ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

01 лютого 2018 року Справа 923/83/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. розглянувши заяву Приватного підприємства "СВ - Імпекс" про забезпечення позову до пред'явлення позову №АМ26-1 від 26.01.2018

за заявою: Приватного підприємства "СВ-Імпекс", м. Київ

до: Приватного підприємства "Агро-Максі", м. Каховка Херсонської області

ціна позову: 1628972,87 грн.

без участі представників сторін,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "СВ-Імпекс" звернулося до Господарського суду Херсонської області із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею (суддя-доповідач) судової справи № 923/83/18 призначено суддю Литвинову В.В.

В якості заходу до забезпечення позову, Приватне підприємство "СВ-Імекс" просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на майно, що належить на праві власності Приватному підприємству "АГРО-МАКСІ" (, місцезнаходження: Херсонська область, м. Каховка, вул. Велика Куліковська, 77-А) та грошові кошти, що належать Приватному підприємству "АГРО-МАКСІ" та знаходяться на розрахункових рахунках, які відкриті в наступних банківських установах, а саме: р/р 627 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 352479; р/р 8 в АТ "ОСОБА_1 Аваль", МФО 380805;

Арешт на майно та грошові кошти накласти у розмірі ціни позову, що буде пред'явлений - 1628972,87 грн.

Судовий збір сплачено.

Зазначена заява мотивована наступним.

20.02.2014 між Приватним підприємством "СВ-Імекс" та приватним підприємством "АГРО-МАКСІ" був укладений договір купівлі-продажу №72. На підставі зазначеного договору, позивач передав, а відповідач належним чином прийняв насіння овочів виробництва фірми "ТАКСІ СІД" з гідно з рахунком-фактурою від 20.02.2014 № СФ-0000072. Згідно з п. 3.1 договору загальна вартість товару, який постачається згідно з цим договором визначається згідно рахунку-фактури від 20.02.2014, яка станом на дату укладення договору складає 871260,00грн. в т. ч. ПДВ 20%145210,00. Зазначений товар був отриманий Приватним підприємством "АГРО_МАКСІ" 13.03.2014 відповідно до видаткової накладної №РН000071.

Відповідачем за період з 25.03.2014 по 30.12.2014 було здійснено погашення частини заборгованості в загальній сумі 606768 грн.

В подальшому 23.04.2015 між Приватним підприємством "Св-Імпекс" та Приватним підприємством "АГРО-МАКСІ" до договору купівлі продажу №72 було укладено додаткову угоду, згідно з якою сторони враховуючи зміну курсу євро до гривні визначили, що загальна сума заборгованості за договором складає 690559,25 грн. після чого Приватним підприємством "АГРО-МАКСІ" було здійснено погашення частини заборгованості на загальну суму 264132 грн.

Таким чином, за розрахунками заявника станом на 25.01.2018 сума непогашеної заборгованості за договором №72 від 20.02.2014 складає 551774,47 грн. з урахуванням 3% річних, які заявник нарахував відповідно до положень ст. 625 ЦК України - 39411,40 грн.

В подальшому, а саме 22.2017 Приватним підприємством "СВ-Імпекс" було поставлено Приватному підприємству "АГРО-МАКСІ" насіння цибулі Бонус пакет 250000 насінин на загальну суму 887787,00 грн. та виписаний рахунок-фактура №СФ-00059 від 22.12.2017. Зазначений товар отримано Приватним підприємством "АГРО-МАКСІ" 28.12.2017, що підтверджується видатковою накладною №РН-0059.

24.01.2017 Приватним підприємством "СВ-Імпекс" було поставлено Приватному підприємству "АГРО-МАКСІ" насіння цибулі "Еталон" та насіння редису "Тарзан F1" на загальну суму 503625,00 грн. та 23.01.2017 виписаний рахунок-фактура №СФ-0000006. Зазначений товар отримано Приватним підприємством "АГРО-МАКСІ" 24.01.2017, що підтверджується видатковою накладною №РН-000006.

Таким чином, як стверджує у своїй заяві Приватне підприємство "СВ-Імпекс" станом на 25.01.2018 Приватне підприємство "АГРО-МАКСІ" не виконало у повному обсязі взяті на себе зобов'язання у зв'язку з чим сума непогашеної заборгованості на підставі видаткових накладних №РН-000006 та № РН-0059 складає 1037787 грн., а у загальній сумі з урахуванням заборгованості, яка виникла у зв'язку з невиконанням Приватним підприємством "АГРО-МАКСІ" своїх договірних зобов'язань становить1628972,87 грн.

Також, заявник посилається на ту обставину, що Приватне підприємство "АГРО-МАКСІ" вчинено дії, які на думку заявника прямо вказують на ухилення від погашення заборгованості, а саме: забезпечено виконання власних зобов'язань перед ТОВ "Ірригатор Україна" шляхом передання рухомого майна в заставу; укладено договір відступлення права вимоги на користь ТОВ "Ірригатор Україна" за умовами якого Приватним підприємством "АГРО-МАКСІ відступлено 1351522,88 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення, які можуть бути вжиті судом, наведений в ч. 1 ст. 137 цього ж Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 138 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Частиною 3 статті 137 ГПК України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Пунктом 4 частини 5 статті 137 ГПК України чітко визначено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Частиною 3 статті 139 ГПК України передбачено, що якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, що не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Верховний Суд України та Вищий господарський суд України у відповідних тематичних роз'ясненнях, зокрема ВГС України в Постанові Пленуму № 16 від 26.12.2011р., наголошують, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову повинна бути обґрунтована з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень у виконанні судового рішення; господарський суд повинен оцінити, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, співрозмірний позовній вимозі і яким чином цей захід забезпечуватиме фактичну реалізацію мети його вжиття.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, ціні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову (із подальшими змінами) (надалі - Постанова) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно абз. 2, 3, 4 пункту 3 зазначеної Постанови, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до п. 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, яким чином невжиття заходу забезпечення позову у запропонований спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, як такий захід сприятиме забезпеченню фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заявивши про вжиття заходів забезпечення позову, зазначивши з посиланням на норми ГПК України, про право суда вжити заходів забезпечення позову, позивач не довів обставин, які можуть кваліфікуватися підставами для заходу до забезпечення позову.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З огляду на викладене, оскільки позивачем не надано документального підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, не вказано індивідуальні або родові ознаки майна, - заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233, 234, 235 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1.Відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства "СВ-Імекс" про забезпечення позову.

2. Копію даної ухвали надіслати Приватному підприємству "СВ-Імекс".

Дана ухвала відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення її повного тексту.

Дата підписання ухвали 02.02.2018

Суддя В. В. Литвинова