ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" січня 2018 р. Справа № 903/1071/15

Суддя господарського суду Волинської області Дем'як Валентина Миколаївна, розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.11.2017р.

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м.Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бойко Валерія Ярославовича, смт.Локачі

про стягнення 22 858,91грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від скаржника: не прибув

від боржника: не прибув

від ВДВС: не прибув

В С Т А Н О В И В: Господарським судом Волинської області у складі судді Дем'як В.М. розглядається скарга Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.11.2017р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до відповідача Фізичної особи-підприємця Бойко Валерія Ярославовича про стягнення 22 858,91грн.

Скарга обґрунтована недотриманням з боку державного виконавця вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття всіх необхідних заходів примусового виконання рішень.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 14.11.2017р. призначено розгляд скарги на 12.12.2017р.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 12.12.2017р. розгляд скарги відкладено на 22.01.2018р.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 12.01.2018р. суд постановив розглядати скаргу за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду скарги по суті.

Представник скаржника в призначене судове засідання не прибув, через відділ документального забезпечення та контролю подав наступні документи:

1.)копії матеріалів виконавчого провадження №49602888, зареєстровані за клопотанням за вх. №01-55/587/18 від 22.01.2018р.;

2.)заяву за вх. №01-55/588/18 від 22.01.2018р., в якій просить суд розглядати скаргу без участі представника скаржника та задоволити останню в повному об'ємі.

Представник боржника в призначене засідання також не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду скарги, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №421

Представник Локачинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області в судове засідання не прибув. 17.01.2018р. та 22.01.2018р. подав відзив на скаргу за вх. №01-55/486/18 та за вх.№01-55/589/18, в якому вказав, що з даною скаргою не погоджується, з огляду на наступне:

-згідно із ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень, та полягає у здійсненні виконавцями (державними або приватними) дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду (звернення стягнення на кошти та майно боржника, продаж майна боржника в рахунок погашення боргу та ін.).

-відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

- згідно ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

- вказує, що скаржник - ПАТ «Кредо Банк» у своїй скарзі не наводить жодних доказів того, що державний виконавець Локачинського РВ ДВС ухилявся від здійснення заходів щодо виявлення майна боржника, а виключно надає перелік передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» приписів щодо заходів, які необхідно здійснити державному виконавцю після відкриття виконавчого провадження. Окрім цього, Скаржник вказує на відсутність звернення державним виконавцем до суду із поданням про обмеження права виїзду за кордон боржника.

- відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Перелік таких обмежень встановлюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІ.

- сам факт наявності судового рішення про стягнення заборгованості не є достатньою правовою підставою для встановлення обмеження права громадянина України для виїзду за кордон. У випадку, якщо рішення суду не виконується добровільно, особа на користь якої ухвалено рішення суду (стягувач) може звернутися до державної виконавчої служби або до приватного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження.

- згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

- справа про тимчасове обмеження боржника у прави виїзду за кордон вирішується судом за місцезнаходженням органу Державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця, що передбачено ч.І ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України. При цьому таке подання має бути обґрунтованим із зазначенням обставин, які підтверджують ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Отже, доводить, що для встановлення обмеження у праві виїзду за кордон необхідно:

1) Рішення суду, яке набрало законної сили;

2) Відкриття виконавчого провадження;

3) Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань за судовим рішенням;

4) Направлення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду;

5) Ухвала суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

- у державного виконавця відсутні були підстави для звернення із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

- доводить, що до скарги не додано жодних доказів ухилення державного виконавця від виконання покладених на нього обов'язків, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Згідно до ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно приписів п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження ВП №49602888, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 10.11.2015р. позов задоволено та постановлено:

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бойко Валерія Ярославовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м.Львів, вул. Сахарова, 78, ) заборгованість за договором про надання овердрафту № 24/14 від 20.05.2014 року в сумі 22820,45грн., в т.ч.: - 16 599,34 грн. - заборгованості по кредиту, 3452,33 грн. - прострочених процентів, 2 292,07 грн. - пені за простроченою сумою овердрафту, 476,71 грн. - пені за простроченими відсотками та 1 218,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

На виконання судового рішення видано наказ №903/1071/15-1 від 23.11.2015р. на підставі якого державним виконавцем 09.12.2015р. відкрито виконавче провадження ВП №49602888.

22.03.2016р. Управління соціального захисту населення Локачинської райдержадміністрації повідомило Відділ ДВС Локачинського РУЮ, що Бойко Валерій Ярославович в управлінні на обліку не перебуває та не отримує ніякого виду соціальної допомоги.

29.06.2016р. начальник відділу Склезь Ю.М. органу державної виконавчої служби Локачинського РУЮ виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №49602888.

27.06.2016р. був складений акт державного виконавця, яким встановлено, що боржник Бойко В.Я. на час складання акта на місці реєстрації був відсутній, зі слів дружини рухомого та не рухомого майна, яке рахується за божником не має.

Згідно відповідей №, №, № до Пенсійного фонду України та Державної податклової служби україни інформація стосовно божника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податків та сум утриманого з них податку відсутня.

Постановою про перевірку ВП №49602888 від 27.10.2017р. начальником Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області постановлено: визнати дії начальника Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Склезь Ю.М. такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 11.04.2017р., в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було встановлено, що Бойко В.Я. є власником земельної ділянки за адресою: смт.Локачі, вул.Українки Лесі, кадастровий номер:010020001. Водночас, вказаний об'єкт знаходиться в іпотеці (договір іпотеки від 10.09.2008р.).

02.11.2017р. начальник відділу органу державної виконавчої служби Локачинського РУЮ Склезь Ю.М. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №49602888.

В мотивувальній частині постанови про повернення виконавчого документа зазначено, що боржник не працевлаштований, рухомого та не рухомого майна на яке можливо звернути стягнення не встановлено, стягнення не проводилось.

Надаючи правову оцінку для державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа від 02.11.2017р., суд дійшов висновку, що остання підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На підставі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Разом з тим, із наданих суду копій документів, що містяться у виконавчому провадженні ВП №49602888 слідує, що державним виконавцем відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2, ст. 21, ч. 3 ст. 18, ст. 48, ст. 49 Закону "Про виконавче провадження" не здійснено всіх обов'язкових заходів щодо розшуку рахунків, коштів, та інших доходів боржника.

Як випливає зі змісту Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.08.2017 р. державним виконавцем не здійснювались заходи щодо розшуку рахунків боржника, готівкових коштів, та інших цінностей, в тому числі в іноземній валюті.

Порушено п. 8 ч. 1 ст. 2, ч. 7 ст. 48, ст. 50 Закону "Про виконавче провадження", а саме: не здійснено в повній мірі заходи щодо розшуку нерухомого майна боржника та належної йому земельної ділянки. Чинне законодавство забороняє звертати стягнення лише на єдине житло боржника.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 2, ч. 7 ст. 53, ст. 54 Закону "Про виконавче провадження" не здійснено заходи щодо розшуку майна та коштів, належних боржникові від інших осіб. Як вбачається з оскаржуваної постанови державним виконавцем не вживались заходи щодо отримання інформації про майно та кошти, належні боржникові від інших осіб та дебіторську заборгованість.

Порушено п. 8 ч. 1 ст. 2, ч. 1,2 ст. 56 Закону "Про виконавче провадження», зокрема, не здійснено заходи щодо опису та арешту майна боржника за місцем його проживання, перебування.

В Постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.11.2017 року ВП №49602888, відсутнє посилання на акти державного виконавця, які складались при виході за місцем проживання (реєстрації) боржника з участю понятих, що прямо вказує на невиконання державним виконавцем вимог п.8 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження", так як перевірка майнового стану боржника має проводитись не рідше одного разу на два тижні щодо виявлення рахунків та одного разу на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, відсутні будь-які докази перевірки державним виконавцем інших прав боржника наприклад на акції, інші цінні папери, участь в управлінні юридичними особами та отриманні дивідентів від такої участі, наявність на праві власності с/г техніки, об'єктів річкового чи морського транспорту, космічних об'єктів тощо.

Не здійснено заходи щодо розшуку заробітної плати, пенсії; стипендії та інших доходів боржника, як це передбачено п. 8 ч. 1 ст. 2, ст. 68 Закону "Про виконавче провадження".

Виконавцем не вживались заходи щодо отримання інформації з податкових органів, органів УПФУ про сплату податку з доходів фізичних осіб чи єдино-: податку від здійснення підприємницької діяльності, сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ).

Не здійснено заходи щодо звернення до суду для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон згідно п. 2 ч. 1 ст. 2, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону "Про виконавче провадження".

Наявні у матеріалах виконавчого провадження довідки №, №, № складені у 2016р. Між тим, оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа винесена 02.11.2017р., тобто із значним розривом у часі, що дає підстави вважати про ймовірну зміну матеріального становища боржника та можливість виконати ним рішення суду.

В силу приписів ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 названої статті закону, здійснюється у разі відсутності в боржника майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Пунктом 2 статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Згідно п. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Між тим, із матеріалів виконавчого провадження не вбачається дотримання зазначених вимог закону.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, скарга Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.11.2017р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 234, 340 -342 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

1.Скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" на дії Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задоволити.

2. Скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.11.2017р. у ВП №49602888.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя В. М. Дем`як