/13.

Департамент міського господарства у відзиві просить касаційну скаргу задовольнити, постанову скасувати, рішення залишити без змін. Відзив мотивовано положеннями статей 764, 785 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи встановлені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.06.2010 між Ужгородським міським перинатальним центром і ФОП Кобаль Н.В. укладено договір оренди нежилого приміщення № 06/10, на виконання якого орендареві передано у строкове платне користування вбудоване нежитлове приміщення поз. 2' 2" І поверху літ. С площею 22,5 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20Б для розміщення аптечного пункту строком до 22.06.2020 року.

31.05.2013 Ужгородською міською радою прийнято рішення № 901 "Про ліквідацію Ужгородського міського перинатального центру та створення Ужгородського міського пологового будинку". 20.06.2013 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зроблено запис про проведення державної реєстрації юридичної особи Ужгородського міського пологового будинку.

05.08.2013 відповідач звернувся до Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради з проханням надати в оренду спірне приміщення площею 22,5 кв. м, розташоване за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, буд. 20Б та яке орендувалось ним на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 22.06.2010.

18.08.2013 між Ужгородським міським пологовим будинком і ФОП Кобаль Н.В. укладено договір № 7/13 оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, буд. 20Б, площею 22,5 кв. м.

За актом приймання-передачі нерухомого майна від 18.08.2013 предмет оренди фактично передано відповідачеві.

Згідно п.2.2. договору № 7/13 власником майна залишається орган місцевого самоврядування.

Пунктом 3.1 визначено, що договір оренди укладається на строк з 18.08.2013 до 19.08.2014.

Пунктом 9.2 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах.

З урахуванням положень пункту 9.2 договір оренди № 7/13 було продовжено на 2015 та 2016 р.р.

14.06.2016 позивач звернувся до відповідача з листом № 666/01-12 про припинення чинності договору оренди нежитлового приміщення № 7/13 від 18.08.2013 внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

17.08.2016 позивач звернувся до відповідача з листом № 904/01-12, в якому повідомив про необхідність передачі за актом приймання-передачі об'єкта оренди у зв'язку з припиненням дії договору оренди. Одночасно повідомив орендаря про можливість повернути об'єкт оренди після оголошення результатів конкурсу на право укладення договору оренди, у т.ч. і спірного нежитлового приміщення.

03.10.2016 Департамент міського господарства Ужгородської міської ради повідомив ФОП Кобаль Н.В. про проведення конкурсу на право укладення договору оренди приміщення першого поверху площею 24,95 кв. м, за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20Б.

11.10.2016 відповідач подала заяву на участь у конкурсі на право укладення договору оренди нерухомого майна комунальної власності - нежитлового приміщення першого поверху площею 24,95 кв. м за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20Б, для використання під аптечний пункт.

24.10.2016 проведено конкурс, за результатами якого переможцем на право укладення договору оренди вбудованого приміщення площею 24,95 кв. м за адресою: м. Ужгород, Грибоєдова, 20Б, визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Ужфарм".

У листі від 13.11.2016 Ужгородський міський пологовий будинок знову повідомив орендаря про припинення дії договору оренди від 18.08.13 № 7/13 та зобов'язав повернути орендоване приміщення за актом приймання-передачі у належному стані.

У зв'язку з неповерненням орендованого приміщення, позивач звернувся до суду із цим позовом про виселення ФОП Кобаль Н.В. із вбудованого приміщення площею 22,5 кв. м, розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20Б, та повернення цього приміщення Ужгородському міському пологовому будинку за актом приймання-передачі. Позов подано на підставі статей 387, 526, 785 ЦК України, статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 4 статті 284 ГК України та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

За змістом частини 2 статті 291 ГК України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено, ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Згідно з частиною 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 764 ЦК України визначено, якщо наймач, який продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частин 2, 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

При цьому норми Закону не містять вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення орендарем у строк до трьох місяців, а також про зобов'язання власника перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата, а зазначається лише про обов'язок власника письмово попередити орендаря.

Таким чином, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Згідно зі статтею 33 ГПК України (в редакції чинній на час прийняття судових рішень попередніх інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. За змістом статті 34 ГПК України (в відповідній редакції) господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує отримання, вручення йому будь-якої заяви позивача (орендодавця) про припинення дії договору № 7/13, як на дату закінчення строку дії договору оренди, так і протягом місяця після 19.08.2016.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту належного повідомлення відповідача про припинення договору оренди № 7/13.

Підпис на звороті листа позивача від 14.06.2016 без зазначення прізвища, ініціалів, посади отримувача не може розцінюватися як належне повідомлення наймача про припинення договору, оскільки неможливо встановити, кому саме цей підпис належить. Інших доказів направлення (вручення) відповідачеві повідомлень про припинення договору оренди № 7/13 матеріали справи не містять.

З урахуванням встановлених обставин справи суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що договір оренди від 18.08.2013 № 7/13 пролонгований з 19.08.2016 на той самий термін, на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, а тому немає підстав для повернення спірного орендованого приміщення та, відповідно, для задоволення позову.

Доводи позивача про те, що суд для вирішення питання належності підпису особі відповідача міг призначити відповідну експертизу не може бути взято до уваги, оскільки призначення експертизи є правом, а не обов'язком суду; клопотань про призначення експертизи від сторін не надходило, при цьому згідно з положеннями ГПК України саме на сторону у справі покладено обов'язок доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи скаржника про те, що беручи участь в оголошеному Департаментом міського господарства конкурсі на право укладення договору оренди приміщення, у т.ч. і тієї його площі, яку орендувала ФОП Кобаль Н.В., відповідач своїми діями визнав факт припинення договору № 7/13, є помилковими, оскільки участь у конкурсі не є доказом отримання листа-заяви про припинення договору оренди, а пропозицію взяти участь у такому конкурсі відповідач отримала в порядку реалізації відповідних положень конкурсного законодавства.

Доводи Департаменту міського господарства про припинення договору оренди нежитлового приміщення № 7/13 з 19.08.2016 є помилковими, оскільки спростовуються матеріалами справи та встановленими апеляційним господарським судом обставинами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують зазначених вище висновків і пов'язані із вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова апеляційної інстанції про відмову в позові відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, судовий збір за подання касаційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу Ужгородського міського полового будинку залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09. 2017 у справі № 907/151/17 залишити без змін.

Головуючий Є. Краснов

Судді І. Кушнір

І. Берднік