ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018 року Справа № 904/9085/17

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Чимбар Л.О., Іванова О.Г.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, посвідчення №1513, свідоцтво №1832 від 08.04.2008 та довіреність б/н від 25.05.2017, адвокат;

від відповідача: ОСОБА_2, посвідчення №0770 від 20.01.2017 та договір про надання правової допомоги від 22.01.2018, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2017 у справі №904/9085/17 (суддя Назаренко Н.Г., повний текст рішення складений 07.12.2017)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МАЙСТЕР-

ПРОФІ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП

УКРАЇНА", м. Дніпро

про стягнення 198838,50 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ТОВ «Завод Майстер-Профі» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з ТОВ «Інтерпайп Україна» суми попередньої оплати 198838,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані відмовою Відповідача передати Позивачу товар, за який було сплачено попередню оплату в сумі 198838,50 грн, та нормами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2017 у справі №904/9085/17 (суддя Назаренко Н.Г.) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД МАЙСТЕР-ПРОФІ" попередню оплату в сумі 198838,50 грн та витрати по сплаті судового збору 2982,58 грн.

Рішення суду мотивовано наявністю правових підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача суми попередньої оплати (198838,50 грн) з огляду на відмову Відповідача поставити товар, за який вона була сплачена та реалізацію позивачем права, передбаченого ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України щодо вимоги про повернення суми попередньої оплати.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд неповно дослідив обставини справи та не взяв до уваги, що рахунком на оплату не визначено строки постачання продукції, від Позивача жодних вимог щодо поставки не надходило;

- доказів направлення вимоги №1306/17 від 13.06.2017 Позивачем не надано;

- посилання суду на лист №721 від 15.06.2017 є хибним, оскільки у ньому не йдеться мова про відмову від поставки;

- претензія Позивача є необґрунтованою, оскільки узгодження строків поставки не відбулося, тому відсутні підстави для застосування ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України;

- висновок суду про укладення договору в спрощений спосіб є хибним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2017 у справі №904/9085/17 прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Іванова О.Г., Чимбар Л.О. Розгляд справи призначений у судовому засіданні на 24.01.2018.

У судовому засіданні 24.01.2018 повноважний представник Відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення у справі скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач вимог суду щодо надання відзиву на апеляційну скаргу не виконав, повноважний представник у судовому засіданні просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх учасників справи, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що на підставі виставленого ТОВ «Інтерпайп Україна» (надалі Відповідач) рахунку №57 від 20.03.2017 (а.с. 10) ТОВ "ЗАВОД МАЙСТЕР-ПРОФІ" (надалі Позивач) відповідно до платіжного доручення №269 від 22.03.2017 було перераховано на рахунок Відповідача грошові кошти в сумі 198838,50 грн (а.с.11). За найменуванням товару відповідно до виставленого та оплаченого рахунку мали бути поставлені труби сталеві б/ш г/д м/с 20 ГОСТ 8731/ГОСТ 8732 273,00х16,00 9,2-9,3м кількістю 6,530 тон ціною 25375,00 грн за тону.

У подальшому, враховуючи, що строки поставки товару не були визначені, а Відповідач протягом тривалого часу не здійснював поставку товару, Позивач звернувся до Відповідача з вимогою №1306/17 від 13.06.2017 про термінове виконання зобовязання з поставки товару на суму 198838,50 грн в строк до 15.06.2017 (а.с. 12).

15.06.2017 у відповідь на зазначену вимогу Відповідач листом №721 від 15.06.2017 повідомив Позивача про відмову поставити оплачений товар, у звязку з неврегульованими питаннями взаєморозрахунків між Відповідачем та іншим підприємством - ТОВ "ЗАВОД МАЙСТЕР-ПРОФІ УКРАЇНА" (а.с.13-14).

29.06.2017 Позивач звернувся до Відповідача з претензією №2706/17 від 27.06.2017, якою відмовився від подальшої поставки продукції та просив Відповідача перерахувати на розрахунковий рахунок Позивача суму отриманої попередньої оплати -198 838,50 грн (а.с.15).

Направлення вказаної претензії на адресу Відповідача підтверджується наявними у справі поштовим описом вкладення та фіскальним чеком пошти (а.с.16).

Відповідач на зазначену вимогу не відреагував, товар не поставив, грошові кошти Позивачу не повернув, що і стало підставою для звернення із даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, господарського договору як єдиного документу між сторонами укладено не було. Втім, укладення договору у спрощений спосіб підтверджується дослідженими вище рахунком на оплату товару №57 від 20.03.2017, його оплатою та обміном сторонами листами щодо часу поставки товару, повернення сплаченої суми попередньої оплати.

Рахунок на оплату товару №57 від 20.03.2017 є офертою (пропозицією Відповідача щодо оплати та придбання Позивачем визначеного в ньому товару - труб сталевих б/ш г/д м/с 20 ГОСТ 8731/ГОСТ 8732 273,00х16,00 9,2-9,3м кількістю 6,530 тон ціною 25375,00 грн за тонну, всього на суму 198838,50 грн).

Оплата цього рахунку Позивачем відповідно до платіжного доручення №269 від 22.03.2017 на суму 198838,50 грн є прийняттям пропозиції та погодженням із запропонованими умовами (акцепт).

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що між сторонами був укладений договір постачання товару у спрощений спосіб. Зазначеними первинними доказами підтверджується узгодження сторонами предмету договору та його ціни.

Отже, спірні відносини регулюються параграфом 1, 3 глави 54 розділу ІІІ Цивільного кодексу України, параграфом 1 глави 30 розділу VІ Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, становлений договором купівлі продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право виконати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено вище, листом від 13.06.2017 №1306/17 Позивач вимагав термінового відвантаження оплаченого товару, поставка якого за усною домовленістю мала відбутися за шістдесят днів після оплати рахунку.

В матеріалах справи не містяться докази відправки вказаного листа Відповідачу. Втім, з огляду на відповідь, надану Відповідачем у листі №721 від 15.06.2017: «В одностороннем порядке Вы требуете отгрузить Вам труби…», апеляційний суд доходить висновку, що на 15.06.2017 Відповідач був обізнаний із вимогою Позивача поставити спірний товар. Тому, строк поставки товару, враховуючи норми ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, настав 22.06.2017. Разом з тим, згідно зазначеного листа Позивачу було запропоновано вирішити питання про закриття боргу підприємства ТОВ "ЗАВОД МАЙСТЕР-ПРОФІ УКРАЇНА" та отримати труби за попередньою оплатою.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відмова Відповідача поставити оплачений товар на користь Позивача у звязку з неврегульованими питаннями взаєморозрахунків між Відповідачем та ТОВ "ЗАВОД МАЙСТЕР- ПРОФІ УКРАЇНА" є безпідставною, оскільки вказані особи є самостійними юридичними особами, які зареєстровані за різними ідентифікаційними кодами, самостійно здійснюють свою підприємницьку діяльність та самостійно несуть відповідальність за неналежне виконання своїх зобовязань, що передбачено положеннями ч.1 ст. 96 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

29.06.2017 Позивач надіслав Відповідачу претензію про повернення суми сплаченої передоплати 198838,50 грн у звязку з не поставкою товару.

Проти отримання претензії Відповідач не заперечує, втім передоплата у сумі 198838,50 грн Позивачу повернута не була.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що позовні вимоги, як і рішення суду першої інстанції, є обґрунтованими та правомірними.

Наявність у Відповідача перед Позивачем боргу у сумі 198838,50 грн підтверджується матеріалами справи, а заперечення Відповідача є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами та встановленими судом фактичними обставинами справи, зокрема, щодо строку поставки до 22.06.2017 та укладення сторонами договору в спрощений спосіб, визначення в рахунку, який прийнятий позивачем до виконання, всіх істотних умов договору постачання.

Враховуючи викладене, підстави для скасування або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України відсутні, рішення суду від 04.12.2017 у справі №904/9085/17 підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 284, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2017 у справі №904/9085/17 (суддя Назаренко Н.Г., повний текст рішення складений 07.12.2017) залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2017 у справі №904/9085/17 без змін.

Судові витрати у звязку з переглядом справи в апеляційній інстанції покласти на апелянта.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення з врахуванням положень п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 26.01.2018.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Л.О. Чимбар

Суддя О.Г. Іванов