ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.2018 Справа № 905/2679/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м. Лиман

про стягнення 3130,99грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця", м. Лиман про стягнення збитків у вигляді нестачі в розмірі 3130,99грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вагони №65296808, №60427473 з вантажем на станцію Авдіївка Донецької залізниці прибули з недостачею, яка підтверджена складеними цією ж станцією комерційними актами №482803/155 від 27.05.2017, №482803/156 від 27.05.2017.

Ухвалою від 21.11.2017 господарського суду Донецької області порушено провадження по справі №905/2679/17.

05.12.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення від 30.11.2017 №2022/487, в яких останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надані належні докази вартості втраченого вантаж.

05.12.2017 на електронну адресу суду та 12.12.17 на адресу суду від позивача надійшло клопотання №11/04/673 від 05.12.2017 про відкладення розгляду справи. Клопотання судом задоволено.

13.12.2017 від позивача надійшло клопотання №11/04/683 від 12.12.2017, в якому просив суд долучити до матеріалів справи докази оплати за вантаж.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" внесено зміни, зокрема, до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017.

Згідно п.9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 20.12.2017 справу суд ухвалив розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи зі стадії відкриття.

Відповідач в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

25.05.2017 зі станції Миколаївка-Донецька Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (вантажовідправник) відправлено ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (вантажоодержувач) згідно накладної №45161726 вантаж навал, вугілля кам'яне.

При оформленні залізничної накладної №45161726 від 25.05.2017 у вагоні №65296808 відповідачем вказано масу вантажу 68250кг, тара 23100кг; у вагоні №60427473 відповідачем вказано масу вантажу 69300кг, тара 24000кг.

Як свідчить розділ 26 вищевказаних накладних, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах.

Правильність внесених відомостей до вищезазначених накладних підтвердив своїм підписом представник відправника.

26.05.2017 вагон №65296808 прибув на станцію Покровськ Донецької залізниці (попутна станція). Так, на вказаній станції складений акт загальної форми №46798 від 26.05.2017 та здійснено комісійне переважування вагону на справних 100-т електронних вагах вантажоотримувача, повірених 06.04.2017, за результатами якого був складений комерційний акт №482803/155 від 27.05.2017, оригінал якого наявний в матеріалах справи.

Згідно до комерційного акту №482803/155 від 27.05.2017, за документом зазначена вага: нетто 68250 кг, тара 23100кг. При переваженні виявилось: брутто 90500кг, нетто 67400кг, тара 23100кг, що менше ваги у накладній на 850кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка та двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Вантаження у вагоні нижче рівня бортів на 10см, вкатана, маркірована повздовжніми борознами по всій довжині вагону. В вагоні над 1 люком є поглиблення 150см х 280см х 40см, маркування порушено.

Комерційний акт з боку залізниці підписано належними особами.

Таким чином, комерційним актом №482803/155 від 27.05.2017 встановлено, що недостача у вагоні №65296808 складає 850кг.

26.05.2017 вагон №60427473 прибув на станцію Покровськ Донецької залізниці (попутна станція). Так, на вказаній станції складений акт загальної форми №46796 від 26.05.2017 та здійснено комісійне переважування вагону на справних 100-т електронних вагах вантажоотримувача, повірених 06.04.2017, за результатами якого був складений комерційний акт №482803/156 від 27.05.2017, оригінал якого наявний в матеріалах справи.

Згідно до комерційного акту №482803/156 від 27.05.2017, за документом зазначена вага: нетто 69300 кг, тара 24000кг. При переваженні виявилось: брутто 90750кг, нетто 66750кг, тара 24000кг, що менше ваги у накладній на 2550кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка та двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Вантаження у вагоні на рівні бортів, вкатана, маркірована повздовжніми борознами по всій довжині вагону. В вагоні над 1,7 люками є поглиблення 150см х 280см х 40см-50см, маркування порушена.

Комерційний акт з боку залізниці підписано належними особами.

Таким чином, комерційним актом №482803/156 від 27.05.2017 встановлено, що недостача у вагоні №60427473 складає 2550кг.

Позивач вважає, що недостача вантажу в спірних вагонах виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути з відповідача збитки у вигляді нестачі у розмірі 3130,99грн. (розрахунок вартості недостачі вантажу зроблено із врахуванням норми недостачі у розмірі 1% маси нетто вантажу).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно п.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст.23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем на підставі довідки №1/4736 від 29.09.2017 ПАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (вантажовідправника за вищезазначеною накладною), підписана директором філіалу та головним бухгалтером, з якої вбачається, що вартість 1 тони вугільної продукції за накладною №45161726 від 25.05.2017 складає 1542,36грн. з ПДВ.

З огляду на таке, суд приймає вищевказану довідку як документ відправника, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази оплати позивачем вантажу.

Отже твердження відповідача про відсутність доказів вартості товару втраченого товару та доказів оплати рахунків спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як встановлено судом, розрахунок вартості недостачі вантажу здійснений позивачем з урахуванням норми природної втрати 1 % маси нетто вантажу.

У графі 20 залізничної накладної №45161726 від 25.05.2017 найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж навал, вугілля кам'яне, марки г газовий, О-200.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для мінерального палива становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача збитків, які виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 3130,99грн.

Суд зробив розрахунок збитків у вигляді нестачі та встановив, що:

1) За розрахунком суду нестача у вагоні №65296808 склала 258,35 грн.:

68250 кг Х 1% = 682,5 кг; 850 кг 682,5 кг = 167,5 кг; 167,5 кг х 1542,36/1000 = 258,35грн. з ПДВ, де:

68250 кг - маса нетто у вагоні №65296808,

850 кг - розмір недостачі за комерційним актом №482803/155 від 27.05.2017,

682,5 кг - норма природної втрати,

1542,36 грн. - вартість 1 т спірного вантажу з ПДВ.

2) За розрахунком суду нестача у вагоні №60427473 склала 2864,16 грн.:

69300 кг Х 1% = 693 кг; 2550 кг 693 кг = 1857 кг; 1857 кг х 1542,36/1000 = 2864,16грн. з ПДВ, де:

69300 кг - маса нетто у вагоні №60427473,

2550 кг - розмір недостачі за комерційним актом №482803/156 від 27.05.2017,

693 кг - норма природної втрати,

1542,36 грн. - вартість 1 т спірного вантажу з ПДВ.

Суд встановив, що при сумарному підсумку нестачі за вищезазначеними накладними сума нестачі склала 3122,51грн., тоді як позивачем заявлено до стягнення 3130,99грн.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця про збитків у вигляді нестачі є обґрунтованими та такими, що підлягають частково задоволенню в сумі 3122,51грн.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман про збитків у вигляді нестачі у розмірі 3130,99грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця (84440, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) збитки у вигляді нестачі в розмірі 3122,51грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1595,67грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 01.02.2018.

Суддя Г.Є. Курило