РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.01.2018Справа № 910/23183/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ФАРМ"

до Акціонерного товариства "SAMARQAND DORI-DARMON"

про стягнення 209 881,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2017 становить 5 852 412,93 грн.

за участю представників:

від позивача: Квітко Є.В. (довіреність)

від відповідача: Мітлицький В.П. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ФАРМ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "SAMARQAND DORI-DARMON" (відповідач) про стягнення 209 881,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2017 становить 5 852 412,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за контрактом №34-17/У від 15.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/23183/17, підготовче засідання у справі призначено на 25.01.2018.

В підготовче судове засідання 25.01.2018 з'явились представники позивача і відповідача, зазначили, що заяв і клопотань не мають та ними вчинені всі дії передбачені у підготовчому провадженні, в зв'язку з чим надали суду письмові заяви про надання згоди розпочати розгляд справи по суті в день закінчення підготовчого засідання.

Частиною 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Заслухавши пояснення представників сторін, за результатами підготовчого засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи №910/23183/17 до судового розгляду по суті у той самий день (після закінчення підготовчого засідання), про що судом постановлено ухвалу.

Представник позивача у судовому засіданні 25.01.2018 позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечив наявність заборгованості.

В судовому засіданні 25.01.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017 між ТОВ "ЮРІЯ-ФАРМ (продавець) та ТОВ "SAMARQAND DORI-DARMON" (покупець) було укладено контракт №34-17/У (надалі - контракт), відповідно до п. 1.1 контракту продавець продає, а покупець купує на умовах, викладених в даному контракті, фармацевтичну продукцію, асортимент, кількість та ціна якої визначається специфікаціями (додатки до договору), які є невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно із п. 1.3 контракту, поставка товару здійснюється продавцем окремими партіями, виходячи з попередніх заявок покупця та узгодженої сторонами специфікації на конкретну партію товару в обумовленому даним контрактом порядку.

Відповідно до п. 2.1. контракту, ціни на товар встановлюються в доларах США, визначаються в специфікаціях (додатках до контракту), які є невід'ємною частиною даного контракту і не підлягають зміні після підписання специфікацій на відвантаження. Валюта контракту - долари США. Валюта платежу - долари США.

Загальна сума контракту погоджена сторонами в розмірі 299831,40 доларів США і становить суму специфікацій на відповідні партії товару (п. 2.3. контракту).

Відповідно до п. 3.1. договору, продавець поставляє покупцю товар окремими партіями у відповідності до заявок покупця і умов даного контракту. Основною умовою поставки товару по даному контракту приймаються умови CIP-Самарканд, Республіка Узбекистан, у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів в 10-й редакції МТП 2010 року (Інкотермс-2010). Вантажоодержувачем по даному контракту є: АТ "SAMARQAND DORI-DARMON", 703901, Республіка Узбекистан, м. Самарканд, Кимегарлар кургони, вул. Ертешар, 1.

Пунктом 4.1 контракту сторони погодили, що оплата за поставлений товар здійснюється покупцем виходячи з узгодженої на дану конкретну партію вартості товару. Валюта платежу за даним договором - долари США.

Пунктом 4.2. контракту визначено, що покупець оплачує продавцю вартість кожної поставлено партії товару, шляхом прямого банківського переказу на рахунок продавця.

Оплата по даному контракту проводиться не пізніше 120 (ста двадцяти) календарних днів з дня митного оформлення товару в країні продавця (п. 4.3. контракту).

Пунктом 11.1 контракту передбачено, що спори і розбіжності за даним контрактом або у зв'язку з ним, підлягають передачі для розгляду та прийняття остаточного рішення в Господарському суді м. Києва.

Згідно із вимог п. 11.2 контракту передбачено, що під час розгляду та вирішення спорів між ними, правом, що регулює відносини сторін по даному контракту, є матеріальне та процесуальне право України.

Позивач на виконання умов контракту, відповідно до специфікацій №1 від 15.06.2017, №2 від 15.06.2017, №3 від 15.06.2017, інвойсів №51672 від 27.06.2017, №51823 від 27.06.2017, №51825 від 27.06.2017 було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 209881,98 доларів США., що підтверджується міжнародними транспортними накладними (СМR) від 30.06.2017.

Митне оформлення товару в Україні відповідно до митних декларації №125110/2017/447954, №125110/2017/447953, №125110/2017/447952 відбулось 30.06.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 209881,98 доларів США.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 4.3 контракту сторони погодили, що відповідач зобов'язаний здійснювати оплату товару не пізніше 120 календарних днів з дня митного оформлення товару в країні позивача.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за контрактом та поставки відповідачеві товару на загальну суму 20981,98 доларів США, що підтверджується міжнародними транспортними накладними (СМR) від 30.06.2017.

Відповідачем факт поставки позивачем товару на загальну суму 209881,98 доларів США не заперечується.

Митне оформлення товару в Україні відповідно до митних декларацій №125110/2017/447954, №125110/2017/447953, №125110/2017/447952 відбулось 30.06.2017.

Враховуючи встановлені у п. 4.3. контракту строки оплати, оскільки митне оформлення товару в Україні здійснене 30.06.2017, то останній день строку оплати припадає на 28.10.2017 (субота).

Відповідно до ч. 5 ст. 264 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин, останнім днем закінчення строку на оплату поставленого товару є перший за ним робочий день - 30.10.2017.

Таким чином, строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов'язання за контрактом у розмірі 209881,98 доларів США підтверджується матеріалами справи, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 209881,98 доларів США, що еквівалентно 5 852 412,93 грн. згідно із офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2017.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальності "ЮРІЯ-ФАРМ".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "SAMARQAND DORI-DARMON" (703901, Республіка Узбекистан, м. Самарканд, Кимегарлар кургони, вул. Ертешар, 1, ІПН 200610747) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ФАРМ" (03680, м. Київ, вулиця МИКОЛИ АМОСОВА, будинок 10, ідентифікаційний код 30109129) заборгованість у розмірі 209 881,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2017 становить 5 852 412,93 грн. та судовий збір у розмірі 87786,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 31.01.2018.

Суддя С.О. Турчин