ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

23 січня 2018 р. Справа № 902/1722/14

за позовом: Заступника прокурора Вінницької області, м. Вінниця в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, м. Вінниця

до: Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", м. Вінниця

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", м. Київ

про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна

у межах справи № 902/1722/14

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Сєвєродонецького "Об'єднання склопластик", м. Київ

до: Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", м. Вінниця

про банкрутство

Суддя Лабунська Т.І.

Секретар судового засідання Матущак О.В.

За участю представників:

прокурора - Самборська Я.А.

позивача - Браславець Я.Ю.

відповідача - арбітражний керуючий Ретьман О.А.

третьої особи - Канципа Є.С..

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1722/14 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Сєвєродонецького "Об'єднання склопластик", м. Київ про банкрутство публічного акціонерного товариства (далі по тексту - ПАТ) "Південьзахідшляхбуд".

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Постановою суду від 28.12.2015 року боржника - ПАТ "Південьзахідшляхбуд" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Ретьмана О.А..

17.07.2017 року до суду надійшла позовна заява № 05/3-183 вих-17 від 26.06.2017 року заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області до ПАТ "Південьзахідшляхбуд" про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна.

У зв'язку з перебуванням судді Міліціанова Р.В. у відпустці, згідно повторного автоматизованого розподілу справ, здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.07.2017 року, вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Тісецькому С.С., який призначив позовну заяву № 05/3-183 вих-17 від 26.06.2017 року до розгляду на 24.07.2017 року.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду від 21.07.2017 року, вищезазначену позовну заяву передано для розгляду в межах справи № 902/1722/14 про банкрутство ПАТ "Південьзахідшляхбуд" судді Міліціанову Р. В., який прийняв зазначену позовну заяву до провадження з призначенням її до розгляду у судовому засіданні на 24.07.2017 року.

Ухвалою суду від 24.07.2017 року розгляд справи № 902/1722/14 для розгляду позовної заяви заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області відкладено до 15.08.2017 року, ПАТ "Державний ощадний банк України" залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Станом на 04.09.2017 року повноваження судді Міліціанова Р.В. зі здійснення правосуддя припинено, в зв'язку закінченням п'ятирічного строку перебування на посади судді.

04.09.2017 року на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи №902/1722/14. Однак, автоматизований розподіл не відбувався у зв'язку з тим, що не вистачало потрібної кількості суддів, які спеціалізуються на розгляді даної категорії спорів. Викладене підтверджується протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату 04.09.2017 року відповідно до п.16 Порядку автоматизованого розподіл судових справ в Господарському суді Вінницької області від 05.09.2016 року зі змінами, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 902/1722/14 з числа всіх суддів Господарського суду Вінницької області без застосування спеціалізації, за результатами якого справу № 15/78-10 передано судді Банасько О.О..

Ухвалою суду від 07.09.2017 року справу № 902/1722/14 та позовну заяву Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області до Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна у справі №902/1722/14 прийнято до свого провадження суддею Банасько О.О.. Розгляд справи № 902/1722/14 для розгляду даної позовної заяви призначено на 13.09.2017 року.

Ухвалою суду від 13.09.2017 року розгляд справи відкладено до 10.10.2017 року.

Ухвалою суду від 10.10.2017 року провадження у справі № 902/1722/14 з розгляду позовної заяви зупинено до вирішення справи № 902/932/17 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області до Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, с. Стадниця, Вінницький район, Вінницька область, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання рішень недійсними та скасування свідоцтв про право власності.

На підставі розпорядження керівника апарату суду, 06.11.2017 року відповідно до п.п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та ч.2 п.16 Порядку автоматизованого розподілу судових справ в Господарському суді Вінницької області від 05.09.2016 року зі змінами, призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого справу № 902/1722/14 передано судді Лабунській Т.І..

Ухвалою суду від 07.11.2017 року справу № 902/1722/14 прийнято до свого провадження суддею Лабунською Т.І.. Розгляд справи № 902/1722/14 про банкрутство ПАТ "Південьзахідшляхбуд" триває.

22.12.2017 року суд своєю ухвалою поновив провадження у справі №902/1722/14 в частині розгляду позовної заяви Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області до Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, призначив підготовче засідання з її розгляду на 23.01.2018 року.

В даній ухвалі суд визначив, що у зв"язку з набранням чинності 15.12.2017 року Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" розгляд позовної заяви здійснюватиметься відповідно до нового ГПК України в порядку загального позовного провадження.

23.01.2018 року судом розпочато підготовче засідання з дотриманням вимог, передбачених ст. 182 ГПК України. Зокрема, судом перевірено виконання учасниками справи вимог ухвали суду від 22.12.2017 року в частині забезпечення явки в судове засідання уповноважених представників та подання ними витребуваних доказів.

Судом встановлено, що представник відповідача та третьої особи на виконання попередньої ухвали суду надали відзив-заперечення № 01-04/12 від 22.01.2018 року проти заявлених позовних вимог та письмові пояснення № 55/2-05/1-84 від 19.01.2018 року щодо позову.

При цьому, судом з"ясовано, що 19.01.2018 року позивачем було подано письмове пояснення про неможливість надання відповіді на відзив відповідача у зв"язку з тим, що станом на 19.01.2018 року на адресу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області відзив на позовну заяву у справі № 902/1722/14 всупереч вимогам ч. 5 ст. 165 ГПК України не надходив.

23.01.2018 року суд з"ясував, що питання, зазначені у ч. 2 ст. 182 ГПК України вирішені, а тому за згодою присутніх учасників справи розпочав розгляд справи по суті, закінчивши підготовче засідання. При цьому, суд врахував й ту обставину, що позовна заява надійшла 17.07.2017 року і станом на 23.01.2018 року ще не розглянута.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є своєчасне вирішення судом спорів.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" трактує, що розгляд спорів має бути розумним.

Тому, з метою недопущення затягування розгляду спору, суд дійшов висновку про перехід справи до розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор та предстаник позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Позовні вимоги прокурора мотивовані тим, що у власності відповідача незаконно перебувають об"єкти нерухомого майна, а саме об"єкти соціально-побутового призначення: лікувально-профілактичний пункт та їдальня на 100 місць, що знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул.Промислова, 7А, які належать на праві власності державі, оскільки при приватизації ВАТ "Південьзахідшляхбуд" зазначені об"єкти не увійшли до його статутного фонду, а були лише перередані товариству у безоплатне користування, залишившись при цьому у державній власності. Тобто розпорядником даного майна є держава в особі Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області. Прокурор зазначає, що за наслідками такої передачі у товариства не виникло право власності на дане нерухоме майно, а відтак останнє має бути повернуте у власність держави з чужого незаконного володіння ним ПАТ "Південьзахідшляхбуд".

Представник відповідача - арбітражний керуючий (ліквідатор) Ретьман О.А. проти позову заперечив та виклав свою позицію у відзиві.

В даному відзиві зазначено про те, що право власності відповідача на спірні об"єкти нерухомого майна підтверджуються свідоцтвом про право власності від 16.03.2007 року за № 53, яке 20.03.2007 року зареєстроване комунальним підприємством Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 16 за реєстровим № 871. В подальшому 18.12.2008 року свідоцтво про право власності від 16.03.2007 року №53 зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Арбітражний керуючий (ліквідатор) Ретьман О.А. у відзиві наголошує на тому, що документи, які підтверджують право власності держави на спірне нерухоме майно в ліквідатора відсутні.

Крім того, у відзиві представник відповідача клопоче про застосування до заявлених позовних вимог строків позовної давності.

Представник третьої особи проти позову заперечив та в поданих до суду письмових поясненнях зазначив про правомірність перебування спірних об"єктів нерухомого майна у власності ПАТ "Південьзахідшляхбуд", зауваживши про наявність свідоцтва про право власності від 16.03.2007 року за № 53. Також представник третьої особи посилається на той факт, що зміни до ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про приватизацію", відповідно до яких господарському товариству об'єкти приватизації можуть передаватися безоплатно без права продажу - безоплатна передача законодавцем визначається вже як передача в користування без зміни форми власності, - внесені лише Законом від 19.02.1997 р. № 89/97-ВР "Про внесення змін до Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств".

Оскільки в даному випадку приватизація відбулася до 1997 року, то на законодавчому рівні при приватизації майна надавалась пільга для товариства покупців, створеного працівниками підприємства згідно зі ст. 8 Закону "Про приватизацію", яке стало власником свого підприємства і тому такі об'єкти переходили у власність товариства.

Разом з тим, представник ПАТ "Державний ощадний банк України" клопотав про необхідність застосування строків позовної давності до позовної заяви прокурора.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані ними докази та надавши їм правову оцінку встановив наступне.

16.08.1993 року головою Фонду державного майна України затверджено план приватизації державного підприємства "Трест по будівництву і реконструкції автомобільних шляхів "Вінницяшляхбуд" (а.с. 209-220, т. 48). Даним планом визначено порядок приватизації зазначеного підприємства шляхом перетворення його в акціонерне товариство відкритого типу та продаж акцій товариству покупців тресту, фізичним та юридичним особам на загальну суму 418 802 тис. карбованців.

В розділі 4 вказаного плану встановлено, що вартість цілісного майнового комплексу, станом на 01.07.1993 року, становить 505 457,00 тис.крб., у тому числі вартість об'єктів соціально-культурного призначення 86 655,00 тис.крб., а вартість об'єкту приватизації без об'єктів соціально- культурного призначення, станом на 01.07.1993 року 418 802 тис. карбованців.

Пунктом 7.5.3. плану з урахуванням пункту 6.2., встановлено, що об' єкти соціально-культурного та побутового призначення, вартістю 6 108,00 тис.крб., на підставі ч. 2 ст. 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", підлягають безкоштовній передачі товариству підприємств треста, після купівлі ним не менше, ніж 51 % акцій зазначеного акціонерного товариства.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 17.08.1993 року за №37-АТ створено відкрите акціонерне товариство "Південьзахідшляхбуд" шляхом перетворення державного підприємства - тресту по будівництву і реконструкції автомобільних шляхів "Вінницяшляхбуд".

Станом на 01.09.1993 року комісією з урахуванням проведеної індексації майна тресту здійснено повторну оцінку вартості цілісного майнового комплексу Тресту по будівництву і реконструкції автомобільних шляхів "Вінницяшляхбуд". Зазначена оцінка здійснювалася на підставі наказів Фонду державного майна України від 10.12.1993 року за №10-11-4907, регіонального відділення Фонду державного майна У країни по Вінницькій області від 15.12.1993 року за № 35В та акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" від 16.12.1993 року за №16.

За наслідками проведення повторної оцінки вартості цілісного майнового комплексу Тресту по будівництву і реконструкції автомобільних шляхів "Вінницяшляхбуд" складено відповідний акт (а.с. 206, т. 48), затверджений заступником голови Фонду державного майна України 04.01.1994 року. З даних, що містяться в акті вбачається, що загальна вартість цілісного майнового комплексу складає 8 136 916,00 тис.крб., у тому числі вартість майна, що підлягає вилученню 242 876,00 тис.крб., зокрема майно для якого встановлено пільги на суму 123 776,00 тис.крб.; для якого органом приватизації встановлено особливий режим приватизації на суму 119 100,00 тис.крб.

Пунктами 16 та 17 акту оцінки вартості визначено, що вартість державного майна, що підлягає приватизації та розмір статутного фонду акціонерного товариства становить 7 894 040,00 тис. карбованців.

За результатами проведеного продажу акцій ВАТ "Південьзахідшляхбуд", 03.08.1995 року виконуючим обов'язки заступника голови Фонду державного майна України та головою правління акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" складено акт передачі майна державного підприємства (а.с. 221-222, т. 48), який підтверджує станом на 01.09.1993 року передачу державного майна на загальну вартість 7 894 040,00 тис. карбованців.

В зазначеному акті визначено й про те, що крім цього майна, передаються й об'єкти соціально-культурного та побутового призначення загальною залишковою вартістю 123 776 тис. крб., в тому числі: лікувально-профілактичний пункт, залишкова балансова вартість якого 67 868 тис. крб. та їдальня на 100 місць, залишкова балансова вартість 45 241 тис. карбованців, що знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул. Промислова, 1 (номерація вулиці змінювалась).

З матеріалів справи вбачається, що у період з 2005 року по 2011 рік ВАТ "Південьзахідшляхбуд" та з 2012 року по 2014 рік ПАТ "Південьзахідшляхбуд" проводило інвентаризацію державного майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ "Південьзахідшляхбуд". Викладене підтверджується інвентаризаційними матеріалами за результатами проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Південьзахідшляхбуд". Дані інвентаризаційні матеріали додано прокурором до позовних матеріалів.

В ході проведеної інвентаризації були складені та підписані відповідні протоколи та інвентаризаційні описи, згідно яких визначено перелік державного майна, яке не увійшло до статутного фонду при приватизації ВАТ "Південьзахідшляхбуд" (майно для якого встановлено пільги), зокрема: лікувально-профілактичний пункт, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Промислова, 1, інвентаризаційний № 2-074, рік введення в експлуатацію 1985 р. та їдальня на 100 місць, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Промислова, 1, інвентаризаційний № 5-200, рік введення в експлуатацію 1982 р..

Судом встановлено, що вказані акти інвентаризаційної комісії щорічно надавались до регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області.

Окрім того, судом з"ясовано, що інвентаризація проводилась ВАТ "Південьзахідшляхбуд" з урахуванням Положення про проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації та приватизації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 757 та Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються (корпоратизуються), а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду (повертається після закінчення строку дії договору оренди або його розірвання), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 року №158.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що відповідач, незважаючи на те, що спірні нерухомі об"єкти соціально-побутового обслуговування були передані йому у безоплатне користування, зареєстрував право власності на спірні нерухомі об"єкти соціально-побутового обслуговування.

Зокрема, з рішення Господарського суду Вінницької області від 12.12.2017 року, яке набрало законної сили 29.12.2017 року у справі № 902/932/17 (суддя Банасько О.О.) за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області до Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, с. Стадниця, Вінницький район, Вінницька область, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання рішень недійсними та скасування свідоцтв про право власності вбачається наступне.

24.04.2003 року рішеннями виконавчого комітету Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області "Про реєстрацію відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності" № 36 та № 39 оформлено право власності ВАТ "Південьзахідшляхбуд" на виробничі бази, що знаходяться на землях Стадницької сільської ради за адресою с. Стадниця, вул. Промислова, 5, зокрема, на будинок їдальні - 746,2 м2 та лікувально-профілактичний пункт - 739,65 м2.

Цього ж дня, виконавчим комітетом Стадницької селищної ради видано ВАТ "Південьзахідшляхбуд" свідоцтва про право власності на зазначені об'єкти нерухомого майна: будинок їдальні та лікувально-профілактичний пункт.

Вказані об'єкти нерухомого майна в подальшому були зареєстровані ВАТ "Південьзахідшляхбуд", що підтверджується посвідченнями та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державно реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Наведені обставини, встановлені рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.12.2017 року, яке набрало законної сили 29.12.2017 року у справі №902/932/17. Суд з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України бере їх до уваги. Даною нормою передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В п.2.6 постанови Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року визначено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.12.2017 року у справі №902/932/17 визнано недійсними рішення виконавчого комітету Стадницької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 24.04.2003 року № 36 та №39 "Про реєстрацію відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності" та скасувано свідоцтва про право власності на адміністративно-виробничі будівлі від 24.04.2003 року № 36 і № 39, що видані Стадницькою сільською радою Вінницького району Вінницької області в частині оформлення права власності на будинок їдальні, літ."А" площею 746,2 кв.м. та лікувально-профілактичний пункт, літ."Б", площею 739,6 кв.м., які знаходяться у с. Стадниця, вул. Промислова, 5.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частина 1 ст. 316 ЦКУ визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В частині 1 ст. 321 ЦКУ встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 13 Конституції України та ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник майна, згідно із статтею 392 ЦКУ, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У ст. 392 ЦКУ "визнання права власності" йдеться не про виникнення, а саме про підтвердження наявного у позивача права власності, набутого раніше на законних підставах (постанова Верховного Суду України від 06.07.2016 року № 3-576гс16).

При цьому, положеннями статті 15 ЦКУ передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таке ж положення закріплено в ст. 1 ГПК України.

Відповідно до норм чинного законодавства особи, які мають певне право на майно, а саме право власності або інше речове право, можуть звернутись з позовом про витребування такого майна.

Положеннями статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, воно є непорушеним.

Згідно статті 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами статті 387 ЦКУ власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, з метою створення багатоукладної соціально орієнтованої ринкової економіки України визначені в Законі України "Про приватизацію державного майна".

Згідно ст. 1 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) до об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать: майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами; незавершене будівництво; частки (паї, акції), що належать державі у майні господарських товариств та інших об'єднань.

Статтею 11 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" визначено порядок приватизації державного майна, який передбачає: подання заяви про приватизацію майна державного підприємства або окремих його часток; розгляд заяви і прийняття рішення про приватизацію об'єкта; опублікування інформації про прийняття рішення про приватизацію об'єкта і створення відповідної комісії по приватизації; затвердження плану приватизації майна державного підприємства і його реалізацію.

Частиною 2 ст. 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно з статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна. Ці пільги поширюються на викуп державного майна орендними підприємствами.

У своєму Інструктивному листі № 10-25-2822 від 06.03.2003 року (а.с. 224 - 226, т. 48) Фондом державного майна України зазначено, що безоплатна передача, яка визначена статтею 24 Закону України "Про приватизацію державного майна", не є відчуженням зазначеного майна, а є підставою для передачі об'єктів соціально-побутового призначення в безоплатне користування.

Чинними на момент виникнення спірних відносин положеннями ст. 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" передбачались пільги при приватизації майна державних підприємств, що полягала у безоплатній передачі у користування об'єктів соціально-побутового призначення при викупі державного майна.

Наказом Фонду державного майна України від 05.05.2001 року № 357 (а.с. 228-230, т. 48) встановлено, що забезпечення функцій з управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але знаходиться на їх балансі, за територіальною ознакою - місцем розташування господарських товариств, згідно з чинним законодавством, покладається на Фонд майна АР Крим, регіональні відділення ФДМ України.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про Фонд державного майна України" до основних завдань Фонду державного майна України належать, зокрема, захист майнових прав державних підприємств, установ та організацій, повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства.

Встановивши вищенаведені обставини справи та надавши в сукупності їм правову кваліфікацію, суд прийшов до висновку, що спірні об'єкти соціально-побутового призначення, а саме: лікувально-профілактичний пункт та їдальня на 100 місць, що знаходяться станом на день розгляду справи в суді за адресою: м. Вінниця, вул. Промислова, 7А не увійшли до статутного фонду при приватизації ВАТ "Південьзахідшляхбуд", а були передані відповідачу лише в безоплатне користування. Тобто, у ПАТ "Південьзахідшляхбуд" не виникло право власності на дане нерухоме майно за наслідками такої приватизації, передачі, оскільки дані об"єкти нерухомого майна залишились державною власністю.

У постанові № 3-134гс14 від 14.10.2014 року Верховний Суд України зазначив про те, що Вищий господарський суд України дійшов правильного висновку про те, що за обставин, коли спірні об'єкти соціально-побутового призначення не увійшли до статутного фонду при приватизації, а передаються безоплатно у користування, відповідно до ст. 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) у позивача не виникає право власності на спірне нерухоме майно за наслідками приватизації.

Таким чином, перебування спірних об'єктів соціально-побутового призначення у власності ПАТ "Південьзахідшляхбуд" є незаконним та порушує право власності держави в особі Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна по Вінницькій області на вказане майно.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення в повному обсязі позову прокурора про визнання права власності за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Вінницькій області на будинок їдальні та лікувально-профілактичний пункт, які знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул. Промислова, 7А та витребування даних будівель з чужого незаконного володіння ПАТ "Південьзахідшляхбуд".

Щодо клопотань представника відповідача - арбітражного керуючого (ліквідатора) Ретьмана О.А. та представника третьої особи ПАТ "Державний ощадний банк України" про застосування до заявлених позовних вимог строків позовної давності слід відмітити наступне.

Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

26.10.2016 року Верховний Суд України на спільному засіданні судової палати у цивільних та господарських справах у справі № 6-2070цс16 сформував правовий висновок стосовно початку перебігу строку позовної давності для прокурора, який звертається до суду в інтересах держави.

Зокрема, у своїй постанові Верховний Суд України висловив позицію, стосовно того, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. А сам початок перебігу строку позовної давності починається від дня коли особа, в інтересах якої прокурор звертається до суду, дізналась або могла дізнатись про її порушене право.

Виходячи із змісту статтей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред"явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб"єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред"явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред"явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області дізналося про порушене право (інтерес) держави у березні 2017 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 14.03.2017 року №82276113 (а.с. 52 - 56, т. 49). Із змісту даної довідки Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій області стало відомо, що державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 08.06.2013 року внесено запис про право власності №1234245 щодо реєстрації об"єкта нерухомого майна - майнового комплексу на загальну площу 13780,1 кв.м., який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Промислова, 7А.

До цього часу позивачу даний факт порушення не був відомий, оскільки як зазначалось вище відповідачем щорічно надавались Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій області акти інветаризаційної комісії, в яких містилась інформація про перелік державного майна, яке не увійшло до статутного фонду товариства, до якого входило й спірні об"єкти нерухомого майна: лікувально-профілактичний пункт та їдальня на 100 місць, що знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул.Промислова, 7А.

Також, підтвердженням відсутності у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області інформації, що спірні об"єкти вибули з державної власності є лист № 18-05/969 від 04.04.2016 року (а.с. 223, т. 48), який адресовано арбітражному керуючому (ліквідатору) ПАТ "Південьзахідшляхбуд" Ретьману О.А. щодо об"єктів державної власності, які під час приватизації не увійшли до статутного фонду відповідача, серед яких і спірні об"єкти.

З огляду на викладене та з метою захисту інтересів держави, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотань про застосування строків позовної давності до заявлених прокурором позовних вимог.

Принагідно, суд вважає за необхідне відмітити, що свідоцтво про право власності ПАТ "Південьзахідшляхбуд" на спірні нерухомі об"єкти від 16.03.2007 року за № 53 на наявність якого посилається представник третьої особи ПАТ "Державний ощадний банк України" в своїх письмових поясненнях є похідним від свідоцтв про право власності на адміністративно-виробничі будівлі від 24.04.2003 року за № 36 і № 39, видані Стадницькою сільською радою Вінницького району Вінницької області в частині оформлення права власності на будинок їдальні, літ."А" площею 746,2 кв.м., який знаходився у с. Стадниця, вул. Промислова, 5.

Як зазначалось вище, дані свідоцтва рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.12.2017 року, яке набрало законної сили 29.12.2017 року у справі №902/932/17 скасовані.

За таких обставин, заперечення третьої особи ПАТ "Державний ощадний банк України" стосовно позову судом оцінюються критично та не беруться до уваги, оскільки є юридично неспроможними та спростовуються встановленим обставинами справи.

Згідно абз.4 ч. 9 Інформаційного листа № 01-06/606/2013 від 28.03.2013 року "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI) справи у спорах, пов"язаних з майновими вимогами до боржника відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Такі спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

Як визначає ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 74, 78, 86 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Разом з тим, судом встановлено, що прокурор при зверненні до суду з даним позовом не доплатив 185 грн. 26 коп. судового збору.

Відповідно до п.2.23. постанови Пленуму ВГС України № 7 від 21.02.2013 року якщо факт недоплати судового збору з"ясовано господарським судом у процесі розгляду заяви, суд у залежності від конкретних обставин справи може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з прокурора в доход Державного бюджету України 185 грн. 26 коп. судового збору, який останнім недоплачено при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст.15, 256, 257, 261 316, 321, 328, 386, 387, 392 ЦК України, ст.ст. 2, 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 4 Закону України "Про Фонд державного майна України"; ст.ст. 1, 5, 11, 24 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин); ст. 1, 2, 3, 4, 12, 18, 20, 24, 33, 53, 73, 74, 76, 77, 78, 86, 123, 129, 177, 182, 194, 232, 233, 234, ч. 1 ст. 235, 254-256, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати право власності за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області (21018, м. Вінниця, вул. Гоголя, 10, код 13327990) на будинок їдальні, загальною площею 746,2 кв.м. та лікувально-профілактичний пункт, загальною площею 739,6 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул. Промислова, 7 А.

3. Витребувати із чужого незаконного володіння Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" (вул. 40-річчя Перемоги, 27, м. Вінниця, 21036, код 03449841) будинок їдальні, загальною площею 746,2 кв.м. та лікувально-профілактичний пункт, загальною площею 739,6 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул. Промислова, 7 А на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області (21018, м. Вінниця, вул. Гоголя, 10, код 13327990).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" (вул. 40-річчя Перемоги, 27, м. Вінниця, 21036, код 03449841) на користь прокуратури Вінницької області (код 02909909, МФО 820172, розрахунковий рахунок 3988) 16 445 грн. 22 коп. - судового збору.

5. Стягнути з прокуратури Вінницької області (код 02909909, МФО 820172, розрахунковий рахунок 3988) в доход Державного бюджету України 185грн. 26 коп. - судового збору.

6. Видати накази.

7. Ухвалу надіслати згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Лабунська Т.І.

Повний текст ухвали суду складено та підписано - 29.01.2018 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено ГПК України чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2-публічне акціонерне товариство "Південьзахідшляхбуд", 21036, м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, буд. № 27;

3 - арбітражний керуючий Ретьман О.А., 25002, АДРЕСА_1;

4 - ПАТ "Державний ощадний банк України", 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12г;

5 - заступнику прокурора Вінницької області - вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21000;

6 - Регіональному відділенню ФДМУ по Вінницькій області - вул.Гоголя, 10, м. Вінниця, 21000.