ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/752/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Будішевської Л.О.,

суддів: Таран С.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання: Станковій І.М.

за участю представників учасників справи:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області, ухваленого 17.10.2017 о 10:59 год., суддя Щавинська Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 23.10.2017

у справі № 916/752/17

за позовом ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради

до Колективного підприємства Одеська пересувна механізована колона № 8

про стягнення 464068,86 грн. та виселення

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради (далі ОСОБА_3) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Колективного підприємства Одеська пересувна механізована колона № 8 (далі Підприємство) про стягнення з останнього 18525, 65 грн. заборгованості з орендної плати, 5163, 65 грн. пені за несвоєчасну сплату орендної плати та 440380, 12 грн. неустойки.

Крім того, позивач просив виселити відповідача з орендованих нежитлових приміщень першого та другого поверхів, загальною площею 192,1 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 84.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між ОСОБА_3 (орендодавець) та Підприємством (орендар) 27.10.2014 укладено договір оренди нежилого приміщення № 49/37, який з 18.04.2016 є розірваний.

У відповідача станом на 24.02.2017 існує заборгованість з орендної плати у розмірі 18525,65 грн.

Оскільки відповідач прострочив сплату орендної плати, позивачем нараховано пеню за період з 16.03.2016 по 15.11.2016 у розмірі 5163,09 грн.

Крім того, Підприємство повинно сплатити неустойку за прострочення виконання зобовязань з повернення обєкта оренди у розмірі подвійної ставки орендної плати за кожен місяць прострочення, що за період з 03.05.2016 по 28.02.2017 складає 440380,12 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх обовязків ОСОБА_3 15.04.2016 направив відповідачу листа про відмову від договору оренди в порядку ст.782 ЦК України та з вимогою звільнити орендовані приміщення.

Оскільки орендар вимоги щодо звільнення приміщень не виконав, позивач просив місцевий господарський суд виселити Підприємство з орендованих нежитлових приміщень.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив наступне.

Підприємство не було повідомлено належним чином про розірвання договору оренди № 49/37, укладеного між сторонами 27.10.2014, отже орендовані відносини між позивачем та відповідачем були продовжені. Таким чином, в силу ст. 785 ЦК України, підстави для нарахування неустойки відсутні.

Відповідач погоджується з існуванням заборгованості з орендної плати у розмірі 18252,65 грн.

Між тим, 24.04.2016 Підприємством сплачено суму у розмірі 129474,35 грн., яка неправомірно була зарахована у рахунок неустойки, яка односторонньо, без узгодження з відповідачем, була нарахована ОСОБА_3. При цьому відповідач не погоджується із неустойкою з огляду на неналежне повідомлення відповідача про розірвання договору.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем неправомірно було зараховано платежі у рахунок погашення неустойки, а саме платіж від 24.04.2017 у сумі 129474,35 грн. та платіж від 12.05.2017 у розмірі 149000 грн.

Таким чином боргові зобовязання Підприємства перед ОСОБА_3 складають 18525,65 грн. заборгованості з орендної плати та 1025,17 грн. пені за несвоєчасну оплату орендної плати.

При цьому відповідач частково визнав позов в частині вимог щодо виселення, зазначивши про відсутність у останнього потреби у користуванні спірним приміщенням.

В письмових поясненнях до позовної заяви, ОСОБА_3 зазначив, що під час розгляду справи відповідачем здійснено декілька платежів, які в свою чергу були враховані ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості з орендної плати та частково враховані в рахунок погашення неустойки. Відтак з відповідача повинна бути стягнена неустойка у сумі 300562,97 грн. та пеня в сумі 5134,02 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.10.2017, позов ОСОБА_3 задоволено частково, виселено відповідача з орендованих нежитлових приміщень першого та другого поверхів, загальною площею 192,1 кв.м., що розташовані за адресою: м.Одеса, вул. Мечникова, буд. 84. Провадження у справі в частині вимог про стягнення 243788,37 грн. припинено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5256,83 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті частині позову відмовленою.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване наступним.

Суд дійшов висновку щодо дії договору оренди, відповідно до його положень, саме до 01.10.2017.

В частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати суд першої інстанції зазначив, що, незважаючи на те, що позивач просив стягнути 18525,65грн. орендної плати, станом на 02.05.2016, обгрунтованими є вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати станом на 28.02.2017 у розмірі 238715,70грн.

Після порушення провадження у справі відповідачем було частково сплачено заборгованість з орендної плати у загальному розмірі 297000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 22 від 24.04.2017 (а.с.114) та № 26 від 12.05.2017 (а.с.113). З урахуванням вищезазначеної сплати, провадження в частині стягнення 243788,37 грн. (238715,7 грн. + 5072.67 грн.) припинено за відсутності предмету спору.

Суд, перевіривши розрахунок пені (а.с.17), яку було нараховано позивачем за березень 2017р., квітень 2017р. та травень 2017р., встановив часткову неправильність її нарахування, у звязку із чим, за допомогою системи «Ліга-Закон» зробив власний розрахунок пені, згідно якого вірним її розміром є 5072,67 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення неустойки, нарахованої позивачем за період з 03.05.2016 по 28.02.2017, з урахуванням встановлення судом факту припинення дії договору 01.10.2017, суд визнав неправомірними, а відтак дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову в цій частині.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, яка повернута останньому без розгляду ухвалою суду від 09.11.2017 на підставі п. 3, ч. 1, ст. 97 ГПК України (до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору).

22.11.2017 позивач вдруге звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 05.12.2017) апеляційну скаргу ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради прийнято до провадження із призначенням її до розгляду в судовому засіданні на 18.01.2018. Одночасно скаржнику відновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що спірний договір оренди припинив свою дію 01.10.2017, оскільки 15.04.2016 на адресу відповідача направлено лист № 01-13/1695, відповідно до якого ОСОБА_3 відмовляється від зазначеного договору, вимагає здійснити фактичне повернення орендованого приміщення за актом-передачі та сплатити заборгованість з орендної плати та пені. Вказане повідомлення отримано відповідачем 18.04.2016, а отже саме з цієї дати договір оренди вважається розірваним.

ОСОБА_3 № 01-13/4655 від 22.09.2017, відповідно до якого вбачається, що договір припиняється з 01.10.2017 не може бути взятий до уваги та вважатись доказом продовження орендних стосунків, оскільки клопотанням від 13.10.2017 ОСОБА_3 просив суд вищезазначений лист вважати помилково направленим.

Позивач зазначив, що систематична несплата відповідачем орендної плати, позбавили ОСОБА_3 доходів, на які він розраховував при укладанні договору, та позбавило позивача можливості забезпечити ефективне надходження коштів до бюджету міста.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив про її необґрунтованість та безпідставність.

В судове засідання, 30.01.2018 зявились представники учасників справи.

Представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, п. 5 резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на корить позивача 5134,02 грн. пені за несвоєчасну сплату орендної плати та 161905,77 грн. неустойки.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення місцевого господарського суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 27.10.2014 між ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Колективним підприємством Одеська пересувна механізована колона № 8 (Орендар) було укладено договір оренди № 49/37 від 27.10.2014 (а.с.10-11), згідно п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення першого та другого поверхів, загальною площею 192,1кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84,

Згідно п. 1.3 договору термін його дії встановлено до 01.10.2017.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України «Про оренду державного і комунального майна, Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету міністрів України 04.10.1995р. зі змінами та доповненнями; рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради.

За орендоване приміщення Орендар зобовязується сплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 12038,98 грн. (без ПДВ та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць (п.2.2 договору).

Приписами п. 2.4 договору сторони погодили, що Орендар зобовязаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця незалежно від результатів його господарської діяльності.

Згідно п. 3.3 договору, Орендодавець має право виступати з ініціативою розірвання договору оренди у разі невиконання або неналежного виконання Орендарем обовязків, передбачених цим договором, у тому числі несплати орендної плати своєчасно та в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.7 договору після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобовязаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх і оренду та відшкодувати Орендодавцю збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) обєкта оренди.

Пунктом 4.10 договору встановлено, що у випадку припинення дії цього договору, у звязку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору, Орендар сплачує неустойку в розмірі подвійної орендної плати з урахуванням щомісячного індексу інфляції по день підписання акта приймання передачі приміщення.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обовязку припиняється через рік з дня, коли обовязок повинен був бути виконаний.

Відповідно до положень п.5.3 договору, у разі невнесення Орендарем орендної плати на протязі 3 місяців з дати закінчення платежу, Орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення обєкта оренди. У разі відмови Орендодавця від договору оренди, договір є розірваним з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору.

13.04.2016 ОСОБА_3 на адресу Підприємства направлено повідомлення про відмову від договору оренди № 49/37 від 27.10.2014, згідно якого позивач запропонував відповідачу в строк до 19.05.2016 сплатити заборгованість з орендної плати у розмірі 117150,33 грн.; пеню у сумі 14824,24 грн., а також здійснити фактичну передачу спірних приміщень співробітникам департаменту за актом приймання передачі (а.с.13).

Зазначене повідомлення отримано відповідачем 18.04.2016, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14).

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідач у встановлений ОСОБА_3 строк приміщення не звільнив, проте 26.05.2016 сплатив орендну плату у сумі 100050,33 грн. (а.с.115).

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 02.07.2016 за вих. №01-13/3/24 (а.с.85), у відповідності до якої, врахувавши сплачену суму, про що свідчить доданий до претензії розрахунок (а.с.86), зазначив, що підприємство порушує умови договору оренди, внаслідок чого у нього станом на 21.06.2016 виникла заборгованість по орендній платі у сумі 61294,55 грн., на яку було нараховано пеню за період з 16.09.2015 по 21.06.2016 у сумі 19129,49 грн.

Дана претензія була надіслана відповідачу та отримана адресатом 08.07.2016 (а.с.87).

19.01.2017 позивач на адресу відповідача направив ще одну претензію (а.с.15), в якій зазначив, що оскільки він відмовився від договору та з урахуванням того, що відповідне повідомлення про таку відмову було отримано відповідачем 18.04.2016, то останній у відповідності до п. 4.7 договору зобовязаний був протягом 15 днів з дати розірвання договору, тобто до 03.05.2016 за актом-приймання передачі повернути орендовані приміщення, чого, фактично, зроблено не було.

Даною претензією позивач просив відповідача у 15-ти денний строк з моменту її отримання здійснити фактичне повернення орендованих приміщень та сплатити заборгованість з орендної плати у сумі 18525,65 грн., пеню у розмірі 7732,12 грн. та неустойку у вищевказаній сумі - 395297,32 грн.

Зазначений документ було направлено 20.01.2017 та отримано підприємством 24.01.2017, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.16).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем частково сплачено заборгованість з орендної плати у загальному розмірі 297000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 22 від 24.04.2017р. (а.с.114) та № 26 від 12.05.2017р. (а.с.113).

При цьому, в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, 22.09.2017 ОСОБА_3 на адресу відповідача направив лист (а.с.126), в якому зазначив, що строк дії договору оренди від 27.10.2014 закінчується 01.10.2017 та продовжуватися не буде, у звязку із чим запропонував відповідачу у термін до 15.10.2017р. передати ОСОБА_3 ключі на спірні приміщення площею 192,1, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84, повідомивши про те, що у протилежному випадку він змушений буде звернутися до суду з позовом про виселення з незаконно займаного приміщення та стягнення неустойки у розмірі подвійної плати за користування обєктом оренди за час прострочення передачі.

У свою чергу відповідач листом від 09.10.2017 за вих. № 01-14/3765 (а.с.141) заявив про згоду стосовно передачі орендованого майна із подальшим підписанням відповідного акту приймання передачі.

Позивачем 13.10.2017 до суду подано копію листа від 13.10.2017 (а.с.134), адресованого відповідачу, згідно якого останній просив вважати лист ОСОБА_3 від 22.09.2017 стосовно не пролонгації договору таким, що помилково направлений. у звязку із тим, що у заступника директора ДКВ ОМР ОСОБА_4, який підписав вищевказаний лист, не було відповідних повноважень на його підписання.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дати припинення дії спірного договору оренди 01.10.2017 з підстав, зазначених в рішенні суду.

Доводи апеляційної скарги в цій частині судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки після направлення 13.04.2016 листа про односторонню відмову від договору, ОСОБА_3 в подальшому вчиняв дії, які свідчили про його наміри фактично продовжити орендні правовідносини з відповідачем. Судом першої інстанції дана належна оцінка таким діям позивача, висновки суду в цій частині обґрунтовані, підтверджені належними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині припинення провадження у справі та відмови у задоволенні позову.

Самостійно визначивши суму позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 238715,70 грн. за період по 02.05.2016, в той час, як позивачем в цій частині сума позовних вимог була визначена в розмірі 18525,65 грн. за період по 28.02.2017, за відсутності заяви позивача про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції самостійно, без згоди позивача зарахував сплачену орендну плату в рахунок погашення заборгованості з пені.

Таким чином суд безпідставно припинив провадження у справі в частині вимог про стягнення 243788,37 грн.

У відповідності до заявлених позовних вимог, враховуючи сплату заборгованості з орендної плати під час розгляду справи в суді першої інстанції, підлягало припиненню провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 18525,65грн. заборгованості з орендної плати.

Оскільки пеня, нарахована за несвоєчасні розрахунки з орендної плати відповідачем у справі визнається та під час розгляду справи в суді першої інстанції сплачена не була, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. При цьому судова колегія погоджується з розрахунком пені, який здійснив суд першої інстанції.

Судова колегія також погоджується з висновком суду про відсутність підстав для стягнення неустойки за період з 03.05.2016 по 28.02.2017, виходячи з дати припинення дії договору оренди 01.10.2017.

Рішення суду першої інстанції в частині виселення відповідача з орендованих приміщень не оскаржене.

Відповідно до ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи повноваження суду апеляційної інстанції, а також те, що місцевим господарським судом помилково припинено провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 243788,37 грн. та відмовлено у задоволенні позову, рішення місцевого господарського суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-283 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково.

2. Пункти 3, 4, 5 рішення господарського суду Одеської області від 17.10.2017 у справі № 916/752/17 змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

« Позов задовольнити частково.

Стягнути з Колективного підприємства Одеська пересувна механізована колона № 8 (65020, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84, ) на користь ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, ) 5072,67 грн. пені.

В частині стягнення з Колективного підприємства Одеська пересувна механізована колона № 8 (65020, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84, ) на користь ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, ) 18525,65 грн. орендної плати провадження у справі № 916/752/17 припинити.

В частині стягнення з Колективного підприємства Одеська пересувна механізована колона № 8 (65020, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84, ) на користь ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, ) 440380,12 грн. неустойки у задоволенні позову відмовити.

Виселити Колективне підприємство Одеська пересувна механізована колона № 8 (65020, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84, ) з орендованих нежитлових приміщень першого та другого поверхів, загальною площею 192,1 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84.

Стягувачем за наказом є ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, ).

Стягнути з Колективного підприємства Одеська пересувна механізована колона № 8 (65020, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84, ) на користь ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, ) 1953,95 витрат по сплаті судового збору за подання позову. »

3. Стягнути з Колективного підприємства Одеська пересувна механізована колона № 8 (65020, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 84, ) на користь ОСОБА_3 комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, ) 9417,13 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст складено 01.02.2018.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна