Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/773/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

при секретарі: Малярчуку Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Ястреб В.І. - дов. № 383 від 11.07.2017

від відповідачів: не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (м. Київ)

до 1) Фізичної особи - підприємця Франчука Сергія Миколайовича (с.Вільнопілля Ружинського району Житомирської області)

2) Фізичної особи-підприємця Мірошниченка Олексія Миколайовича (м. Київ)

про стягнення 24127,53 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача-1 на його користь 23200,00 грн попередньої оплати за товар та 927,53 грн за користування чужими грошовими коштами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що товариство здійснило попередню оплату виставленого ФОП Франчуком С.М. рахунка-фактури від 01.04.2016 на суму 23 200,00 грн згідно з платіжним дорученням від тієї ж дати № 3210. За усною домовленістю ФОП Франчук С.М. повинен був передати товар у день здійснення попередньої оплати, але цього ним зроблено не було.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14.11.2016, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.02.2017, позов задоволено частково: з ФОП Франчука С.М. стягнуто на користь Товариства 23200,00 грн безпідставно отриманих коштів і 1 325,03 грн судового збору. В частині нарахування 927,53 грн за користування чужими грошовими коштами в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.07.2017 у справі №906/773/16 скасовано рішення господарського суду Житомирської області від 14.11.2016 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 в частинах, що стосуються розгляду позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати 23200,00 грн і розподілу судових витрат. Справу №906/773/16 направлено в цій частині на новий розгляд до господарського суду Житомирської області. Зазначено, що у такому розгляді суду необхідно врахувати викладені у постанові зауваження, здійснити процесуальні дії та встановити обставини, стосовно належного з'ясування наявності/відсутності правового зв'язку між учасниками судового процесу, зокрема Товариством і ФОП Мірошниченком О.М., дати цим обставинам і наявним у справі документам правову оцінку, яка перебувала б у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, та вирішити спір згідно із законом. За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Як встановлено судами при попередньому розгляді справи № 906/773/16, відповідач1, заперечуючи проти позову вказував, що з позивачем договору купівлі-продажу комп'ютерних крісел та стільців у спрощений спосіб ніколи не укладав та не мав такого наміру.

Пояснював, що рахунок на попередню оплату товару виставив позивачу на прохання Мірошниченка О.М. (відповідача2), який зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності, однак не має розрахункового рахунку в банку. Саме Мірошниченко О.М. проводив переговори з позивачем щодо поставки меблів.

Разом з тим, відповідач1 не заперечував, що 01.04.2016 на розрахунковий рахунок надійшли кошти від позивача в сумі 23200,00 грн, однак вказані кошти ним були зняті та передані ОСОБА_4, що підтверджує розпискою Мірошниченка О.М. (а.с. 54 т.1).

Крім того, відповідачем1 було додано до матеріалів справи розписку та пояснення Мірошниченка О.М., зі змісту яких вбачається, що відповідач2 одержав 01.04.2016 від Товариства через Франчука С.М. 23 200,00 грн "на виготовлення комп'ютерних стільців", і що в цій угоді Франчук С.М. "виступає в ролі посередника"; відповідач2 у квітні 2016 року уклав договір з Товариством на виготовлення стільців на суму 23 200,00 грн, які (кошти) одержав через розрахунковий рахунок "знайомого Франчука С.М." (а.с. 54, 55 т.1).

В свою чергу, позивач, не погоджуючись із запереченнями відповідача1, вказував, що позивач, отримавши від відповідача1 засобами електронного зв'язку рахунок-фактуру, свідоцтво про державну реєстрацію та платника єдиного податку, виданих на ім'я Франчука С.М., не допускав, що поточний рахунок відповідача у банківській установі та його документи як ФОП можуть бути використані іншою особою.

Так, постановою Вищого господарського суду України від 04.07.2017 у даній справі, зокрема, встановлено, що наявні у матеріалах справи розписка Мірошниченка О.М. від 10.10.2016 про отримання від Франчука С.М. коштів у сумі 23 200,00 грн та "пояснююча" від 25.07.2016 не можуть вважатися належними доказами існування правового зв'язку між Товариством та Мірошниченком О.М. Кошти, у сумі 23 200,00 грн, отримані Франчуком С.М. - 01.04.2016, а розписка та "пояснююча" складені Мірошниченком О.М. 10.10.2016 та 25.07.2016 відповідно, тобто після набуття Франчуком С.М. коштів, що може розцінюватися лише як намагання заміни боржника у зобов'язанні.

Також, касаційною інстанцією зауважено, що відсутність доказів отримання Товариством "пояснюючої" Мірошниченка О.М. від 25.07.2016 не позбавляє цей документ значення доказу зі справи.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи від 25.07.2017, справу №906/773/16 передано для розгляду судді Маріщенко Л.О.

Ухвалою суду від 25.07.2017 справу № 906/773/16 в частині стягнення суми попередньої оплати в розмірі 23200,00 грн і розподілу судових витрат прийнято до провадження судді Маріщенко Л.О. за правилами ГПК України, які були чинними до 15.12.2017.

Ухвалою господарського суду від 25.09.2017 у справі №906/773/16 залучено до участі у справі в якості іншого відповідача - Фізичну особу - підприємця Мірошниченка Олексія Миколайовича.

31.10.2017 представником позивача було подано заяву про зміну позовних вимог від 26.10.2017 №10125, згідно якої просив стягнути солідарно з відповідачів 23200,00 грн суми попередньої оплати за товар та 927,53 грн за користування чужими грошовими коштами, яка відповідно ст. 22 ГПК України була прийнята судом до розгляду.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 18.12.2017, відповідно до редакції ГПК України, яка набула чинності з 15.12.2017, розгляд справи №906/773/16 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви від 26.10.2017. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість (а.с. 35-36 т.2).

Відповідач-1 в судове засідання свого представника не направив. Заявою від 18.12.2017 просив суд розглядати справу без його участі, проти позовних вимог позивача заперечує повністю просить суд їх не задовольняти (а.с. 60 т.2).

Відповідач-2 відзив на позов не подав, в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про часі місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 79-82 т.2).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача2 своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

За таких обставин, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, відповідно п.2 ст.195 ГПК України, господарський суд вважає наявні у матеріалах справи документи достатніми для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.165 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача-2 не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (позивач) з метою покупки товару звернулося до фізичної особи-підприємця Франчука Сергія Миколайовича (відповідач1) за інформацією щодо наявності у останнього, як продавця, 12 комп'ютерних крісел та 8 комп'ютерних стільців. У відповідь на запит відповідач підтвердив наявність, найменування та ціну запитуваних товарів.

За даними позивача, 01.04.2016 останній в усному порядку звернувся до відповідача з проханням виставити рахунок на оплату 12 комп'ютерних крісел та 8 комп'ютерних стільців.

01.04.2016 відповідач засобами електронного зв'язку направив позивачу рахунок-фактуру № 0104/2 на оплату комп'ютерних крісел у кількості 12 штук та комп'ютерних стільців у кількості 8 штук на загальну вартість 23200,00 грн (а.с.10 т.1).

Після отримання вищевказаного рахунку, позивач в якості попередньої оплати 01.04.2016 сплатив виставлений відповідачем рахунок-фактуру від 01.04.2016 на загальну суму 23200,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3210 від 01.04.2016 (а.с. 16 т.1).

Позивач вважає, що між ПАТ "Страхова компанія "Україна" та відповідачем1, шляхом обміну листами та документами, виникли правовідносини купівлі-продажу, укладені у спрощений спосіб. При цьому договір купівлі продажу у спрощений спосіб укладений на умовах попередньої оплати.

Позивач зазначає, що відповідач за усною домовленістю повинен був передати обумовлений товар у день здійснення попередньої оплати, чого зроблено останнім не було.

Оскільки позивач втратив інтерес до виконання відповідачем зобов'язання щодо поставки обумовленого товару, на підставі ч.2 ст.693 ЦК України, 04.05.2016 звернувся до відповідача із вимогою за вих.№2825, в якій вимагав повернення перерахованих 01.04.2016 в якості попередньої оплати товару коштів в сумі 23200,00 грн (а.с. 17 т.1).

Дана вимога повернулась на адресу позивача без вручення, оскільки адресат "за зазначеною адресою не проживає". Однак, оскільки вимогу було направлено за місцем проживання ФОП Франчука С.М., що зазначено в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивач вважає, що відповідач отримав пред'явлену вимогу та мав виконати зобов'язання щодо повернення попередньої оплати в сумі 23200,00 грн - 11.05.2016 (після спливу семиденного строку від дня пред'явлення вимоги).

Однак, згідно пояснень відповідача1, 01.04.2016 на розрахунковий рахунок надійшли кошти від позивача в сумі 23200,00 грн, які були зняті та передані ОСОБА_5

Так, згідно розписки та пояснень Мірошниченка О.М. (відповідача2), останній одержав 01.04.2016 від позивача через Франчука С.М. 23200,00 грн "на виготовлення комп'ютерних стільців" і що в цій угоді Франчук С.М. "виступає в ролі посередника"; відповідач2 у квітні 2016 року уклав договір з позивачем на виготовлення стільців на суму 23200,00 грн, які (кошти) одержав через розрахунковий рахунок "знайомого Франчука С.М." (а.с. 54, 55 т.1).

Як зазначалося вище, у справі № 906/773/16 здійснюється новий розгляд позовних вимог ПАТ "СК "Країна" (з врахуванням заяви про зміну позовних вимог від 26.11.2017 № 10125) про солідарне стягнення суми попередньої оплати 23200,00 грн і розподілу судових витрат.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, надавши правову оцінку зібраним у справі доказам, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Як на доказ укладення договору купівлі-продажу між ПАТ "СК "Країна" та ФОП Франчуком С.М. в усній формі, позивач посилається на виставлений першим відповідачем рахунок-фактуру № 0104/2 від 01.04.2016 та платіжне доручення № 3210 від 01.04.2016 про сплату таких коштів.

Однак, господарський суд вважає твердження позивача хибними.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

З наявних в матеріалах справи розписки та пояснень Мірошниченка О.М. (відповідача2) вбачається, що саме останній уклав усний договір з позивачем на суму 23200,00 грн, які одержав через розрахунковий рахунок "знайомого Франчука С.М." (т.1 а.с. 54, 55).

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

Відповідно ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, враховуючи вимоги ст. 1212 ЦК України, господарський суд доходить висновку, що отримувачем коштів з попередньої оплати в сумі 23200,00 грн є другий відповідач - Мірошниченко О.М.

Другий відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів повернення попередньої оплати суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми попередньої оплати в розмірі 23200,00 грн підлягають стягненню з Мірошниченка Олексія Миколайовича. Відтак, відмовляє в задоволенні позову до Фізичної особи - підприємця Франчука Сергія Миколайовича в даній частині.

Судові витрати в сумі 1325,03 грн покладаються на другого відповідача.

Керуючись ст.123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову до Фізичної особи - підприємця Франчука Сергія Миколайовича в частині стягнення суми попередньої оплати в розмірі 23200,00 грн і судових витрат - відмовити.

2. Позов до Фізичної особи-підприємця Мірошниченка Олексія Миколайовича в частині стягнення попередньої оплати в розмірі 23200,00 грн і судових витрат - задоволити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мірошниченка Олексія Миколайовича (02160, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків,29-А, ) 23200,00 грн безпідставно отриманих коштів та 1325,03 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.01.18

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2-4 - сторонам (рек. з повід.)