Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "24" січня 2018 р. Справа № 906/204/16

Господарський суд Житомирської області у складі судді Костриці О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.08.2017 вих. №23.1/539 та вих. №23.1/540 про забезпечення вимог кредитора у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся"

за участю учасників судового процесу:

-від заявника: Чорний І.В. довіреність №б/н від 29.12.2017

-від ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс": Ніколаєв Д.Ю. довіреність №б/н від 23.10.2017

- уповноважена особа учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся": Тітаренко О.О. - протокол №1 від 10.05.2017 загальних зборів учасників ТОВ "М'ясо Полісся"

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/204/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" (м. Житомир).

Частиною ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017 господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ГПК України).

Відповідно до п.п. 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Згідно п.п. 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Також, у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до Закону про банкрутство.

З огляду на вищевикладене, розгляд вищезазначених заяв по справі №906/204/16 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся", здійснюватиметься судом з урахуванням змін, внесених до законодавчих актів, зазначених вище.

Ухвалою суду від 05.01.2018 було прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.06.2015, зобов'язання приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу від 17.06.2015, зобов'язання приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до розгляду в межах справи №906/204/16 про банкрутство ТОВ "М'ясо Полісся", відкрито провадження з розгляду даних заяв та призначити до слухання у підготовчому судовому засіданні; об'єднано в одне провадження в межах справи №906/204/16 про банкрутство ТОВ "М'ясо Полісся" заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.06.2015, зобов'язання приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу від 17.06.2015, зобов'язання приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака В.Я. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалами суду від 05.01.2018 було прийнято та призначено до розгляду в засіданні суду заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.08.2017, вих. №23.1/540 та вих.№23.1/539 про забезпечення вимог кредитора у межах провадження у справі №906/204/16 про банкрутство ТОВ "М'ясо Полісся".

Ухвалою суду від 18.01.2018 було об'єднано в одне провадження в межах справи №906/204/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.08.2017 вих. №23.1/539 та вих. №23.1/540 про забезпечення вимог кредитора.

Як убачається із поданих заяв Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" просить накласти арешт та оголосити заборону на відчуження майна, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча компанія "ХОРС", а саме: майнового комплексу виробничих будівель загальною площею 3 231,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, місто Житомир, вулиця Баранова, №127, реалізованого за договором купівлі-продажу майнового комплексу, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча компанія "ХОРС" від 17.06.2015 посвідченого та зареєстрованого за реєстровим номером 6460, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., а також накласти арешт та оголосити заборону на відчуження майна, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча компанія "ХОРС", відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.06.2015, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча компанія "ХОРС", посвідчений та зареєстрований за реєстровим номером 6461, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я.

В підтвердження заявлених вимог Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" посилається на положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Господарського процесуального кодексу України.

Присутній в засіданні суду представник ПАТ "Дельта Банк" підтримав у повному обсязі заяви про забезпечення вимог кредитора.

Представник ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс" у судовому засіданні заперечив проти заяв ПАТ "Дельта Банк" про забезпечення вимог кредитора, з підстав викладених у відзивах (запереченнях) на заяви.

Уповноважена особа учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" підтримав позицію ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс". Крім того, заявив усне клопотання про долучення до матеріалів по заявах документів про оцінку майна, яке було відчужено ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс".

Представник ПАТ "Дельта Банк" присутній в засіданні суду заперечив проти долучення до матеріалів по заявах документів про оцінку майна, яке було відчужено ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс".

Суд розглянувши вищезазначене клопотання уповноваженої особи учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" прийшов до висновку відмовити в його задоволенні, як необгрунтоване.

Розглянувши матеріали по заявах, заслухавши учасників судового процесу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Частиною ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

За змістом зазначеної норм, заходи до забезпечення вимог кредиторів в контексті нерухомого майна можливо застосовувати виключно стосовно майна, яке належить боржнику по справі - Товариству з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся".

В той же, час як убачається з матеріалів нерухоме майно, яке було предметом спірного договору купівлі-продажу, вибуло з власності боржника. Право власності на спірне майно зареєстровано на праві власності за стороною оспорюваного правочину.

За таких обставин, спірне майно боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" не належить.

З підстав викладеного суд дійшов висновку про неможливість застосування заходів забезпечення вимог кредиторів, передбачених ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" по відношенню до майна, яке боржнику не належить.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову (вимог кредитора).

За приписами ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування необхідності вжиття зазначеного в заявах заходу забезпечення вимог кредиторів ПАТ "Дельта Банк" зазначає, що існує реальна загроза відчуження майна власником (покупцем) - Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча компанія "ХОРС" майнового комплексу виробничих будівель загальною площею 3231,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,9349 га, які знаходяться за адресою: Житомирська область, м.Житомир, вул.Баранова, 127, що призведе до реальної втрати майна боржника і порушення прав кредитора Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Натомість, всупереч вищевикладеному, банком не подано жодного належного доказу, який би підтверджував реальну загрозу відчуження спірного майна власником ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс", а наведені ним обґрунтування є лише припущеннями, які не підтвердженні належними доказами, відтак не можуть бути розцінені судом як належний та допустимий доказ в контексті ст.ст. 73, 74 ГПК України для застосування заходів забезпечення позову (вимог кредитора).

Отже, всупереч вимогам Господарського процесуального кодексу України, банком не доведено наявності обставин, з якими Господарський процесуальний кодекс України пов'язує можливість вжиття заходів до забезпечення позову (вимог кредитора) у вигляді накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна.

Крім того, як убачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта станом на 02.01.2018, 15.01.2018 та 24.01.2018 (а.с.120-124, 181-186 том 14), з 17.09.2017 майновий комплекс виробничих будівель загальною площею 3231,9 кв.м. та земельна ділянка площею 0,9349 га, які знаходяться за адресою: Житомирська область, м.Житомир, вул.Баранова, 127, згідно договору іпотеки, серія та номер: 626, виданий 15.09.2017 перебувають в іпотеці, іпотекодержателем за яким є Публічне акціонерне товариство "Банк 3/4", при цьому, строк виконання основного зобов'язання - 14.08.2018 року.

В силу приписів Закону України "Про іпотеку" передача нерухомого майна в іпотеку є окремим способом забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку", іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ст. 4. Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, з вказаних правових норм убачається, що з моменту державної реєстрації іпотеки у Публічного акціонерного товариства "Банк 3/4" виник пріоритет права як іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Наведене вище також свідчить про відсутність можливості вільного, самостійного розпорядження (відчуження) Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс" спірного майна, тоді як, накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна, що перебуває в іпотеці, порушить законне право Публічного акціонерного товариства "Банк 3/4" на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс" кредитних зобов'язань.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку в задоволенні заяв Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.08.2017 вих. №23.1/539 та вих. №23.1/540 про забезпечення вимог кредитора, відмовити.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяв Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.08.2017 вих. №23.1/539 та вих. №23.1/540 про забезпечення вимог кредитора.

Ухвала господарського суду набирає законної сили 24.01.2018.

Ухвала господарського суду може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі: http://court.gov.ua/fair/sud5007/

Повний текст ухвали складено та підписано 25.01.2018.

Суддя Костриця О.О.