РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Справа № 906/879/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, ордер серії РН-516 №5 від 10.01.2018р.

відповідача: представник не з'явився

третя особа 1: представник не з"явився;

третя особа 2: представник не з"явився;

третя особа 3: представник не з"явився;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Житомирської області, постановлену 28.11.17р. суддею Маріщенко Л.О. о 15.00 у м.Житомирі, повний текст складено 28.11.18р.

у справі № 906/879/17

за позовом Hagro International Ltd

до відповідача Приватне сільськогосподарське підприємство "Троянівське"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_2

2.ОСОБА_3

3. Відділ державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників

ВСТАНОВИВ:

Компанія "Хагро Інтернешнл ЛТД" (HAGRO INTERNATIONAL LTD) (надалі - Позивач) звернулася до господарського суду Житомирської області з позовом (т.1, а.с. 3-6) до Приватного сільськогосподарського підприємства"Троянівське" (надалі - Відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів власників Приватного сільськогосподарського підприємства "Троянівське", оформленого протоколом №14 від 22.09.2017.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 09.11.2017 (т.1, а.с. 115- 116) до участі у справі залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відділ державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації.

28.11.2017 до господарського суду від ОСОБА_2 як від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, надійшла позовна заява про визнання особи добросовісним набувачем корпоративних прав ПСП «Троянівське».

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 28 листопада 2017 року у справі № 906/879/17 позовні матеріали повернуто позивачу ОСОБА_2 без розгляду (т.2, а.с. 127-132).

Суд першої інстанції при винесенні вищевказаної ухвали керувався положеннями п.5 ст.63 Господарського процесуального кодексу України та вказав, що самостійна вимога ОСОБА_2 не стосується предмета спору між позивачем та відповідачем та є заявленою з іншого предмета та підстав.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (т.2, а.с. 157-160), в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Житомирської області від 28.11.2017, скасувати дану ухвалу та передати справу на розгляд цього ж суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обгрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, при невідповідності висновків обставинам справи

Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції не конкретизував, на якій із зазначених у п. 5 ч.1 ст.63 ГПК України він грунтував своє рішення про повернення позовних матеріалів.

Крім того, апелянт вказує, що положення ч.1 ст.58 ГПК України, якими передбачено об'єднання у одній позовній заяві кількох вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, дозволяє об'єднати в одній справі кілька вимог за первісною та зустрічною позовними заявами, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

При цьому скаржник зазначає, що вимоги, викладені у первісній позовній заяві та зустрічній позовній заяві випливають із тих самих фактичних обставин і доказів, на яких грунтуються позови в цілому - протокол №14 зборів учасників ПСП «Троянівське» та довіреність від 23.05.2017, видана компанією «Хагро Інтернешл ЛТД» на ім»я ОСОБА_4.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02 січня 2018 року скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі №906/879/17, розгляд скарги призначено на 24.01.2018 на 11.00 (т.2, а.с 155-156).

23.01.2018 на адресу суду надійшло клопотання третьої особи без самостійних вимог на предмет спору відділу державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відділу.

У судовому засіданні, яке відбулось 24 січня 2018 року, представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та зазначив, що ухвала суду першої інстанції від 28.11.2017 є законною та обґрунтованою, та скасуванню не підлягає. Вказав, що позовні вимоги ОСОБА_2 не є взаємопов'язаними із позовом Компанії "Хагро Інтернешнл ЛТД" (HAGRO INTERNATIONAL LTD). Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Житомирської області від 28.11.2017 року у справі №906/879/17 - без змін.

Представник відповідача, третьої особи 1, третьої особи 2 та третьої особи 3 не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомленні належним чином, про що свідчать повідомлення поштових відправлень.

Представник позивача не заперечив щодо розгляду справи без участі інших сторін у справі.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день,час та місце розгляду справи, а також зважаючи на наявність у матеріалах апеляційної скарги третьої особи 1 та клопотання третьої особи 3, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, відповідності до вимог ст. 269 ГПК України.

Згідно ч.1,2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції , зазначених, зокрема, в п.6 ст. 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи від апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.273 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваної ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга третьої особи не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Компанія "Хагро Інтернешнл ЛТД" (HAGRO INTERNATIONAL LTD) звернулася до господарського суду Житомирської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства"Троянівське» про визнання недійсним рішення загальних зборів власників Приватного сільськогосподарського підприємства "Троянівське", оформленого протоколом №14 від 22.09.2017.

Даним рішенням, зокрема, надано згоду компанії на відчуження належної їй частки (100% статутного капіталу) шляхом укладання договору купівлі-продажу частки на користь ОСОБА_2

Позивач, як на підставу своїх позовних вимог, вказує на відсутність у довіреності уповноваженої позивачем особи повноважень на відчуження корпоративних прав компанії, відсутність належного повідомлення компанії про проведення загальних зборів, а також на підробку підпису уповноваженої особи компанії.

Як зазначено вище, під час розгляду справи ухвалою суду від 09.11.2017 (т.1, а.с. 115- 116) задоволено клопотання відповідача та до участі у справі залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відділ державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації.

28.11.2017 до господарського суду від ОСОБА_2 як від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, надійшла позовна заява до Компанії "Хагро Інтернешнл ЛТД" (HAGRO INTERNATIONAL LT про визнання особи добросовісним набувачем корпоративних прав ПСП «Троянівське».

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначив, що ним на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПСП «Троянівське» набуто у власність 100% частки статутного фонду (капіталу) даного підприємства. Вказує, що рішення загальних зборів власників від 22.09.2017 дійсно підписано ОСОБА_4 (уповноважена особа компанії позивача), тому він є добросовісним набувачем даної частки.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу, який діяв на час прийняття оскаржуваної ухвали, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом , якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх справа або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмету позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог , а також на відмову від позову або визнання позову.

Крім того, статтею 27 ГПК України передбачено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом , подавши позов до однієї або двох сторін.

Пунктом 1.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що у процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. З метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору.

Вступ цієї особи у справу можливий на будь-якій стадії провадження зі справи в місцевому господарському суді, але до прийняття ним рішення. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу виноситься ухвала. Вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54 - 57 ГПК, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду (стаття 26 ГПК).

Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61 - 63 ГПК. Зокрема, дійшовши висновку про те, що у відповідній заяві не зазначено обставин, на яких ґрунтується вимога третьої особи, та/або доказів, що підтверджують ці обставини, суд повертає заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 названого Кодексу. Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом (наприклад, про визнання недійсним договору, тоді як первісний позов стосується стягнення заборгованості за тим же договором), позов третьої особи може бути повернуто на підставі пункту 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Разом з тим, за п.3.12 зазначеної постанови Пленуму під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Колегією суддів з матеріалів справи вбачається, що підставою позову Компанії "Хагро Інтернешнл ЛТД" є порушення норм законодавства під час скликання та проведення загальних зборів учасників ПСП «Троянівське» від 22.09.2017, а підставою позову ОСОБА_2 є визнання добросовісним набувачем на підставі договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ПСП «Троянівське» від 22.09.2017 року.

Отже, вимоги за вищевказаними позовами не пов'язані між собою підставами та предметами цих позовів або поданими доказами.

Колегія суддів також звертає увагу, що добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи, яка підлягає доказуванню. У зв'язку з тим, не підлягають розгляду позовні вимоги про визнання набувача майна добросовісним, оскільки відповідно до ст.. 338 ЦК питання добросовісності набуття майна є одним із фактів, що має значення для вирішення справи і встановлюється судом відповідно до ст.. 214 ЦПК (рішення Верховного Суду України від 19 січня 2011 року у справі №6-13839св10).

З огляду на вищевикладені висновки колегія суддів відхиляє доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі щодо порушення судом першої інстанції положень ч.1 ст.58 ГПК України.

Крім того, розглянувши доводи апеляційної скарги та твердження скаржника щодо пред'явлення ним зустрічного позову, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 60 ГПК України, саме відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що скаржник ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції не перебував у статусі відповідача та не заявляв зустрічні позовні вимоги на підставі ст. 60 ГПК України (в редакції на час прийняття оскаржуваної ухвали суду).

Відтак, колегія суддів, з огляду на положення ч.5 ст. 269 ГПК України , не приймає та не розглядає вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки, як вже зазначено вище у даній постанові, добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Відповідно до ст.ст. 74, 76, 77 ,78,86 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст.74,76,77 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для скасування ухвали суду першої інстанції.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 08.12.17р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 28 листопада 2017 року у справі №906/879/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №906/879/17 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.