ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Черкаси

справа № 925/1556/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С. (за дорученням судді), розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, вул. Назарівська, 3

в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ. А

до товариства з обмеженою відповідальністю «КЕМІКАЛ ЕЛЕМЕНТС ЮКРЕЙН», м. Черкаси, просп. Хіміків, 74

про стягнення 347 515,44 грн. заборгованості,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача ТОВ «КЕМІКАЛ ЕЛЕМЕНТС ЮКРЕЙН» про стягнення 347 515,44 грн. санкцій за невиконання умов договору.

В судовому засіданні:

Представник позивача вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача вимоги визнав. Просив надати додатковий час для укладання з кредитором мирової угоди, оскільки підприємство намагається ввести в дію нову виробничу лінію і одноразове стягнення значної суми коштів призведе до повної зупинки підприємства. Відповідачу надавався термін для врегулювання спору в позасудовому порядку. Згоди по врегулюванню не досягнуто.

Судом зясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між позивачем та відповідачем 24.03.2016р. підписано угоду договір поставки №53-129-01-16-00663.

За умовами договору ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Атомкомплект» виступає покупцем продукції. Договір підписано директором ВП - ОСОБА_3, що діяв на підставі Положення та довіреності від 26.11.2015р.

Продавцем продукції виступає ТОВ «КЕМІКАЛ ЕЛЕМЕНТС ЮКРЕЙН» в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту підприємства як постачальник сировини (а.с. 19-29).

Предметом договору є придбавання за плату для потреб атомних електростанцій України кислоти борної (марки А). Постачальник є і виробником товару.

Сторони погодили істотні умови договору, строки поставки тощо. Спору в цій частині немає.

Згідно з умовами п. 3.1. Договору сума Договору складає 4170185,70 грн.

ОСОБА_5 до п. 5.1 Договору строк поставки Продукції зазначений у Специфікації.

Згідно Специфікацій №1, №2, позиції №1 Специфікації №3, термін поставки встановлений - 45 календарних днів від дати укладання Договору;

згідно позиції 2 Специфікації №3 - травень 2016 p.;

позиції 3 Специфікації №3 - вересень 2016 p.;

Специфікації №4 - квітень 2016 р.

Згідно із п. 5.4 Договору, датою поставки вважається дата видаткової накладної на Продукцію, що підтверджує надходження Продукції на склад Вантажоодержувача.

Згідно п. 6.3.1 Договору Постачальник зобов'язаний забезпечити поставку Продукції у строки, встановлені договором.

Відповідач не виконав зобов'язання з поставки продукції у повному обсязі, чим порушив умови Договору та права Позивача.

Згідно ст. 525 ЦК одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Пункт 7.5 Договору передбачає, що у разі односторонньої відмови Постачальника від виконання своїх зобов'язань по Договору, Постачальник зобов'язаний сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% суми Договору.

Розмір штрафу відповідно до п. 7.5 Договору становить - 834 037,14 грн.

До відповідача була направлена претензія від 29.09.2016 №6753/51 з вимогою про сплату штрафу у розмірі 834 037,14 грн.

Відповідач погодився сплатити у добровільному порядку штраф за односторонню відмову у розмірі 834037,14 грн. з умовами розстрочення платежів, у зв'язку з чим між Відповідачем та Позивачем була укладена Угода про врегулювання взаємних претензійних вимог від 01.12.2016 р. (далі Угода, а.с. 16-17).

На виконання зазначеної Угоди Відповідач, відповідно до п. 4, зобов'язався сплачувати штраф за Договором у розмірі 834037,14 грн., впродовж 12 місяців, щомісячними платежами по 69 503,10 грн., до 30-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, в якому укладена Угода, тобто з грудня 2016 р. Строк останнього платежу у розмірі 69 503,10 грн. - до 30.11.2017р.

ОСОБА_5 здійснював платежі з порушенням строків оплати та розмірів платежів, у зв'язку з чим станом на 01.11.2017р. утворилась заборгованість за Угодою у розмірі 278012,34 грн.

Загальна сума грошового зобов'язання за Угодою, яка підлягає сплаті станом на 30.11.2017р., становить 834 037,14 грн. Сума сплаченого Відповідачем штрафу складає 486 521,70 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає сплаті за Угодою Відповідачем, складає 347 515,44 грн.

Згідно п. 5 Угоди, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем зобов'язань з оплати згідно пунктів 3, 4 цієї Угоди, Позивач має право звернутися до суду з позовами про стягнення зазначених у цій Угоди штрафних санкцій, нарахованих за Договором, у повному обсязі.

Відповідачу направлялись відповідні претензійні листи щодо виконання Угоди, однак останній лист від 09.11.2017 №10658/51 був залишений без задоволення претензійних вимог.

Ст. 629 ЦК передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач вважає, що строк сплати вже настав, та звернувся до суду для примусового стягнення санкцій.

Представник відповідача заборгованість визнав. Заборгованість підтверджена і довідкою взаємних розрахунків станом на 29.11.2017р. Представник відповідача просить розстрочити стягнення на 6 місяців, оскільки підприємство виграло тендер на поставку продукції позивачу і на 2018р. Розмір прибутку за 2017р. становить всього 476000 грн., що не дозволить після сплати санкцій розвиватися підприємству та виконувати інші господарські зобовязання. Подано докази результатів тендеру на 2018р., пропозиції позивача та звіт відповідача про результати господарської діяльності за 9 місяців 2017р.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини добровільної сплати санкцій на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору - угоди від 01.12.2016р., що виникли з невиконання умов договору поставки кислоти борної від 24.03.2016р. №53-129-01-16-00663.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

За правовою природою договір угода про врегулювання взаємних претензійних вимог від 01.12.2016 р. є господарським договором, що ґрунтується на приписах ст.ст. 4, 11 ЦК України та направлений на врегулювання суперечки.

Волевиявлення сторін було направлене на настання певних юридичних наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору Угоди про врегулювання взаємних претензійних вимог від 01.12.2016 р. Цей договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 Цивільного кодексу України).

Відповідач здійснив часткове погашення санкцій позивачу, але станом на 30.11.2017р. сума заборгованості складає 347515,44 грн., що є предметом спору.

ОСОБА_5 до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк внесення платежів рівними частинами до 30.11.2017р. Тобто, строк оплати вже настав. ОСОБА_5, у Позивача є право вимоги заборгованості.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежного виконання умов договору Угоди про врегулювання взаємних претензійних вимог від 01.12.2016 р.

ОСОБА_5 до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

ОСОБА_5 до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення вимог позивача.

ОСОБА_5 до ст. ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження.

Суд, з урахуванням поданих відповідачем документів, матеріалів справи, позиції представників сторін, керуючись приписами ст. 239 ГПК України, вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про розстрочення стягнення з метою реального виконання рішення суду. Належить розстрочити виконання рішення суду на 4 місяці, рівними частинами, зі щомісячною сплатою на користь позивача по 86878,86 грн. до 30 числа місяця після набрання рішенням законної сили.

В решті клопотання відповідача відхилити.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 5212,73 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «КЕМІКАЛ ЕЛЕМЕНТС ЮКРЕЙН», м. Черкаси, просп. Хіміків, 74, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, вул. Назарівська, 3,

в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ. А, , номер рахунку в банку невідомий

347515,44 грн. санкцій та 5212,73 грн. судового збору.

Розстрочити стягнення санкцій рівними частинами на 4 місяці, зі сплатою до 30 числа кожного місяця:

86878,86 грн. до 28 лютого 2018р.;

86878,86 грн. до 30 березня 2018р.;

86878,86 грн. до 30 квітня 2018р.;

86878,86 грн. до 30 травня 2018р.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 26.01.2018р.

Суддя Г.М. Скиба