ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.01.2018 Справа № 908/142/18

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л., розглянувши матеріали

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А.,

юридична адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т

адреса для листування: 02096, м. Київ, вул. Харківське шосе, 49

до відповідача: приватного підприємства «Промресурс», 69038, м. Запоріжжя. вул. Радіо, буд. 17

про стягнення 4 063 651,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

29.01.18 до господарського суду Запорізької області звернулось публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. (м. Київ) із позовною заявою за вих. від 16.01.18 № 08/712 до приватного підприємства «Промресурс» (м. Запоріжжя) про стягнення 4 063 651,09 грн. заборгованості за кредитним договором від 28.11.08 № 13/К-гр.

29.01.18 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області наведену вище позовну заяву передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Розглянувши зазначену позовну заяву суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч зазначеному, позовна заява не містить підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом із позовною заявою до суду подано заяву за вих. від 16.01.18 № 08/713 про відстрочення сплати судового збору, в якій позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

В обґрунтування наведеної вище заяви позивач вказує, що не може надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору в зв'язку з важким фінансовим становищем та відсутністю можливості сплатити судовий збір. Вказує, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.15 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.03.15 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на 1 рік, а саме: з 20.03.15 по 19.03.16. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.02.16 № 213 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіної М.А. на 2 роки до 19.03.18 включно. Враховуючи, що вказана інформація є публічною та розмішена на офіційних сайтах НБУ та ФГВФО, позивач вважає, що обставини щодо неплатоспроможності ПАТ «ВіЕйБі Банк» та важкого фінансового становища є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Також позивач просить суд при розгляді заяви врахувати положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19.06.01 у справі «Креуз проти Польщі».

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.10 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.13 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.01 вказано, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Правові засади справляння, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закон України "Про судовий збір" (в редакції чинній станом на час звернення з позовом за вих. від 16.01.18 № 08/712 до суду) визначено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (у відповідній редакції), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до 14 років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

З огляду на положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та предмет позову вбачається, що позивач не входить до переліку осіб, які мають право на відстрочення або розстрочення сплати судового збору в даному випадку.

Поряд з викладеним, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Положеннями частин 1-3 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» закріплено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частиною 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» закріплено, що оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом.

Відповідно до п. 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до витрат пов'язаних із здійсненням ліквідації, які проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

Разом з тим, позивачем не додано доказів відсутності коштів передбачених на сплату судового збору, зокрема і кошторису витрат, затверджених Фондом. У зв'язку із чим посилання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації та на скрутне фінансове становище банку не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача за вих. від 16.01.18 № 08/712 про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

Частиною 1 ст. 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно із ст. 4 Закон України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, яка становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до календарного відтиску штемпеля відповідного поштового відділення УДППЗ «Укрпошта» на поштовому конверті, позовна заява за вих. від 16.01.18 № 08/712 направлена на адресу господарського суду позивачем 23.01.18.

Таким чином, судовий збір має справлятись у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» від 07.12.17 № 2246-VIII, становить 1 762,00 грн.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру, то розмір судового збору відповідно до Законів України «Про судовий збір», «Про Державний бюджет на 2018 рік» повинен становити 60 954,77 грн. (4 063 651,09 грн. (ціна позову) х 1,5% = 60 954,77 грн.).

Частиною 3 ст. 174 ГПК України визначено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу.

Враховуючи, що позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам господарського процесуального кодексу України в частині надання доказів сплати судового збору в сумі 60 954,77 грн. та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву за вих. від 16.01.18 № 08/712 без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених у тексті цієї ухвали недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд роз'яснює, що якщо позивач не усуне вказані вище недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Керуючись п.10 ч. 3 ст. 162, ч. 1 ст. 164, ч.ч. 1-4 ст. 174 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви за вих. від 16.01.18 № 08/713 про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву за вих. від 16.01.18 № 08/712 залишити без руху.

3. Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не перевищує 10 днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

4. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.Л. Корсун