ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"02" лютого 2018 р. Cправа №902/49/18

Господарський суд Вінницької області в складі головуючої судді Нешик О.С., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля І", с.Строїнці Тиврівського району Вінницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля", с.Строїнці Тиврівського району Вінницької області

про стягнення 2269831,47 грн заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля І" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" 2269831,47 грн заборгованості, що нарахована з посилання на невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання поворотної фінансової допомоги №9 від 26.04.2016.

Разом з позовною заявою товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля І" була подана заява б/н від 30.01.2018 "про відстрочення сплати судового збору", якою позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по суті спору.

В обґрунтування заяви позивач вказує на важкий фінансовий стан та відсутність можливості сплатити судовий збір, з огляду на те, що останній станом на час подачі позову до суду не володіє достатніми обіговими коштами для сплати судового збору в розмірі 34047,47 грн, оскільки після виходу з ТОВ "Поділля І" частини засновників зі своїм майном втратилися можливості ведення бізнесу. Крім цього, на даний час відкрито виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Поділля І" коштів, отриманих як фінансова допомога від третьої особи.

Дослідивши обставини, на які посилається позивач в якості обґрунтування заяви, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність вказаної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, відповідно до п.п. 1, 2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинен оплатити судовий збір у розмірі 34047,47 грн.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування поданої заяви про відстрочку сплати судового збору заявник посилається на те, що останній станом на час подачі позову не володіє достатніми обіговими коштами для сплати судового збору в розмірі 34047,47 грн, оскільки після виходу з ТОВ "Поділля І" частини засновників зі своїм майном втратилися можливості ведення бізнесу, а також на те, що на даний час відкрито виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Поділля І" коштів, отриманих як фінансова допомога від третьої особи, що виключають можливість сплати судового збору.

Суд, дослідивши норми статті 8 Закону України "Про судовий збір" дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочки сплати судового збору заявнику, оскільки в даному випадку відсутні умови, передбачені чинним законодавством України для вчинення судом даної процесуальної дії, зокрема, предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Також суд вважає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Тобто, передбачена законодавчо можливість відстрочки судом від сплати судового збору не є безумовною підставою для її застосування судом у разі самого лише клопотання без підтвердження викладених доводів належними доказами.

Пунктом 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" №01-06/2093/15 від 12.11.2015 роз'яснено, що за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади).

Відтак, відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком. При цьому, це право суду закон пов'язує із встановленням обставин, які свідчать про дійсну складність фінансового становища сторони, яка звертається з відповідним клопотанням.

Водночас, законом не визначено обставин, які беззаперечно свідчать про наявність у суду обов'язку вчинення відповідних дій, а обґрунтування відповідних обставин покладається на заінтересовану сторону.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади. Отже, самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 8 Закону України "Про судовий збір" господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочки сплати судового збору.

Відтак, не володіння позивачем станом на час подачі позову до суду достатніми обіговими коштами не є підставою для відстрочки від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Суд також зазначає, що позивачем не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність належних підстав для відстрочки сплати судового збору, а також не додано належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 27 березня 2014 року по справі №913/740/13-г.

Жодних доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору до прийняття рішення у справі, позивачем надано не було.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_1 проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п.1 ст.6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_1 проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов'язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про відстрочення оплати судового збору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, враховуючи відмову у задоволенні заяви позивача про відстрочення оплати судового збору, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивачем до позовної заяви не подано доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви позивача про відстрочку сплати судового збору - відмовити.

2. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля І" - залишити без руху.

3. Роз'яснити позивачу необхідність усунення вказаних недоліків в строк не пізніше десяти днів з дня вручення цієї ухвали суду.

4. Попередити позивача, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

5. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

7. Ухвалу підписано 05.02.2018.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - ТОВ "Поділля І" (23340, Вінницька область, Тиврівський район, с.Строїнці, вул.50-річчя Жовтня,8);

3 - відповідачу - ТОВ "Поділля" (23340, Вінницька область, Тиврівський район, с.Строїнці, вул.50-річчя Жовтня,8).