ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018р. Справа №914/2104/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Державного підприємства „Рава-Руське лісове господарство (м. Рава-Руська, Жовківський район)

до відповідача: Приватного підприємства «Зелений гай» (с. Розвадів, Миколаївський район)

про: стягнення заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 84 839,50 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 22/08 від 15.01.2017 року.

від відповідача: не зявився

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Державного підприємства „Рава-Руське лісове господарство до Приватного підприємства «Зелений гай» про стягнення заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 84 839,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.10.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 26.10.2017 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.10.2017 року відкладено розгляд справи на 02.11.2017 року, у звязку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2017 року відкладено розгляд справи на 13.11.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.11.2017 року розгляд справи призначено на 28.11.2017 року, у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Пазичева В.М. у період з 09.11.2017 по 15.11.2017 р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.11.2017 року відкладено розгляд справи на 05.12.2017 року, у звязку із неявкою представників сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.12.2017 року відкладено розгляд справи на 14.12.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 року відкладено розгляд справи на 20.12.2017 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.12.2017 року підготовче засідання призначено на 18.01.2018 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.01.2018 року підготовче засідання відкладено на 29.01.2018 року, для надання доказів.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 18.10.2017 року, про відкладення розгляду справи від 26.10.2017 року, від 02.11.2017 року, від 16.11.2017 року, від 28.11.2017 року, від 05.12.2017 року, від 14.12.2017 року, від 20.12.2017 року, від 18.01.2018 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

26.10.2017 року за вх. № 36318/17 представник позивача подав клопотання.

20.11.2017 року за вх. № 39067/17 представник позивача подав клопотання.

20.11.2017 року за вх. № 39068/17 представник позивача подав пояснення.

28.11.2017 року за вх. № 4942/17 представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України.

Клопотання представника позивача від 28.11.2017 року за вх. № 4942/17 задоволено судом.

14.12.2017 року за вх. № 42848/17 представник позивача подав клопотання про відкладення.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 18.10.2017 року, про відкладення розгляду справи від 26.10.2017 року, від 02.11.2017 року, від 16.11.2017 року, від 28.11.2017 року, від 05.12.2017 року, від 14.12.2017 року, від 20.12.2017 року, від 18.01.2018 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення вх. № 1506/18, повернуте на адресу суду з відміткою про вручення адресату, що знаходиться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обовязковою.

02.11.2017 року за вх. № 37126/17 представник відповідача подав пояснення.

14.12.2017 року за вх. № 42830/17 представник відповідача подав пояснення.

20.12.2017 року за вх. № 43504/17 представник відповідача подав пояснення.

18.01.2018 року за вх. № 1817/18 представник відповідача подав доповнення до відзиву, в якому визнає повністю позовні вимоги.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 29.01.2018 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У позовній заяві позивач зазначає, що 12.03.2017 р. між ДП «Рава - Руське лісове господарство» (Продавець, (надалі Підприємство) та ПП «ЗЕЛЕНИЙ ГАЙ» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу необробленої деревини № РР/ЗГ/15/03.

Згідно п.1.1. Договору, за результатами проведення біржових торгів із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 2 кварталу 2017 р., який відбувся 13.03.2017 р. Продавець передає у власність на умовах ЕХW франко-проміжний, франко-верхній склад Продавця (надалі - товар) (лоти № 568), а Покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього ціну, відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Згідно п. 6.3. Договору, датою передачі товару Продавцем та прийому його Покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної.

Позивач виконав вищевказані умови Договору, що підтверджується товарно-транспортними накладними та актами надання послуг:

Серія ЛВА № 661482 від 04.04.2017 р., серія ЛВА № 661493 від 11.04.2017 р., серія ЛВА № 661501 від 21.04.2017 р., серія ЛВА № 661505 від 25.04.2017 р., Акт надання послуг № 134 від 29.04.2017 р., серія ЛВА № 661515 від 01.05.2017 р., серія ЛВА № 61518 від 01.05.2017 р., серія ЛВА № 661526 від 02.05.2017 р., серія ЛВБ № 481730 від 11.05.2017 р., Акт надання послуг № 185 від 31.05.2017 р.

Відповідно до умов Договору, відповідач прийняв товар, про що свідчать вищевказані документи.

Згідно п. 8.1. Договору, Покупець зобов'язаний здійснити оплату за кожну партію товару на протязі 5-ти діб з дати пред'явлення рахунку до сплати. Позивачем були пред'явлені рахунки - фактури до сплати.

Позивач зазначає, що неодноразово надсилав рахунки на оплату поставленого товару та листи з Актами навантаження. Проте відповідач здійснював оплату частково, що підтверджується платіжними дорученнями: № 689 від 20.03.2017 р., № 577 від 13.07.2017 р. У зв'язку з чим, позивачем було направлено відповідачу претензію вих. № 450/08 від 25.07.2017 р. з проханням оплатити суму заборгованості. Однак, враховуючи, що відповідач жодним чином не відреагував на висунуті вимоги, претензія була надіслана повторно № 509/08 від 29.08.2017 р. 19.09.2017 р. на адресу відповідача було повторно скеровано Лист про підписання Актів надання послуг та оплати заборгованості.

Станом на день подання позову кошти від відповідача не отримані, а заборгованість відповідача по поставленій продукції складає 84 839,50 грн. (вісімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять дев'ять грн. 50 коп.).

Згідно п 12.2. даного Договору, закінчення строку дії даного договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Такими діями відповідач порушив п.п. 7.1., 8.1., 9.1 Договору та вимогу ст. 526 ЦК України, яка вказує на те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а також п. 1 ст. 193 ГК України, яким регламентовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарський правовідносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору.

Відповідно до приписів ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника його обов'язку.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до норм цивільного законодавства України, між Сторонами виникли зобов'язальні правовідносини у результаті вчинення ними фактичних дій.

Згідно частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Дії сторін (передача продавцем товару покупцю за видатковими накладними, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивач просить, стягнути з Приватного підприємства «Зелений гай» (Львівська обл.., Миколаївський р-н., с. Розвадів, вул. Сагайдачного 72, ) на користь Державного підприємства „Рава-Руське лісове господарство (80316, Львівська обл., Жидачівський р-н., м. Рава-Руська, вул. В. Великого, 85, ) 84839 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять девять) грн. 50 коп. основного боргу. Стягнути з Приватного підприємства «Зелений гай» (Львівська обл.., Миколаївський р-н., с. Розвадів, вул. Сагайдачного 72, ) на користь Державного підприємства „Рава-Руське лісове господарство (80316, Львівська обл., Жидачівський р-н., м. Рава-Руська, вул. В. Великого, 85, ) 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

В поясненнях відповідач зазначає, що, як свідчить зміст позовної заяви, ціну позову обгрунтовано не тільки товарно-транспортними накладними, а й актами надання послуг № 134 від 29.04.2017 р. на суму 7 326,00 грн. та № 185 від 31.05.2017 р. на суму 7 246,50 грн.

Такі акти могли бути складені у разі поставки товару на умовах 5.2 Договору, де передбачено, що можлива поставка на умовах FСА (франко-склад) і у такому разі вартість завантаження продавцем (позивач) покупця (відповідач) стано витиме 60,00 грн. за 1 м3 товару.

Оскільки, поставка здійснена па умовах ЕХW (франко-проміжний), то позовні вимоги у сумі 14 572.,50 гри. (7 326,00 грн. + 7 246,50 грн.) не базуються нпа обставинах виконання Договору, тому є необґрунтованими.

18.01.2018 року за вх. № 1817/18 представник відповідача подав доповнення, в якому зазначає, що за результатами вжитих заходів в порядку позасудового врегулювання спору, відповідач визнає позовні вимоги повністю.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За умовами ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відтак, строк виконання грошового зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України, та не може ставитися в залежність від звернення кредитора до боржника з вимогою в порядку частини другої статті 530 ЦК України.

Загальні положення частини другої статті 530 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

В ході розгляду справи встановлено, що 12.03.2017 р. між ДП «Рава - Руське лісове господарство» (Продавець, (надалі Підприємство) та ПП «ЗЕЛЕНИЙ ГАЙ» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу необробленої деревини № РР/ЗГ/15/03.

Згідно п.1.1. Договору, за результатами проведення біржових торгів із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 2 кварталу 2017 р., який відбувся 13.03.2017 р. Продавець передає у власність на умовах ЕХW франко-проміжний, франко-верхній склад Продавця (надалі - товар) (лоти № 568), а Покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі.

Згідно п. 6.3. Договору, датою передачі товару Продавцем та прийому його Покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної.

Позивач виконав вищевказані умови Договору, що підтверджується товарно-транспортними накладними та актами надання послуг:

Серія ЛВА № 661482 від 04.04.2017 р., серія ЛВА № 661493 від 11.04.2017 р., серія ЛВА № 661501 від 21.04.2017 р., серія ЛВА № 661505 від 25.04.2017 р., Акт надання послуг № 134 від 29.04.2017 р., серія ЛВА № 661515 від 01.05.2017 р., серія ЛВА № 61518 від 01.05.2017 р., серія ЛВА № 661526 від 02.05.2017 р., серія ЛВБ № 481730 від 11.05.2017 р., Акт надання послуг № 185 від 31.05.2017 р.

18.01.2018 року за вх. № 1817/18 представник відповідача подав доповнення до відзиву, в якому визнає повністю позовні вимоги.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позов Державного підприємства „Рава-Руське лісове господарство до Приватного підприємства «Зелений гай» про стягнення заборгованості за поставлену продукцію у розмірі 84 839,50 грн. є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 11836 від 06.10.2017 року на суму 1600,00 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Зелений гай» (Львівська обл.., Миколаївський р-н., с. Розвадів, вул. Сагайдачного 72, ) на користь Державного підприємства „Рава-Руське лісове господарство (80316, Львівська обл., Жидачівський р-н., м. Рава-Руська, вул. В. Великого, 85, ) 84839 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот тридцять девять) грн. 50 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Зелений гай» (Львівська обл.., Миколаївський р-н., с. Розвадів, вул. Сагайдачного 72, ) на користь Державного підприємства „Рава-Руське лісове господарство (80316, Львівська обл., Жидачівський р-н., м. Рава-Руська, вул. В. Великого, 85, ) 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

4. Накази видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.02.2018 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.