РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

22 січня 2018 року Справа № 902/1002/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення господарського суду Вінницької області від 30.11.2017р.

(ухвалене о 12:18 у м. Вінниці, повний текст складено 05.12.17р.)

у справі № 902/1002/17 (суддя Банасько О.О.)

за позовом Державного підприємства завод "Генератор"

до відповідача Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 1 240 485 грн. 38 коп.

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;

від відповідача: Філімонова І.О.;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство завод "Генератор" звернулось з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 1240485 грн. 38 коп. боргу за надані послуги з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності, а саме проведення регенерації приладів КИУ-43, КГ-3, КУ-137 за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 76/14 від 08.07.2014 р.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 08.07.2014 р. між Військовою частиною НОМЕР_1 та Державним підприємством завод "Генератор" укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти № 76/14. Ціна послуг по регенерації за один прилад разом з ПДВ складає: КИУ-43Р 232736 грн. 15 коп.; КГ-3Р 105825 грн.; КУ-137Р 137330 грн. 29 коп., а ціна послуг по регенерації 3 комплектів виробів складає 1700674 грн. 32 коп.

За висновком представництва Військової частини НОМЕР_1 договірна ціна 3 комплектів приладів була зменшена на 460188 грн. 94 коп. до 1240485 грн. 38 коп.

ДП завод "Генератор" надало послуги з регенерації 3-ох комплектів приладів КИУ-43Р, КГ-3Р та КУ-137Р, що підтверджується відповідними актами приймання наданих послуг, актами прийому-передачі приладів, актами інвентаризації.

Однак відповідач не оплатив кошти в розмірі 1240485 грн. 38 коп., у зв`язку із чим в нього виникла заборгованість перед позивачем.

Проаналізувавши обставини справи, положення Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, що регулюють спірні правовідносини та досліживши наявні у справі докази, суд встановив, що позивач надав послуги відповідачу з регенерації вищевказаних приладів, що підтверджуються наявними у справі доказами, а відповідач не оплатив послуги на суму 1240485 грн. 38 коп., а тому прийшов до висновку позовні вимоги заявлені правомірно та обґрунтовано, у зв`язку із чим підлягають до задоволення.

Відтак, рішенням господарського суду Вінницької області від 30.11.2017р. у справі № 902/1002/17 було задоволено позов Державного підприємства завод "Генератор" до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 1240485 грн. 38 коп.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач - Військова частина НОМЕР_1 звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить, рішення господарського суду Вінницької області від 30.11.2017р. у справі № 902/1002/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Відповідно до п. 5.1. Договору послуги можуть надаватися частинами в термін, визначених Специфікацією Послуг. Згідно із Специфікації Послуг, термін надання послуг до 01.12.2014 р.

Пунктом 6.3.1. Договору передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у термін згідно з п. 5.1. Договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виконавець, підписуючи Договір знав про термін надання послуг та право замовника повернути рахунки виконавцю без оплати у разі надання послуг після закінчення 2014 року з вини виконавця.

Вина виконавця підтверджується актами прийому-передачі приладів, котрі підписані представниками замовника та виконавця у 2015 р.

Підставою для несплати була не відсутність бюджетних коштів, а відсутність підстав для оплати, які передбачені Договором, а тому посилання суду першої інстанції на ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 р. у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» не можуть застосовуватись у даному випадку, що і призвело до прийняття неправильного рішення.

Враховуючи вищевикладене, Військова частина НОМЕР_1 вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач Державне підприємство завод "Генератор" не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

22 січня 2018 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник скаржника підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. З огляду на вказане, вважає, що рішення господарського суду Вінницької області від 30.11.2017р. у справі № 902/1002/17 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

В судове засідання 22.01.2018 р. представник Державного підприємства завод "Генератор" не з`явився.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить копія реєстру на відправку рекомендованої поштової кореспонденції від 05.01.2018 р. та роздруківка з інтернет-ресурсу Укрпошта (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku) (а. с. 140-141), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе завершувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 08 липня 2014 р. між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Державним підприємством завод "Генератор" (виконавець) було укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти № 76/14 (далі - Договір) (а. с. 25-33).

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати послуги, зазначені в Специфікації послуг (Додаток 1 до Договору), а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

В пункті 1.2 Договору сторони передбачили найменування послуг: ремонтування та технічне обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності, код 33.12.2 - згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК016-2010, а саме: регенерація приладів КИУ-43, КГ-3, КУ-137.

Відповідно до п. 1.3. Договору замовник може зменшити обсяги закупівлі послуг, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника на цілі, що передбачені Специфікацією послуг (Додаток 1 до Договору). Замовник у 10-ти денний строк з дня отримання інформації про зменшення бюджетних призначень на цілі, передбачені умовами цього Договору (у межах загального обсягу закупівлі за Договором), письмово повідомляє виконавця про зменшення обсягу закупівлі послуг, на підставі якого сторони вносять відповідні зміни до Договору, підписуючи додаткову угоду.

За пунктами 1.4.-.1.5. Договору підставою закупівлі є "Річний план закупівель на 2014 рік Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ", затверджений рішенням комітету з конкурсних торгів від 23.12.2013 р. № 239/13 (зі змінами), а підставою для укладення договору є рішення комітету з конкурсних торгів Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2014 р. № 173/14.

Відповідно п. 3.1 Договору сума договору становить 4535131 грн. 52 коп., у тому числі ПДВ (20%) у розмірі 755 855 грн. 25 коп.

Згідно із п. 3.2. Договору сума договору встановлена сторонами під час проведення переговорів щодо укладення договору на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів з зазначенням ціни, яка затверджена протоколом погодженням договірної ціни, що є додатком до договору (Додаток 2 до договору).

В пункті 3.6. Договору сторони погодили, що для встановлення договірної ціни Виконавець у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до терміну надання послуг, надає Військовому представництву розрахунково-калькуляційні матеріали щодо договірної ціни, складені на підставі фактичних витрат та обґрунтованих розрахунків очікуваних витрат в розрізі статей калькуляцій

Згідно п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця через відповідні реєстраційні рахунки Військової частини НОМЕР_1 , відкриті в Головному управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунки за надані послуги (частину послуг) здійснюються після їх надання протягом бюджетного 2014 р. після надання представнику замовника документів, а саме: рахунку-фактури, акту приймання наданих послуг, затвердженого виконавцем та замовником (Додаток 3 до договору), акту прийому-передачі приладів (Додаток 4 до договору) затвердженого замовником.

Згідно із п. 4.3. Договору рахунок-фактура оформлюється на Військову частину НОМЕР_1 .

В пункті 4.5. Договору сторони погодили, що після закінчення надання послуг за договором (або по факту припинення дії договору) та затвердження акту інвентаризації (Додаток 6 до договору) сторони у місячний строк проводять остаточну звірку взаєморозрахунків з підписанням акту виконання умов та документальної звірки взаєморозрахунків (Додаток 5 до договору). Акт виконання умов та документальної звірки є підтвердженням взаємного виконання сторонами зобов`язань за договором.

Згідно п. 5.3 Договору транспортування приладів на підприємство для проведення регенерації (дефектації) та відрегенерованих (непридатних до регенерації) до військових частин здійснюється силами та засобами виконавця. Приймання послуг здійснюється комісією експлуатуючої військової частини ( НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ), при прийомі послуг перевіряється технічний стан, комплектність приладів, якість.

За результатами прийому наданих послуг комісія складає та підписує акт приймання наданих послуг (Додаток 3), який надсилається на адресу Замовника для затвердження та акту прийому-передачі приладів (Додаток 4).

Відповідно до п. 5.4. Договору після надання послуг за договором комісією здійснюється інвентаризація елементів, які були замінені в результаті проведення регенерації зі складанням акту інвентаризації.

Згідно п. 10.1 Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін , і діє до 31.12.2014 р. за виключенням дії пунктів 2.2, 5.6, 5.7 Договору які діють до повного їх виконання.

Як вбачається Специфікації послуг, регенерації підлягають прилади: складає 8 приладів КИУ-43Р - 8 шт.; КГ-3Р - 8 шт., та КУ-137Р 8 шт. Загальна сума - 4535131 грн. 52 коп. у тому числі ПДВ у розмірі 755855 грн. 25 коп. Ціна послуг по регенерації за один прилад разом з ПДВ складає: КИУ-43Р 232736 грн. 15 коп.; КГ-3Р 105825 грн. ; КУ-137Р 137330 грн. 29 коп. Термін надання послуг - до 01.12.2014 р. (а. с. 34).

Відповідно до Актів приймання наданих послуг № 245 від 24.12.2014 р. на суму 492952 грн. 73 коп., № 278 від 27.12.2014 р. на суму 479458 грн. 78 коп., № 279 від 27. 12.2014 р. на суму 268073 грн. 86 коп., позивач здійснив регенерацію наступних приладів: КИУ-43Р - 3 шт.; КГ-3Р- 3 шт., та КУ-137Р 3 шт. на загальну суму 1240485 грн. 38 коп. Вказані акти були підписані комісіями до складу котрої входили представники ДП завод "Генератор" та представники замовника та в актах не заперечувалось надання послуг з регенерації приладів КИУ-43Р, КГ-3Р та КУ-137Р (а. с. 40-42).

Листом від 06.02.2015 р. № 350/123/262 відповідач просив здійснити транспортування та передання приладів до військових частин НОМЕР_10 , НОМЕР_7 , НОМЕР_9 (а.с.47, т.1).

В матеріалах справи наявні акти приймання наданих послуг, які підписані лише зі сторони позивача, а саме: б/н та без дати на суму 479458 грн. 79 коп.; № 1 від 26.02.2015 р. на суму 268073 грн. 86 коп.; б/н та без дати на суму 492952 грн. 73 коп. На загальну суму 1240485 грн. 38 коп. (а.с.48, 51, 54, т.1).

16.02.2015 р. на адресу відповідача надіслано лист № 40/207, додатком до якого додано рахунок-фактуру № 60 від 16.02.2015 р., акт прийому-передачі приладів, акт приймання наданих послуг та акт інвентаризації (а.с.57-59, т. 1).

Листом від 28.04.2015 р. № 350/123/773 відповідач повідомив позивача про те, що оплата послуг повинна бути здійснена в 2014 р. Пунктом 4.4. Договору передбачено право замовника повернути рахунки виконавцю без оплати у разі їх надання після 2014 року з вини виконавця. Враховуючи, що строк дії договору № 76/14 від 08.07.2014 р. закінчився 31.12.2014 р., оплата послуг після 31.12.2015 р. є неможливою(а.с.60, т.1).

Враховуючи несплату відповідачем послуг наданих позивачем, ДП завод «Генератор» звернувся з позовом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 1240485 грн. 38 коп. боргу за надані послуги.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

В силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладення Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 76/14 від 08.07.2014 р., який за своєю правовою природою є договором підряду.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 854 ЦК України передбачено, що до обов`язків замовника відносить, зокрема, оплату виконаної підрядником роботи після здачі всієї роботи, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно із ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Судом апеляційної інстанції вище було встановлено, що в матеріалах справи наявні акти приймання наданих послуг, які підписані лише зі сторони позивача, а саме: б/н та без дати на суму 479458 грн. 79 коп.; № 1 від 26.02.2015 р. на суму 268073 грн. 86 коп.; б/н та без дати на суму 492952 грн. 73 коп. На загальну суму 1240485 грн. 38 коп. Вказані акти були підписані комісіями до складу котрих входили представники замовника та ДП завод "Генератор" (а. с. 48, 51, 54).

В той же час, у вищезгаданих актах відсутні будь які зауваження щодо наявних недоліків або відмова замовника від підписання вказаних актів, в тому числі із підстави несвоєчасного надання послуг.

Тобто, враховуючи положення ст. ст. 853, 882 ЦК України посилання скаржника на те, що ДП завод "Генератор" надало послуги поза строками передбаченими Договором, у зв`язку із чим у Військової частини НОМЕР_1 були підстави для несплати наданих послуг є необґрунтованими, оскільки таких або інших причин відмови від підписання актів, в них не було зазначено.

Поруч з тим, в матеріалах справи також наявні підписані акти приймання-передачі приладів відповідно до яких, ДП завод "Генератор" здало, а військові частини НОМЕР_10 , НОМЕР_9 та НОМЕР_3 прийняли регенеровані прилади КИУ-43Р, КГ-3Р та КУ-137Р без зауважень (а. с. 49, 52, 55) .

Також із актів інвентаризації, котрі були підписані комісіями, до складу яких входили представники ДП завод "Генератор" та військових частин НОМЕР_10 , НОМЕР_9 та НОМЕР_3 , вбачається, що було погоджено виконані ДП завод "Генератор" послуги із заміни елементів приладів КИУ-43Р, КГ-3Р та КУ-137Р (а. с. 51, 53, 56).

Тобто, матеріалами справи підтверджується надання ДП завод "Генератор" послуг із регенерації приладів КИУ-43Р, КГ-3Р та КУ-137Р та їхньої передачі до військових частин НОМЕР_10 , НОМЕР_9 та НОМЕР_3 , що свідчить про фактичне передання відповідачу приладів після проведення ремонтних робіт.

Укладений між сторонами договір, в силу ст. ст. 173-175 ГК України, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань.

Предметом спору у даній справі є обов`язок відповідача оплатити виконані позивачем роботи за договором підряду.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно з п. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником виконаних робіт, якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що позивач надав відповідачу передбачені Договором про закупівлю послуг за державні кошти № 76/14 від 08.07.2014 р. послуги з регенерації приладів КИУ-43Р, КГ-3Р та КУ-137Р на загальну суму 1240485 грн. 38 коп. та передав відповідачу у відповідності до умов Договору та наявні в матеріалах справи підтверджують передання приладів , а відповідач не оплатив надані послуги, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення господарського суду Вінницької області від 30.11.2017 р. у справі № 902/1002/17 прийняте за повного з`ясуванням усіх обставин, його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275- 279, 282 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 30.11.2017 р. у справі № 902/1002/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без задоволення.

2. Справу № 902/1002/17 повернути в господарський суд Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку передбаченому ГПК України.

Повний текст складено 25.01.2018 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Розізнана І.В.