ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 року м.Дніпро Справа № 904/6570/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадєй М.О.,

представники сторін у судове засідання не з'явилиь;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 у справі №904/6570/17 (суддя Васильєв О.Ю., повний текст рішення складено 09.11.2017)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІФМ-Електронік", м.Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про: стягнення 219 396 грн. 67 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ІФМ-Електронік" (надалі - ТОВ "ІФМ-Електронік") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (надалі - ПАТ "ДМК") на свою користь 219 396 грн. 67 коп. заборгованості та витрат, понесених по сплаті судового збору.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати отриманого від позивача товару за умовами укладеного між сторонами договору поставки №15-0562-02 від 20.03.2015.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 у справі №904/6570/17 (суддя Васильєв О.Ю.) позов задоволено; з ПАТ "ДМК" на користь ТОВ "ІФМ-Електронік" стягнуто 219 396 грн. 67 коп. заборгованості та 3 290 грн. 95 коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що доказів належного виконання своїх зобов'язань за договором поставки №15-0562-02 від 20.03.2015 відповідач на момент розгляду спору до господарського суду не надав, доводи позивача щодо наявності боргу в сумі 219 396 грн. 67 коп. у встановленому порядку не спростував.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить Дніпропетро-вський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що договором №15-0562-02 від 20.03.2015, а саме п.2 Специфікацією №1 від 20.03.2015, передбачені умови поставки - СРТ - склад покупця, м. Дніпродзержинськ, тобто, товар повинен бути поставлений безпосередньо на адресу ПАТ «ДМК»; відповідно до п.12 Специфікації №1 від 20.03.2015, право власності на товар від продавця до покупця переходить у момент передачі товару на складі покупця, з підписанням товарно-супровідних накладних. Вказує, що позивач надав в підтвердження факту здійснення спірних поставок видаткові накладні №PH-0000462 від 02.06.2015 та №PH-0000619 від 09.07.2015, які не містять ані підпису, а ні печатки отримувача та не можуть підтверджувати отримання відповідачем товару.

Також вказує, що позивачем до суду надані копії товарно-транспортних накладних ТОВ «Нова пошта» №2, що суперечить умовам договору поставки №15-0562-02 від 20.03.2015, а саме Специфікації №1 від 20.03.2015. Відповідно до інформації про одержувача, зазначеної в даних товарно-транспортних накладних, вбачається, що одержувачем даних відправлень є не юридична особа ПАТ «ДМК», а фізична особа, що в свою чергу, також свідчить про недоведеність позивачем спірних поставок на адресу відповідача.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що місцевим господарським судом досліджено у системному зв'язку наявні в матеріалах справи докази поставки відповідачу товару, які є належними доказами. Окрім того, звертає увагу суду на часткову оплату відповідачем спірного товару, що свідчить, на думку позивача, про його отримання ПАТ «ДМК».

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судових засіданнях представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ІФМ-Електронік" (продавець) та ПАТ "ДМК" (покупець) укладено договір поставки №15-0562-02 від 20.03.2015 (надалі - договір), за умовами якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану в специфікаціях, в яких зазначається найменування, асортимент, кількість, ціна, строки поставки товарну, умови оплати, що є невід'ємною частинною договору.

Відповідно до п. 2.1. договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України - гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в специфікаціях, згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакції 2010 року) і вказується в специфікаціях.

Згідно п. 3.1. договору поставка товару здійснюється на умовах, передбачених у специфікаціях, відповідно до "Інкотермс-2010".

Датою поставки вважається дата отримання товару, зазначена покупцем в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній (п. 3.2. договору).

Момент переходу права власності на товар від продавця до покупця визначений у специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину (п. 3.5. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному у специфікаціях.

20.03.2015 сторони уклали додаток №1 у вигляді Специфікації №1 до договору, яким погодили перелік товару у відповідній кількості на загальну суму 245 198 грн. 71 коп. з ПДВ; умови поставки - СРТ- склад покупця, м.Дніпродзержинськ; умови оплати - за фактом поставки товару, на протязі 15-ти банківських днів, на підставі виставленого рахунку на оплату; право власності на товар від продавця до покупця переходить у момент передачі товару на складі покупця з підписанням товарно-супровідних накладних.

Додатковою угодою №1 до договору сторони визначили додатковий перелік товару на суму 37 631 грн. 56 коп. та погодили, що у зв'язку з доповненням договору специфікацією №2 загальна сума договору складає 282 830 грн. 27 коп. з ПДВ.

За твердженням позивача, 02.06.2015 за заявкою відповідача він здійснив поставку частини товару на користь відповідача в обсязі, визначеному видатковою накладною № РН-0000462 від 02.06.2015 на суму 193 496 грн. 44 коп. з ПДВ (а.с.22). За цією поставкою позивачем було виставлено рахунок-фактуру №СФ-0001032 від 02.06.2015. Факт поставки підтверджується товарно-транспортною накладною №6 від 02.06.2015 (а.с. 59), яка за усною домовленістю сторін була оформлена на гр. ОСОБА_2- інженера відділу устаткування ПАТ "ДМК". На підтвердження повноважень ОСОБА_2 позивачу надавалась сканована копія довіреності № 306/04 від 02.06.2015 на ОСОБА_2 зі зразком його підпису (а.с.25,26). За цією поставкою було складено та зареєстровано податкову накладну №6 від 02.06.2015 (в ЄРПН зареєстровано за №) на суму ПДВ - 32 249 грн. 41 коп. (а.с.27,28).

Окрім того вказує, що 09.07.2015 позивач здійснив поставку на користь відповідача в обсязі, визначеному видатковою накладною № РН-0000619 від 09.07.2015 в розмірі 35 486 грн. 35 коп. (в т.ч. ПДВ ) (а.с.31). За цією поставкою позивачем було виставлено рахунок-фактуру №СФ-0001338 від 09.07.2015. Факт поставки підтверджується товарно-транспортною накладною №100 1697 7005 від 09.07.2015 (а.с.59), яка за усною домовленістю сторін також була оформлена на гр. ОСОБА_2 - інженера відділу устаткування ПАТ "ДМК". За цією поставкою було складено та зареєстровано податкову накладну №42 від 09.07.2015 (в ЄРПН зареєстровано за №) на суму ПДВ - 5 914 грн. 39 коп.(а.с.33).

Позивач стверджує, що відповідач продукцію прийняв, проте її повна оплата здійснена не була, розмір заборгованості складає 219 396 грн. 67 коп.

Правовідносини сторін виникли з приводу виконання договору поставки.

Частина 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначає, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ч.6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ч.ч. 1 і 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 219 396 грн. 67 коп. основної заборгованості, місцевий господарський суд виходив з того, що встановив факти поставки позивачем товару відповідачу та його часткової оплати останнім, а заперечення відповідача такими, що не спростовують існування заборгованості.

15.10.2015 відповідач сплатив на користь ТОВ "ІФМ-Електронік" 9 586 грн. 12 коп. з призначенням платежу: "Оплата за отримані індуктивні, ємкісні датчики, з'єднювачі по рах. СФ-0001338 - част. від 09.07.2015 по договору №15-0562-02 від 20.03.2015 у т.ч. ПДВ -20%, 1 597 грн. 69 коп." (а.с.36).

Посилання відповідача на відсутність доказів приймання продукції повноважним представником його підприємства також перевірені місцевим господарським судом, який правильно встановив, що за видатковою накладною №PH-0000619 від 09.07.2015 на суму 35 486 грн. 35 коп. часткова оплата цього товару підтверджується платіжним дорученням №18552 від 15.10.2015, отже, відсутні підстави вважати, що такий товар відповідач не отримав.

Заперечення відповідача щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за продукцію, отриману видатковою накладною №0000462 від 02.06.2015 на суму 193 496 грн. 44 коп. також було правомірно відхилено місцевим господарським судом, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 - працівник відповідача, який приймав у позивача продукцію й за накладною №PH-0000619 від 09.07.2015 на підставі виданої відповідачем на його ім'я довіреності на отримання матеріальних цінностей.

Поставка спірного товару відбулась не у спосіб, визначений сторонами у специфікації №1 до договору (склад покупця з підписанням товаро-супровідних накладних), на що доречно звертає увагу апелянт, однак факт поставки підтверджений матеріалами справи, зокрема, прибутковими ордерами форми М-4 №1110 від 09.06.2015, №1354 від 15.07.2015 (а.с. 225, 226), тому у відповідача виникло зобов'язання з його оплати.

Відповідач доказів погашення заборгованості не надав, внаслідок чого колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржуване рішення відповідає вимогам законодавства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 у справі №904/6570/17 залишити без змін.

Судові витрати в зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 30.01.2018).