ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/954/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Селиверстова М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Саркісяна Аршака Меружановича

на рішення господарського суду Херсонської області від 09.11.2017

суддя Пригуза П.Д.

час і місце ухвалення: з 11:00 год. до 11:25 год.; м. Херсон, вул. Театральна, 18

дата складання повного тексту рішення 13.11.2017

у справі № 923/954/17

за позовом Фізичної особи-підприємця Саркісяна Аршака Меружановича

до Фізичної особи-підприємця Керекелиці Максима Анатолійовича

про визнання договору удаваним, визнання договору суборенди продовженим

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2017 року Фізична особа-підприємець Саркісян Аршак Меружанович (далі - ФОП Саркісян А.М., позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Керекелиці Максима Анатолійовича (далі - ФОП Керекелиця М.А., відповідач) в якому просив суд:

визнати удаваним договір про спільну діяльність від 01.10.2016, визнати продовженим до 30.10.2018 року договір суборенди будівлі кафе «Відпочинок» за адресою: м. Скадовськ, вул. Володарського, 1а.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідності з договором оренди комунального майна міської територіальної громади від 29.11.2006 року, укладений між Скадовською міською Радою (орендодавець) і приватним підприємцем Керекелиця М.А. (орендар) останньому було передано в оренду будівлю кафе «Відпочинок», за адресою вул. Володарського, 1а у м. Скадовську зі строком оренди до 30.06.2016 року. 29.11.2006 року між ПП Керекелиця М.А. (суборендодавець) і ПП Саркісяном А.М. (суборендар) було укладено договір суборенди спірного нежитлового приміщення. В подальшому, договір суборенди систематично переукладався на новий строк до 2015 року, отже позивач використовував кафе «Відпочинок» за вищевказаною адресою для здійснення своєї підприємницької діяльності. Рішенням Скадовської міської Ради від 02.10.2015 № 1076 термін оренди кафе «Відпочинок» було подовжено з відповідачем строком на 25 років. На підставі цього рішення між Скадовською міською Радою та ПП Керекелиця М.А. укладено новий договір оренди від 28 жовтня 2015 року, яким орендарю передано в оренду кафе «Відпочинок» зі строком оренди до 07 серпня 2040 року.

Позивач зазначає, що 01.10.2016 року за ініціативи відповідача між сторонами укладено договір про спільну діяльність строком до 30 вересня 2017 року, яким приховується суборенда майна.

На думку позивача, умови договору про спільну діяльність не відповідають вимогам статей 1130 та 1131 ЦК України. Крім цього, позивач вважає, оскільки письмових заперечень від відповідача щодо продовження договору суборенди на адресу позивача не надходило, то договір суборенди будівлі кафе «Відпочинок» від 01.10.2016, є продовженим до 30.09.2018 року.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 09.11.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що правових підстав продовжувати відносини суборенди у сторін не було, оскільки така заборона передбачена у договорі оренди, а твердження позивача про удаваність договору є помилковим, оскільки кафе із володіння відповідача не вибувало та не передавалася у самостійне користування позивачеві.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФОП Саркісян А.М. звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заявник в апеляційній скарзі вказує, що суд в рішенні не зазначив з яких саме доказів він дійшов висновку, що сторонами здійснювалася саме спільна діяльність, а посилання суду на наявність заборони відповідачу на суборенду в договорі з власником майна навпаки підтверджує намагання відповідача приховати факт суборенди і як наслідок удаваність договору спільної діяльності.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 апеляційна скарга ФОП Саркісян А.М. судовою колегією у складі: головуючий суддя Головей В.М., суддів: Діброви Г.І., Савицького Я.Ф., була прийнята до провадження та її розгляд призначено на 20.12.2017.

11.12.2017 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що апеляційна скарга за змістом та структурою дублює позовну заяву. Позивач як і в суді першої інстанції навмисно не зазначав про існування договору про спільну діяльність від 01.10.2015, який за своїм змістом є абсолютно ідентичним договору від 01.10.2016. Відпрацювавши по договору про спільну діяльність від 01.10.2015 до 30.09.2016, позивач не вважав його удаваним, а вже з 01.10.2016 аналогічний попередньому договір про спільну діяльність позивач намагається визнати удаваним.

У зв'язку з перебуванням судді-члена колегії Діброви Г.І. у відпустці, з 13.12.2017 по 22.12.2017 та перебуванням судді-члена колегії Савицького Я.Ф. у відрядженні, з 19.12.2017 по 21.12.2017 склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №1420 від 19.12.2017 та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.12.2017 та визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя Головей В.М., суддів: Колоколов С.І., Разюк Г.П.

19.12.2017 зміненим складом судова колегія прийняла ухвалу про початок апеляційного перегляду даної справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з відкриття першого судового засідання 20.12.2017, у зв'язку із вступом в дію 15.12.2017 року нового ГПК України та зміною складу судової колегії.

20.12.2017 в судовому засіданні було оголошено перерву до 23.01.2018.

Представник позивача в судові засідання 20.12.2017 та 23.01.2018 не з'являвся, та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 28.11.2017, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

22.01.2018 до суду апеляційної інстанції по електронній пошті від відповідача надійшла заява, в якій останній зазначив, що у зв'язку з різким погіршенням погодних умов на території Херсонської, Миколаївської областей, з метою запобігання затягування розгляду справи, просить судовий розгляд апеляційної скарги ФОП Саркісян А.М. провести без участі відповідача та його представника. Відповідач підтримує доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просить суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи заяву відповідача та те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 28.11.2017 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті, судова колегія вирішила задовольнити заяву відповідача та розглянути справу без представників сторін, за наявними матеріалами справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом, відповідно з договором оренди комунального майна міської територіальної громади від 29.11.2006 року, ПП Керекелиця М.А. отримав в користування будівлю комунальної власності кафе «Відпочинок», за адресою вул. Володарського, 1а у м. Скадовську зі строком оренди до 30.06.2016 року.

29.11.2006 між позивачем та відповідачем було укладено договір суборенди нежитлового приміщення (а.с. 33), строком на один рік - до 28.11.2007 року. В подальшому, договір суборенди систематично переукладався на новий строк.

28.10.2015 відповідачем було укладено новий договір оренди комунального майна міської територіальної громади, предметом якого є теж саме майно - будівля комунальної власності кафе «Відпочинок», за адресою вул. Володарського, 1а у м. Скадовську (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 2.3 договору оренди забороняється передача орендованого комунального майна в суборенду.

Згідно приписів ч. 2. ст. 22 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди.

Отже, правових підстав продовжувати відносини суборенди у сторін не було, оскільки така заборона передбачена у договорі оренди комунального майна. Ця обставина вказує на свідомий вибір сторонами нової форми продовження відносин - спільна діяльність.

З договору про спільну діяльність від 01.10.2015 вбачається, що сторони домовилися про організацію спільної діяльності у сфері громадського харчування з використанням будівлі комунальної власності - кафе «Відпочинок». Для здійснення спільної діяльності сторони домовилися об'єднати свої внески, а створене в результаті діяльності майно та кошти оголосили їх спільною власністю. Термін дії договору - до 30.09.2016 року без права пролонгації.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічний (новий) договір про спільну діяльність сторонами укладено 01.10.2016 року (а.с. 10-12), строк дії якого - до 30.09.2017 року без права пролонгації.

Отже, господарський суд правомірно відмовив позивачу у задоволенні позову в частині визнання продовженим до 30.10.2018 укладеного між сторонами договору від 01.10.2016, з даним висновком погоджується судова колегія.

Загальні умови здійснення спільної діяльності встановлені статтями 1130 -1131 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Приписом ст. 235 Цивільного кодексу України визначено що удаваний правочин це правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Судова колегія зазначає, що основною ознакою удаваного правочину є фактичне встановлення між сторонами правочину інших правовідносин ніж ті, щодо яких його було укладено. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі відповідно до умов договору - організацію та здійснення діяльності у сфері громадського харчування, для чого об'єднати майнові, фінансові та трудові ресурси. Крім цього, будівля кафе із володіння відповідача не вибувала та не передавалася у самостійне користування позивачеві.

Приймаючи до уваги встановлене, судова колегія дійшла висновку, що метою укладання спірного договору про спільну діяльність позивач та відповідач не мали наміри приховати інший правочин - договір суборенди, у зв'язку з чим, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, як зазначалось вище, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи, згідно приписів ст.269 ГПК України, справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та встановивши відсутність порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Херсонської області від 09.11.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

Разюк Г.П.