УХВАЛА

м. Київ

05.02.2018Справа № 910/1101/18

За позовомПриватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл"
до1. Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні:
позивачаТовариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
відповідачівприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни
провизнання недійсними електронних торгів з продажу лоту №F11GL637, проведених 04.01.2018
Суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

без повідомлення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Сільпо Рітейл" звернулось до господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" про визнання недійсними електронних торгів з продажу лоту №F11GL637, проведених 04.01.2018, відповідно якої просить:

- визнати недійсним проведений електронний аукціон 04.01.2018 з продажу лоту №F11GL637, предметом якого було право вимоги за кредитним договором №584 від 05.12.2007, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд", в забезпечення якого між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" укладено договір іпотеки приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, 23;

- визнати недійсним протокол електронного аукціону №UA-EA-2017-12-08-000195-b від 04.01.2018 з реалізації лоту №F11GL637, предметом якого було право вимоги за кредитним договором №584 від 05.12.2007, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд", в забезпечення якого між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" укладено договір іпотеки приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, 23;

- визнати недійсним договір №123/К про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 23.01.2018, укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" за результатом відкритих торгів (аукціону) оформлених протоколом №UA-EA-2017-12-08-000195-b від 04.01.2018, предметом якого є право вимоги за кредитним договором №584 від 05.12.2007, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд", в забезпечення якого між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" укладено договір іпотеки приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, 23;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про заміну Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар", як іпотекодержателя, на підставі договору №123/К про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 23.01.2018, прийняте державним реєстратором: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підготовка та проведення електронного аукціону з продажу лоту №F11GL637, оформлений протоколом електронного аукціону №UA-EA-2017-12-08-000195-b від 04.01.2018, предметом якого було продаж права вимоги за кредитним договором №584 від 05.12.2007, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд", в забезпечення якого між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" укладено договір іпотеки приміщення магазину, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Григоренка, 23, були здійснені з порушенням положень чинного законодавства України, у зв'язку з чим позивач вказує на існування підстав для визнання такого аукціону та послідуючих угод недійсними.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/1101/18 та призначено її до розгляду.

02.02.2018 через відділ діловодства суду представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на нежитлові приміщення з №1 по №60 (групи приміщень №169) в літ. "А", загальною площею 2 228,90 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Григоренка, 23 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 63);

- заборони органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти реєстраційні дії та будь-які інші дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, та державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно: нежитлові приміщення з №1 по №60 (групи приміщень №169) в літ. "А", загальною площею 2 228,90 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Григоренка, 23 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 63), в тому числі за будь-якими договорами та іншими правочинами, стороною яких є ТОВ "Фінансова компанія "Авістар", внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачу в іпотеку, будь-яке інше обтяження та інше.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про необхідність її задоволення з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи звернення з даною заявою до суду позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день за наслідками проведення оскаржуваних в межах даного спору торгів за відповідачем 2 зареєстровані права іпотекодержателя належного йому майна, у зв'язку з чим захист його порушених прав та інтересів в межах даної справи може бути знівельовано внаслідок незаконного звернення стягнення відповідачем 2 на відповідне майно за час вирішення відповідного спору.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Як зазначено в п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Предметом спору у даній справі є оскарження позивачем, як власником нерухомого майна: нежитлові приміщення з №1 по №60 (групи приміщень №169) в літ. "А", загальною площею 2 228,90 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Григоренка, 23 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 63), що було передано в якості забезпечення виконання ТОВ "Фоззі-Фуд" взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №584 від 05.12.2017, результатів електронного аукціону з продажу лоту №F11GL637, оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2017-12-08-000195-b від 04.01.2018, за якими відповідачем 2 було набуто (придбано) прав вимоги до ТОВ "Фоззі-Фуд" по виконанню останнім взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №584 від 05.12.2017, в забезпечення яких згідно іпотечного договору від 16.11.2010 позивачем було передано належне йому майно.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що станом на момент звернення з відповідним позовом до суду відповідачем 2 було зареєстровано за собою, шляхом внесення змін до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право іпотекодержателя належного позивачу майна.

Отже, набуття відповідачем 2 прав кредитора за кредитним договором №584 від 05.12.2017 та реєстрація ним прав іпотекодержателя на передане в забезпечення виконання такого договору майна станом на сьогоднішній день свідчить про виникнення в останнього повноцінних правомочностей щодо розпорядження таким активом, в тому числі можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок повернення наданих за кредитним договором №584 від 05.12.2017 коштів.

Тобто, наявними в матеріалах справи документами підтверджується існування обставин можливості вчинення відповідачем 2 наведених дій, що у випадку задоволення позову нівелює мету звернення позивача з ним, адже зумовить уже необхідність з метою відновлення порушених прав власника на відповідне майно звертатися до набувачів такого майна за інших підстав.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу №1 до Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004 , де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв'язку між заявленими позивачем заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позивними вимогами, а також враховує, що вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність відповідача 2, а навпаки, у випадку задоволення позову, унеможливить понесення як останнім, так і позивачем можливих збитків внаслідок звернення стягнення на належне йому майно чи його подальше відчуження.

Вжиття наведених заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушень прав сторін на час вирішення спору в суді, в разі його задоволення - забезпечить можливість досягнення мети звернення з відповідним позовом до суду, захисту порушених прав та інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 5 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно та забороною суб'єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії щодо нього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл" про забезпечення позову задовольнити.

2. До набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва у даній справі:

2.1. накласти арешт на нежитлові приміщення з №1 по №60 (групи приміщень №169) в літ. "А", загальною площею 2 228,90 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Григоренка, 23 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 63);

2.2. заборони органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти реєстраційні дії та будь-які інші дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, та державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно: нежитлові приміщення з №1 по №60 (групи приміщень №169) в літ. "А", загальною площею 2 228,90 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Григоренка, 23 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 63), в тому числі за будь-якими договорами та іншими правочинами, стороною яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" (ідентифікаційний код 38904296), внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачу в іпотеку, будь-яке інше обтяження та інше.

3. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 05.02.2018, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 05.02.2021.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Приватне акціонерне товариство "Сільпо Рітейл" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5; ідентифікаційний код: 33870708).

5. Боржниками за даною ухвалою:

- в частині п. 2.1 резолютивної частини є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар" (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2; ідентифікаційний код 38904296);

- в частині п. 2.2 резолютивної частини є Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622).

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України. Оскарження даної ухвали не зупиняє її дії/обов'язковості до виконання.

Суддя Л.Г. Пукшин