ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2018 р.Справа № 922/3243/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", м. Київ
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" в о. філії "П'ятихатське ДЕП", м. Харків
про стягнення 123 229,57 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 27 від 03.01.2018 року;

ОСОБА_3, довіреність № 44 від 10.01.2018 року;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" в о. філії "П'ятихатське ДЕП" (відповідач) про стягнення страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в розмірі 133 229,57 грн. Позовні вимоги вмотивовано тим, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 108/13-Т/Ц2, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України.

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 848,45 грн.

Ухвалою суду від 16 січня 2018 року суд закрив підготовче провадження по справі № 922/3243/17 та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 22 січня 2018 року.

Відповідач 22.01.2018 року надав до суду заперечення на клопотання ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про витребування доказів, яке було досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 22 січня 2018 року не з'явився, додаткових заяв, клопотань та документів в обгрунтування своєї правової позиції не надав. Про час, дату та місце розгляду справи представник позивача повідомлений телефонограмою від 19 січня 2018 року.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву, наданому до суду 16 січня 2018 року, проти позову заперечує, посилаючись на відсутність вини посадової особи ДП "Хмельницький облавтодор" ВАТ "ДАК "ОСОБА_1 дороги України" у заподіянні шкоди в результаті ДТП.

Так, відповідач зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №120457 складено безпідставно. Згідно розділу 3 стандарту (примітка) був обстежений стан покриття ділянки дороги Київ - Харків - Довжанський 20 лютого 2017 року на км 447- км 448, актом обстеження зафіксована ямковість. Згідно розділу З ДСТУ 3587-97 встановлені 21.02.2017 р. попереджувальні дорожні знаки 1.12 (ямковість) з табличкою 7.2.1 (зона дії) на км 450+400, 449+600 - праворуч і 447+000- ліворуч. Інформація зафіксована в журналі установки тимчасових попереджувальних дорожніх знаків. Факт встановлення знаків узгоджено з поліцією.

Таким чином, ОСОБА_4 дотримані всі вимоги стандарту: своєчасно обстежено стан покриття, в місці відхилення від вимог стандарту встановлені попереджувальні дорожні знаки.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач неодноразово звертався до суду із клопотаннями про розгляд справи за відсутності його представника, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представника ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, відповідно до яких відповідач проти позову заперечував, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

10 вересня 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" та ТОВ "Український лізинговий фонд" було укладено генеральний договір № 108/13-Т/Ц2 добровільного страхування наземного транспорту, згідно умов якого ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Як вбачається із довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 083984 (том 1, арк. с. 30-31), 24 лютого 2017 року о 23:55 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю легкового автомобіля марки MERSEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2, що належить ТОВ "Український лізинговий фонд", під керуванням ОСОБА_5; місце скоєння: А/дорога М-03 - Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов-на-Дону), 447 км 20 м.

27 лютого 2017 року гр. ОСОБА_5 звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (том 1, арк.с. 53), а саме пошкодження автомобіля марки MERSEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_2 в результаті ДТП.

Умовами договору № 108/13-Т/Ц2 добровільного страхування наземного транспорту передбачено можливість визначення страхового відшкодування на підставі рахунку - фактури підприємства, що надає послуги з ремонту транспортних засобів, за умови перерахування коштів безпосередньо на підприємство.

На підставі заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку вх. № 7/к від 27.02.2017 року та акту виконаних робіт № 53237 від 22.03.2017 року (ТОВ "АД "Соллі-Плюс") ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" було складено розрахунок страхового відшкодування (том 1, арк.с. 17) та страховий акт № 006.00182917-1 від 29.03.2017 року (том 1, арк.с. 19), відповідно якого виплату має бути здійснено в розмірі 99 409,74 грн. (109 409,74 грн. - 10 000,00 грн. безумовна франшиза).

Також на підставі заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку вх. № 7/к від 27.02.2017 року та рахунку-фактури № НОМЕР_3 від 23.05.2017 року (ПрАТ "УАК", філія "ОСОБА_1 центр Київ") ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" було складено розрахунок страхового відшкодування (том 1, арк.с. 18) та страховий акт № 006.00182917-2 від 26.05.2017 року (том 1, арк.с. 20), відповідно якого виплату має бути здійснено в розмірі 23 819,83 грн.

Як встановлено судом, на виконання своїх договірних зобов'язань ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" було здійснено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 132 229,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 278 від 30 березня 2017 року на суму 99 409,74 грн. (одержувач: Соллі-Плюс ОСОБА_1 ТОВ) та платіжним дорученням № 76472 від 29 травня 2017 року на суму 23 819,83 грн. (отримувач: УАК філія ОСОБА_1 центр Київ).

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року було встановлено, що начальник ДРП № 3 ОСОБА_4, як посадова особа, відповідальна за експлуатаційний стан автодороги не вжив заходів щодо ліквідації ями на проїжджій частині, в результаті чого 24 лютого 2017 року о 23 годині 55 хвилин на 459 км автодороги "Київ - Харків - Довжанський" відбулася ДТП за участі автомобіля Мерседес, державний реєстраційний номер НОМЕР_4.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив правопорушення передбачене ч.4 ст.140 КУпАП України - неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів (том 1, арк.с. 21).

Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року скасувати в повному обсязі та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року у справі №635/2563/17 постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП було скасовано, а провадження по справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Обґрунтовуючи своє право на звернення з даним позовом до відповідача, позивач посилається на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" в о. філії "П'ятихатське ДЕП", а саме: начальник ОСОБА_4, як посадова особа, відповідальна за експлуатаційний стан автодороги не вжив заходів щодо ліквідації ями на проїжджій частині, в результаті чого 24 лютого 2017 року о 23-55 год. відбулася ДТП за участі автомобіля Мерседес (АА41590Е) та завдання матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", яка узгоджується з положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини.

Положеннями ст. 7 Закону України "Про автомобільні дороги" закріплено, що автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про автомобільні дороги" орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування; санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення.

ОСОБА_1 дорога М-03 Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов-на-Дону) протяжністю 856,1 км. включена до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. № 712, належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор).

Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України" є підпорядкованим державі в особі Укравтодору підприємством, до сфери діяльності якого входить виконання робіт з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг, мостів, інших споруд; виконує роботи на замовлення Укравтодору на дорогах загального користування державного та місцевого значення (поза межами населених пунктів).

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" також передбачено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженець м. Ізюм Харківської області, громадянин України, працює на посаді начальника ДРП № 3 ФП "П'ятихатське ДЕП" міста Люботин.

Апеляційний суд Харківської області, скасовуючи постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП, зазначив таке.

Суд першої інстанції встановив, що начальник ДРП № 3 ОСОБА_4, як посадова особа, відповідальна за експлуатаційний стан автодороги не вжив заходів щодо ліквідації ями на проїжджій частині, в результаті чого 24 лютого 2017 року о 23-55 год. на 459 км. автодороги "Київ - Харків - Довжанський" відбулася ДТП за участі автомобіля Мерседес. Державний реєстраційний номер НОМЕР_4.

Крім того, посилаючись на дані протоколу про адміністративне правопорушення АП2 № 120457, зазначив, що незважаючи на відмову надання пояснень та підпису протоколу винуватість ОСОБА_4 крім цього ще підтверджується даними схем ДТП, яка сталася 24 лютого 2017 року о 23-55 год. на 447 км + 20 м автодороги "Київ - Харків - Довжанський", даними акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги "Київ - Харків - Довжанський" (на 447 км + 20 м).

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_4 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП незважаючи на вищезазначені розбіжності в матеріалах справи.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення старого, вже не діючого зразка, який не відповідає додатку № 1 до інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395.

Частиною першою ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положення частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, суд бере до уваги, що вищезазначені докази (протокол про адміністративне правопорушення; схеми ДТП, яка сталася 24 лютого 2017 року) та обставини вже були предметом дослідження в рамках адміністративної справи №635/2563/17, за результатами розгляду якої Апеляційним судом Харківської області винесено відповідну постанову.

Разом з тим, належними, в розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Суд зазначає, що за змістом статті 1166 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв'язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправності поведінки відповідача, розміру завданих збитків та причинно-наслідкового зв'язку між порушенням та шкодою. Натомість відповідач може бути звільнений від відповідальності, якщо доведе відсутність своєї вини у заподіяній шкоді.

Аналізуючи приписи чинного законодавства, якими визначені правові підстави для відшкодування майнової шкоди, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи не міститься достатніх даних щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем робіт з ремонту і утримання автомобільної дороги "Київ - Харків - Довжанський" а саме, щодо протиправної поведінки останнього і причинного зв'язку між його діями (бездіяльністю) та спричинення матеріальної шкоди, що, на думку суду, виключає цивільну відповідальність Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_1 дороги України".

Отже, за висновком суду, позивачем належними засобами доказування не доведено суду причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та внаслідок цього отриманою позивачем шкодою; не доведено, також вину відповідача у спричинені шкоди, а відтак у суду відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 123 229,57 грн., які були виплачені позивачем в якості страхового відшкодування на користь страхувальника транспортного засобу, за участю якого сталася ДТП.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про відшкодування шкоди не підлягають задоволенню судом за недоведеністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, судовий збір в розмірі 1 848,50 грн. залишається за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1-5 20, 73-80, 86, 123, ч. 1 ст. 129, ст.ст. 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 30.01.2018 р.

Суддя ОСОБА_6