ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

31.01.2018м. Дніпро№ 904/356/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Євстигнеєва Н.М., розглянувши заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код 03342184) до Фізичної особи-підприємця Маврушкіна Сергія Миколайовича (500065, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплову енергію в розмірі 20 144,00 грн., пеню у розмірі 626,46 грн., збитки від інфляції у розмірі 2 499,67 грн., 3% річних у розмірі 637,76 грн. та судового збору в сумі 176,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2018 року до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Маврушкіна Сергія Миколайовича заборгованості за теплову енергію в розмірі 20 144,00 грн., пеню у розмірі 626,46 грн., збитки від інфляції у розмірі 2 499,67 грн., 3% річних у розмірі 637,76 грн. та судового збору в сумі 176,20 грн.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Заява обґрунтована наявністю заборгованості за договором №4511 від 17.11.2005 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару за період з 01.01.2016 по 30.11.2017. За порушення строків оплати, на підставі п.3.3 договору заявником нараховано пеню у розмірі 626,46 грн. за період з 15.02.2017 по 10.01.2017. На підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 3% річних у розмірі 637,76 грн. за період з 16.02.2016 по 10.01.2018 та збитки від інфляції у розмірі 2 499,67 грн. за період з березня 2016 по листопад 2017.

Розглянувши заяву та подані Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Пунктами 4 та 5 ч.2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як зазначено вище, заявник обґрунтовує виникнення заборгованості через несплату отриманої теплової енергії за договором №4511 від 17.11.2005 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Заявник просить стягнути з боржника заборгованість за період з 01.01.2016 по 30.11.2017 у розмірі 20 144,00 грн. При цьому зазначає, що заборгованість за січень 2016 року частково оплачена. Однак, доказів часткової оплати до заяви про видачу наказу не додає, що унеможливлює суд дослідити наявність такої оплати та у якому розмірі здійснено оплату.

Також до заяви не додано доказів постачання теплової енергії у кількості, зазначеній у рахунках-фактурах на оплату. Як вбачається із наданих рахунків-фактур боржнику кожного місяця поставлялася різна кількість теплової енергії (Гкал.), однак з доданих документів не вбачається чому поставлялася така кількість енергії та чи отримувалась вказана кількість енергії боржником.

Відповідно до п.2.1 договору облік теплової енергії здійснюється відповідно до приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

Заявником не надано ні документу з показами приладів обліку споживача, ні документу, який свідчить про визначення обліку теплової енергії розрахунковим способом за кожен місяць поставки.

Згідно з п. 3.1 договору оплата за відпущену теплову енергію здійснюється споживачем щомісячно, самостійно, в грошовій формі, та іншими формами розрахунку за погодженням сторін до 15 числа місяця наступного за розрахунковим.

Тобто, умовами договору сторони визначили, що боржник має самостійно оплатити отриману теплову енергію. Разом з цим, із наданих рахунків фактур вбачається, різна сума заборгованості, яка підлягає сплаті за відповідний місяць, тобто сума до сплати не є фіксованою, а отже боржник не може самостійно визначити, яка сума підлягає сплаті у відповідному місяці. Таким чином, рахунки-фактури мають направлятися боржнику, між тим, доказів направлення на адресу боржника рахунків-фактур до заяви не додано.

Відтак, заявником не додано до заяви про видачу судового наказу доказів часткової оплати; доказів постачання теплової енергії у кількості, зазначеній у рахунках-фактурах; доказів направлення на адресу споживача рахунків-фактур.

Отже, у суду відсутня можливість перевірити наявність заборгованості та розмір такої заборгованості, а відповідно і нарахування, які заявлені заявником до стягнення.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів (у даному випадку договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару), інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору (підтвердження поставки товару), а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відтак, заявлені вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

З викладеного слідує, що у зв'язку із ненаданням заявником відповідних документів, на які є посилання у заяві про видачу судового наказу та договорі, за яким виникла заборгованість, у даному випадку існує спір про право.

З урахуванням викладеного, оскільки вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, до заяви не додано відповідних доказів, якими обґрунтовано заяву, заява Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Маврушкіна Сергія Миколайовича заборгованості за теплову енергію в розмірі 20 144,00 грн., пеню у розмірі 626,46 грн., збитки від інфляції у розмірі 2 499,67 грн., 3% річних у розмірі 637,76 грн. та судового збору в сумі 176,20 грн. - задоволенню не підлягає.

Керуючись п.п.4,5 ч.2, п.4 ч.3 ст. 150, п.1 ч.1 ст. 152, ст. 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Комунальному підприємству теплових мереж "Криворіжтепломережа" в задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Маврушкіна Сергія Миколайовича заборгованості за теплову енергію в розмірі 20 144,00 грн., пеню у розмірі 626,46 грн., збитки від інфляції у розмірі 2 499,67 грн., 3% річних у розмірі 637,76 грн. та судового збору в сумі 176,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 31.01.2018 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Суддя Н.М. Євстигнеєва