ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. ОдесаСправа № 904/84/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Селиверстова М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»

на рішення господарського суду Херсонської області від 20.11.2017

суддя Павленко Н.А.

час і місце ухвалення: з 11:00 год. до 11:20 год.; м. Херсон, вул. Театральна, 18

дата складання повного тексту рішення 22.11.2017

у справі № 904/84/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»

до Приватного підприємства «Бриліон»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (далі Товариство, позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного підприємства «Бриліон» (далі Підприємство, відповідач) про стягнення боргу в розмірі 5 259, 12 грн. за спожиті житлово-комунальні послуги.

Позов обґрунтований тим, що з 01.12.2014 Товариство здійснює функції з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд Саксаганського району м. Кривого Рогу. Зокрема, на обслуговуванні позивача перебуває житловий будинок №20 по вул. Володимира Великого (вул. Мелешкіна), в якому, за твердженням Товариства, відповідач є власником нежитлового приміщення №20 загальною площею 118,3 кв.м. Позивач зазначає, що він надав відповідачу послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.12.2014 по 01.12.2016 на загальну суму 5 259,12 грн., які не були сплачені відповідачем.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2017 справу за територіальною підсудністю передано до господарського суду Херсонської області.

Ухвалою від 12.06.2017 господарський суд Херсонської області залишив позовну заяву без розгляду на підставі п.5 ст.81 ГПК України.

Названа ухвала скасована постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.09.2017, справу передано до суду першої інстанції для розгляду.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 20.11.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, що споживачем житлово-комунальних послуги, що надавалися Товариством з утримання будинку №20 по вул. Мелешкіна у м. Кривий Ріг у період з 01.12.2014 по 30.09.2015, був саме відповідач.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Товариство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржене рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Представники сторін в судове засідання 24.01.2018 не зявились та не скористались своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується штампом канцелярії на зворотній стороні ухвали про призначення справи до розгляду, відправленої їм рекомендаційною кореспонденцією.

Зокрема, надіслана апеляційним судом сторонам по справі поштова кореспонденція разом з ухвалою суду повернута у звязку із закінченням терміну зберігання та з позначкою пошти «за зазначеною адресою не проживає» проте, колегія суддів вважає, що сторони у справі повідомлені належним чином про день, час і місце розгляду справи з огляду на таке.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 №01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, у пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» від 02.06.2006 №01-8/1228 зазначено, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

В п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім цього, судова колегія зазначає, що така неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 20.01.2014 між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міської ради м. Кривий Ріг (замовник) та ТОВ «Житлосервіс-КР» (управитель) укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі (об'єкт №1), предметом якого є передача замовником управителю функцій управління та надання послуг утримання будинку, споруди та об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цивільного призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов'язані з управлінням об'єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника.

Розділом 4 договору сторони встановили, що він набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 1 року. Функції з управління та надання послуг з утримання будинку, спору і об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, розпочинають діяти з 01.09.2014. Договір може бути пролонгований за згодою сторін на той самий термін. В разі бажання однієї із сторін розірвати договір, вона повинна попередити про свій намір не менш як за місяць до його розірвання.

У додатку до договору сторонами названо об'єкти, щодо яких управитель здійснює свої функції відповідно до умов вказаного договору.

Серед інших, в управління позивачу з метою створення мешканцям будинку належних умов проживання згідно з діючими стандартами, нормативами та правилами, передано будинок №20 по вул. Мелешкіна у м. Кривий Ріг.

Рішенням № 416 виконавчого комітету міської ради м. Кривий Ріг від 14.12.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення Саксаганського району м. Кривого Рогу» встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку.

Рішенням № 435 виконавчого комітету міської ради м. Кривий Ріг від 27.12.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для власників (орендарів) нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) у м. Кривому Розі» встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на рівні, встановленому для населення міста; періодичність та строки виконання робіт на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, порядок проведення перерахунків за ненадані або надані не в повному обсязі послуги для всіх категорій споживачів.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон № 1875-IV ) встановлено, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Частина 1 цієї статті встановлює, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач зобов'язаний, серед іншого, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Управитель має право укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом. На виконавця покладено обов'язок підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (ч. 3 ст. 20, п.2 ч.1 ст.25 та ч. 2 ст.21 Закону № 1875-IV).

Отже, в разі якщо згідно з цивільно-правовими угодами управитель є виконавцем у сфері надання житлово-комунальних послуг Закон зобов'язує його підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б укладення договору про надання житлово-комунальних послуг між управителем (позивачем) та споживачем послуг (відповідачем).

Позивачем пояснювалося, що за адресою відповідача ПП «Бріліон» - м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 20, прим.20 неодноразово надсилалися договір з пропозицією на його укладення (підтверджується описом вкладення у цінний лист а.с.24). Проте, кореспонденція поверталася поштою з довідками про підстави невручення її адресату.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність врегулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем шляхом укладання відповідного договору.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено, що споживачем житлово-комунальних послуг, вартість яких заявлена до стягнення, у вказаний період був саме відповідач.

Відповідно до п.2.2 договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Саксаганському районі від 20.01.2014 позивач (управитель) зобов'язаний вести облік власників, співвласників (у тому числі тих, які у будинку не проживають), наймачів та орендарів житлових і нежитлових приміщень; укладати із споживачем договори на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги, лист-відповідь КП «ЖЕО №35», у якому зазначалося, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №35» було надавачем послуг з утримання будинків і споруд, у тому числі будинку №20 по вул. Мелешкіна (вул. ОСОБА_1) у період з 01.02.2009 по 30.11.2014. Між КП «ЖЕО №35» та ПП «Бриліон» були оформлені договірні відносини з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд від 02.02.2009 по нежитловому приміщенню №2, 20 у буд. №20 по вул. Мелешкіна (вул. ОСОБА_1) загальною площею 118,3 кв.м. Адже, вищевказаний лист не є належним доказом існування договірних відносин між позивачем та відповідачем у сфері житлово-комунальних послуг.

Крім того, дослідженням тексту статуту ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.9-10) встановлено, що товариство створене згідно з рішенням учасника, є юридичною особою, проте не є правонаступником Комунального підприємства «ЖЕО №35».

Також, судова колегія зазначає, що за текстом позовної заяви позивачем заявлено вимоги про стягнення вартості житлово-комунальних послуг з відповідача, як власника нежитлового приміщення №20, загальною площею 118 кв.м. Проте, у листі-відповіді на запит суду КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради зазначено, що в архіві БТІ відсутня архівна справа за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого (вул. Мелешкіна), буд.20, прим.20, а наявна архівна справа на об'єкт нерухомості за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого (вул. Мелешкіна), буд.20, прим.2,20.

Вказана обставина пояснена позивачем, як наслідок переведення з житлового фонду в нежитловий фонд житлових приміщень квартир №2 та №20 з подальшою реконструкцією в нежитлове приміщення загальною площею 118 кв.м. При цьому стверджуючи, що особистий рахунок було відкрито на ПП «Бриліон» на приміщення №20.

Отже, приймаючи до уваги викладене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки Товариство не надало суду допустимих, достовірних та достатніх доказів, що споживачем житлово-комунальних послуг, що надавалися позивачем з утримання будинку №20 по вул. Мелешкіна у м. Кривий Ріг у період з 01.12.2014 по 30.09.2015, був саме відповідач.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи, згідно приписів ст.269 ГПК України, справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та встановивши відсутність порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Херсонської області від 20.11.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

ОСОБА_2