Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року

м. Київ

справа № 926/2154/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Вронської Г.О.,

суддів: Баранця О.М., Студенця В.І.,

за участю помічника судді Саєнка О.Г. (за дорученням головуючого судді),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Чернівці

на рішення Господарського суду Чернівецької області

у складі судді Миронюк С.О.

від 25.05.2017 та

на постанову Львівського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Марко Р.І., Галушко Н.А., Желік М.Б.,

від 13.09.2017

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНДВЕСТ ЛТД"

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Чернівці

про визнання поруки припиненою

за участю представників учасників справи:

позивача: не з'явився,

відповідача: Родіонов О.П.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 28 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНДВЕСТ ЛТД" подало позовну заяву про визнання припиненою поруки, яка виникла з договору поруки №71115Р4 від 03.06.2015, укладеного між позивачем та відповідачем.

2. Позовна заява мотивована тим, що відповідач 29 грудня 2015 року звернувся з вимогою про дострокове погашення кредиту протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї вимоги, змінивши строк виконання основного зобов'язання на 15 січня 2016 року, однак протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимогу до поручителя, що є підставою для припинення поруки відповідно до положень частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2017 позов задоволено, визнано припиненою поруку за договором №71115Р4 від 03.06.2015, укладеним між позивачем та відповідачем.

4. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 рішення суду першої інстанції залишено без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

5. Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що відповідач звернувся з позовом до позивача після закінчення шестимісячного строку, протягом якого кредитор мав право пред'явити вимогу до поручителя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. 4 жовтня 2017 року відповідач подав касаційну скаргу, в якій заявив вимоги про скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, а також прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

7. 11 грудня 2017 року позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відхилити касаційну скаргу відповідача, а судові рішення у справі залишити без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

8. Між відповідачем (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАЛС ЛТД" (Позичальник) укладена Генеральна кредитна угода №71113N2 від 08.04.2013 (далі - Генеральна кредитна угода). Згідно з умовами цієї угоди Банк здійснює із Позичальником кредитні операції в межах ліміту 9525000,00 грн., на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів.

9. У пункті 4.3 Генеральної кредитної угоди встановлений термін користування кредитом до 07 квітня 2018 року.

10. У межах Генеральної кредитної угоди укладено дев'ять кредитних договорів: №71113К4 від 08.04.2013, №71113К5 від 08.04.2013, №71113К6 від 11.04.2013, №71113К7 від 21.05.2013, №71113К12 від 13.09.2013, №71113К15 від 26.12.2013, №71114К8 від 27.06.2014, №71114К9 від 01.07.2014 та №71114К10 від 15.09.2014 (далі - Кредитні договори), на підставі яких Банк надав, а Позичальник прийняв кредит та мав сплатити відсотки за його користування на умовах, визначених Кредитними договорами.

11. У забезпечення виконання Генеральної кредитної угоди відповідач (Кредитор) та позивач (Поручитель) уклали договір поруки №71115Р4 від 03.06.2015 (далі - Договір поруки). За умовами цього договору позивач зобов'язався перед відповідачем солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником основного зобов'язання.

12. Пунктом 7.4 Договору поруки встановлено, що він діє до повного виконання основного зобов'язання.

13. Згідно з пунктом 4.1.3 Договору поруки кредитор має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання поручителем та/або позичальником у випадку, якщо протягом 20 робочих днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення кредитора про факт невиконання та/або неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитною угодою та/або поручителем за цим договором, вони не будуть виконані.

14. Позичальник порушив умови Кредитних договорів у частині сплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим 03 червня 2015 року і 06 жовтня 2015 року сторони провели реструктуризацію заборгованості шляхом підписання додаткових договорів. Однак за періоди проведення реструктуризації з 03.06.2015 до 05.10.2015 і з 06.10.2015 до 13.07.2016 позичальник не здійснював погашення тіла кредиту, а лише сплатив відсотки у розмірах 200,00 грн. і 200,00 грн.

15. Пунктом 4.1.2 Договору поруки передбачено право банку на договірне списання з рахунку клієнта на користь банку. На підставі цього пункту договору відповідач здійснив договірне списання грошових коштів з поточного рахунку позивача, відкритого в АТ "Укрексімбанк" для сплати прострочених платежів за кредитами ТОВ "ГАЛС ЛТД": 30.11.2015 у розмірі 171686,55 грн., 17.12.2015 у розмірі 50575,50 грн., 11.01.2016 у розмірі 1819,09 доларів США, 12.01.2016 у розмірі 105665,96 грн.

16. На підставі пункту 6.3.2 Генеральної кредитної угоди відповідач звернувся до Позичальника (ТОВ "ГАЛС ЛТД") та позивача з вимогою №071-18 від 29.12.2015 про дострокове погашення всієї заборгованості в сумі 9893496,55 грн. та 70683,58 доларів США за Генеральною кредитною угодою протягом 10 календарних днів з дня отримання даної вимоги.

17. Вимога отримана Позичальником 5 січня 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

18. Відповідач звернувся до суду з позовом до Поручителя 19 липня 2016 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

19. Касаційна скарга відповідача мотивована тим, що лише у випадку невиконання зобов'язань позичальником протягом 20 днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення кредитора та невиконання зобов'язань поручителем протягом 20 робочих днів з моменту отримання ним письмового повідомлення кредитора у банку виникло право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання поручителем. За доводами скаржника, перебіг передбаченого частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України закінчився 01 серпня 2016 року, а Банк пред'явив позови про стягнення заборгованості солідарно з Позичальника та поручителів до вказаної дати.

20. Відзив позивача мотивований посиланням на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України: від 23.03.2012, від 17.09.2014 у справі №6-53цс14, від 02.09.2015 у справі №6-1077цс15, від 09.09.2015 у справі №6-9333цс-15, від 27.01.2016 у справі №6-990цс15, від 07.09.2016 у справі №6-691цс16. Також позивач зазначає, що вимога про дострокове погашення кредиту надіслана на адресу Позичальника - ТОВ "ГАЛС ЛТД", якому надано строк для дострокового виконання зобов'язання у розмірі 10 календарних днів, у зв'язку з чим відповідач безпідставно обраховує відповідний строк у робочих днях. Крім того, відповідач повідомляє про відмову Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у відкритті касаційного провадження у справі №725/161/17 про визнання припиненою поруки, що виникла з договору поруки №71113Р3 від 08.04.2013.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

21. Цивільний кодекс України

Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права…

7) припинення правовідношення.

Стаття 256. Поняття позовної давності

1. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 261. Початок перебігу позовної давності

1. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Стаття 509. Поняття зобов'язання та підстави його виникнення

1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини…

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання

1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629. Обов'язковість договору

1. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 3. Загальні засади цивільного законодавства

1. Загальними засадами цивільного законодавства є:…

3) свобода договору;

Стаття 6. Акти цивільного законодавства і договір

1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 627. Свобода договору

1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628. Зміст договору

1. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

2. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 546. Види забезпечення виконання зобов'язання

1. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 553. Договір поруки

1. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

2. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Стаття 559 Припинення поруки

4. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 251. Поняття строку та терміну

1. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

2. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Стаття 252. Визначення строку та терміну

1. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

2. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Стаття 253. Початок перебігу строку

1. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Стаття 254. Закінчення строку

3. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

22. Верховний Суд враховує, що згідно з встановленими судами першої та апеляційної обставинами у Договорі поруки передбачено його дію до повного виконання основного зобов'язання та не визначено строк, після якого порука припиняється. Разом з тим Генеральною кредитною угодою встановлений термін користування кредитом. Отже, до правовідносин за Договором поруки мають бути застосовані положення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України щодо припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

23. При цьому наявність у Договорі поруки умови щодо його дії до повного виконання основного зобов'язання не є підставою для висновку про встановлення строку припинення поруки в розумінні положень зазначеної правової норми, про що слушно зауважив позивач у відзиві на касаційну скаргу.

24. Водночас при вирішенні даного спору суди першої та апеляційної інстанцій виходили з правової позиції щодо обчислення передбаченого частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України строку для пред'явлення вимоги поручителю від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника. На зазначену правову позицію також посилається відповідач у своєму відзиві на касаційну скаргу.

25. При цьому суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції про те, що направивши 29 грудня 2015 року Позичальнику ТОВ "ГАЛС ЛТД" вимогу про дострокове повернення кредиту (яка отримана боржником 5 січня 2016 року), відповідач змінив строк виконання основного зобов'язання з 7 квітня 2018 року на 15 січня 2016 року, а відтак строк пред'явлення відповідачем вимоги до Поручителя закінчився 14 липня 2016 року.

26. Відповідач у касаційній скарзі заперечує проти наведеного висновку, посилаючись на пункт 4.1.3 Договору поруки. За доводами скаржника, відповідно до зазначеної умови договору лише у випадку невиконання зобов'язань Позичальником та Поручителем протягом 20 днів з моменту отримання поручителем письмового повідомлення кредитора у банку виникло право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання поручителем.

27. Водночас скаржник доводить, що надіславши відповідні вимоги, він використав право достроково вимагати стягнення з Позичальника і Поручителя заборгованості за Кредитними договорами та змінив строк виконання основного зобов'язання, зокрема, для Позичальника - протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги Кредитора про дострокове погашення, для Поручителя - протягом 20 днів з моменту отримання вимоги.

28. Під час розгляду справи суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на положення пункту 4.1.3 Договору поруки, зазначивши, що згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

29. Верховний Суд вважає посилання суду першої інстанції на зазначену правову норму недоречним, адже передбачений частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України строк не є строком захисту порушеного права кредитора, тобто строком позовної давності, визначеним у статті 256 Цивільного кодексу України. Водночас доводи відповідача щодо регулювання спірних правовідносин зазначеною умовою Договору поруки судом першої інстанції належним чином розглянуті не були.

30. Суд апеляційної інстанції також не надав належної правової оцінки зазначеним доводам відповідача та виходив при вирішенні спору виключно з обставин звернення банку з вимогою про дострокове погашення заборгованості до Позичальника та Поручителя відповідно до пункту 6.3.2 Генеральної кредитної угоди.

31. Виходячи з аналізу положень статей 3, 6, 11, 526, 627-629 Цивільного кодексу України, Верховний Суд зазначає, що відповідно до однієї з загальних засад цивільного судочинства - свободи договору - сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Зокрема, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає його загальним засадам, або містить елементи різних договорів (змішаний договір).

32. Разом з тим договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків і є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

33. Згідно з положеннями статей 546, 553 Цивільного кодексу України у їх системному взаємозв'язку порука має складну теоретичну природу, оскільки водночас є способом забезпечення виконання зобов'язань, а також і сама має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюються загальні положення Цивільного кодексу України про зобов'язання та договори.

34. На думку Верховного Суду, у правовідносинах за участю поручителя по суті існує два зобов'язання: основне, сторонами якого є кредитор і боржник, та забезпечувальне, сторонами якого є кредитор і поручитель. При цьому забезпечувальне зобов'язання є акцесорним по відношенню до основного зобов'язання, а його зміст в залежності від умов відповідного договору може не збігатися зі змістом основного зобов'язання.

35. З огляду на викладене Верховний Суд відхиляє доводи скаржника про встановлення для позичальника та поручителя різних строків виконання основного зобов'язання, адже строком (терміном) виконання основного зобов'язання є строк (термін), у який воно повинно бути виконано його сторонами, а основним є зобов'язання, яке існує саме між кредитором і позичальником. При цьому Верховний Суд вважає необхідним зауважити, що у частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України початок перебігу шестимісячного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя пов'язаний саме з днем настання строку виконання основного, а не забезпечувального зобов'язання.

36. Разом з тим Верховний Суд враховує, що договір поруки є двостороннім правочином, який укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем, та не передбачає виникнення, зміну чи припинення певних прав чи обов'язків боржника. Однак виходячи з принципу свободи договору, сторони не позбавлені права укласти відповідний договір за участю трьох суб'єктів - кредитора, поручителя і боржника, якому будуть притаманні ознаки змішаного договору, та врегулювати цим договором правовідносини між усіма його сторонами.

37. З встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин вбачається, що сторони у пункті 4.1.3 Договору поруки передбачили право кредитора вимагати дострокове виконання основного зобов'язання як Поручителем, так і Позичальником. Однак за змістом наведеної умови договору виникнення зазначеного права кредитора пов'язано з обставинами отримання Поручителем письмового повідомлення про факт невиконання та/або неналежного виконання Боржником зобов'язань за кредитною угодою, а також невиконання цих зобов'язань протягом 20 робочих днів з моменту отримання зазначеної вимоги.

38. Верховний Суд вважає, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій про зміну відповідачем строку виконання основного зобов'язання у зв'язку з направленням відповідної вимоги не заснований на встановленні обставин виникнення у відповідача права вимагати дострокове виконання основного зобов'язання з урахуванням положень зазначеної умови Договору поруки. Так, суди не встановили обставини надіслання відповідачем позивачу повідомлення про невиконання (неналежне виконання) Позичальником своїх зобов'язань, а також невиконання Позичальником або Поручителем своїх зобов'язань протягом 20 робочих днів з моменту отримання зазначеного повідомлення тощо.

39. При цьому суди першої та апеляційної інстанцій не обґрунтували наявність правових підстав для залишення поза увагою зазначеної умови Договору поруки при вирішенні даного спору. Зокрема, суди не надали правової оцінки положенням пункту 4.1.3 Договору поруки з урахуванням умов Генеральної кредитної угоди щодо дострокового повернення кредиту, а також складу сторін Договору поруки та наявності у них повноважень щодо погодження певних умов щодо зміни строку виконання основного зобов'язання.

40. На думку Верховного Суду, за відсутністю встановлення зазначених обставин висновок судів про зміну відповідачем строку виконання основного зобов'язання, закінчення строку пред'явлення вимоги до Поручителя, а відтак і про припинення поруки на підставі частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України є передчасним.

41. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні даного спору суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вимог статей 43, 47, 43, 84, 105 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент ухвалення відповідних судових рішень) щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Суди не дослідили усі зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Касаційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково.

43. Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

44. Під час нового розгляду справи судам слід належним чином дослідити умови Генеральної кредитної угоди щодо дострокового повернення кредиту та з їх урахуванням надати належну правову оцінку пункту 4.1.3 Договору поруки щодо права кредитора вимагати дострокового виконання основного зобов'язання поручителем та/або позичальником за відповідних умов.

45. Для правильного вирішення даного спору судам потрібно встановити обставини виникнення у відповідача права вимагати дострокового виконання основного зобов'язання з урахуванням умов договорів, укладених між Кредитором, Позичальником та Поручителем, а також обставин їх виконання сторонами.

46. Крім того Верховний Суд звертає увагу на необхідність розгляду питання щодо залучення до участі у даній справі Позичальника за Генеральною кредитною угодою, адже обставини щодо строку виконання основного зобов'язання, які повинні бути встановлені судами під час нового розгляду справи, можуть безпосередньо стосуватися його прав та обов'язків.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в м. Чернівці задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 25.05.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 у справі №926/2154/16 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець