ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2018 р. Справа № 907/170/17

м.Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Давид Л.Л., Кордюк Г.Т.

секретар судового засідання Петрик К.О.

за участі представників сторін Ковача І.В. і Михайліва М.М.

у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шанти Івана Юрійовича на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18 липня 2017 року (суддя Йосипчук О.С., повний текст рішення складено та підписано 19.07.2017р.) у справі №907/170/17 за позовом приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах приватного підприємства "Світова музика" до фізичної особи-підприємця Шанта Івана Юрійовича про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Приватна організація "Організація колективного управління авторським та суміжними правами" (далі - ПП "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами") в інтересах приватного підприємства "Світова музика" (далі - ПП "Світова музика") звернулася до Господарського суду Закарпатської області із вказаною вимогою до фізичної особи-підприємця Шанти Івана Юрійовича про стягнення 64000 грн компенсації за порушення майнових авторських прав, а саме: незаконне використання твору "You `re Gonna Go Far, Kid " (виконавець - Offspring) та "Ghost Town" (Adam Lambert), майнові авторські права на які належать ПП "Світова музика".

Правовою підставою позову названо статті 426, 614, 1166 Цивільного кодексу України, статті 1, 15, 32, 49, 50, 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права".

Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 21 квітня 2017 року у справі №907/170/17 позов залишив без розгляду з тих підстав, що позивачем є ПП "Світова музика", а позовна заява підписана представником який не має належних повноважень виступати від імені означеного позивача., оскільки довіреність, яка міститься в матеріалах справи надана Сербуль О.Ю. на представництво інтересів ПО "Організація колективного управління авторськими ті суміжними правами", яка не виступає позивачем у цій справі.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 01 червня 2017 року у справі № 907/170/17 задовольнив апеляційну скаргу ПО "Організації колективного управління авторськими та суміжними правами" і скасував ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 21.04.2017 у справі № 907/170/17 про залишення позову без розгляду. При цьому, суд апеляційної інстанції вказав, що ПО "Організація колективного управління авторськими ті суміжними правами" з огляду на офіційно підтверджений правовий статус і наявність договору №АУ010116 про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016 уповноважена здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь - які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав ПП "Світова музика" на об'єкти авторського права, у тому числі звертатись до суду із позовами в інтересах ПП "Світова музика".

Після повернення матеріалів справи №907/170/17 Господарський суд Закарпатської області розглянув позов і рішенням від 18 липня 2017 року у справі №907/170/17 частково задовольнив - стягнув з фізичної особи-підприємця Шанти Івана Юрійовича на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" в інтересах Приватного підприємства "Світова музика" компенсацію за порушення авторських прав на суму 32000 грн та 2400 грн на відшкодування судових витрат. У решті позову відмовив.

Суд вирішив спір у порядку ст. 75 ГПК України з тих причин, що відповідач у судові засідання не з'являвся, про причини неявки суд не повідомив, витребуваних судом документів не подав.

Фізична особа-підприємець Шанта Іван Юрійович подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 18 липня 2017 року у справі № 907/170/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не встановив усіх дійсних обставин справи і дійшов хибного висновку про порушення відповідачем авторських прав. Зазначає, що диск з відеофіксацією використання відповідачем творів від 05.07.2017 без відповідного дозволу, на яке позивач посилався як на підставу задоволення позову і на якому ґрунтується оскаржуване рішення як на доказі, що підтверджують дані обставини, є пошкодженим, у зв'язку із чим представник не мав змоги ознайомитись із змістом відеозапису. Крім того, акт №16/07/2016 від 05 липня 2016 року складений в односторонньому порядку і не надавався для ознайомлення відповідачу. Чек від 05.07.2016 теж не може бути підтвердженням тої обставини, що представник ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"перебував у цей час у кафе "Chester Pab", оскільки не ідентифікує особу, яка знаходилась у цьому кафе. Крім того, у акті не вбачається ким саме здійснено відтворення музичних творів і не встановлено судом, що на час здійснення представником ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" перевірки у приміщенні кафе, яке належить на праві приватної власності фізичній особі-підприємцю Халус М.М., також здійснював господарську діяльність й фізична особа-підприємець Микулинець М.М., що підтверджується договором оренди кафе №2/15 від 01.04.2015 року та банківською випискою по рахунку фізичної особи-підприємця Микулинець М.М. Позивач не довів яке саме майнове авторське право порушено, а сам акт фіксації не містить відомостей та документально підтверджених даних щодо витребування на момент здійснення відповідної перевірки інформації та копій документів, необхідних для з'ясування особи суб'єкта комерційного використання, наявності або відсутності у цієї особи прав на таке використання. Також, апелянт зазначає, що за весь час розгляду справи не отримував жодного процесуального документу суду, що підтверджується, зокрема, матеріалами судової справи, що містять докази повернення поштової кореспонденції у тому числі судового рішення. Таким чином, апелянт не знав про існуючий спір та про результати його розгляду.

22 листопада 2017 року Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" подала відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шанти Івана Юрійовича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Закарпатської області від 18 липня 2017 року у справі № 907/170/17 - без змін. А 13 грудня 2017 року представник ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи іншої копії диску із фіксації, у зв'язку із технічним пошкодженням цього доказу. Після огляду диску з відеофіксацією представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із тим, що відео на яке позивач посилався як на підставу задоволення позову долучено до матеріалів справи перед судовим засіданням, у апелянта є необхідність долучити до матеріалів справи докази того, що за вказаним місцем фіксації порушення ФОП Шанта Іван Юрійович не здійснював господарську діяльність.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, додатково пояснив, що суд першої інстанції повинен був встановити чи мав відповідач технічну можливість (і яку саме) для публічного виконання музичних творів без використання телеприймача, однак, не встановив таких обставин. Також з відеозапису неможливо ідентифікувати особу представника, який проводив відеозапис. Відео не підтверджує (а такого й не було) звернення представника організації до відповідача (представника відповідача) для підписання акту №16/07/2016. Акт не відображає яким саме чином встановлено факт публічного виконання музичних творів: "You`re Gonna Go Far, Kid" та "Ghost Town".

Представник ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" вважає оскаржуване рішення законним і обгрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи відповідача не є обґрунтованими, не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству. Наголошує на встановлені Конституцією України гарантії захисту прав інтелектуальної власності, на положення Законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації» і вказує про відсутність заборон чи обмежень на збирання доказів порушення майнових авторських прав, якщо при цьому не порушуються права інших осіб чи держави. Оскільки відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина не належать до інформації з обмеженим доступом, власники закладів не можуть заборонять здійснення дій фото-, відео-, аудіозйомки, спрямованих на отримання інформації щодо фактів використання майнових авторських прав. Стверджує, що факт публічного використання відповідачем музичних творів підтверджується відеозаписом, яким підтверджено час і місце і спосіб (колонки) використання музичних творів, у якому господарську діяльність здійснює відповідач. Вважає, що на підставі приписів статей 614, 1166 ЦК України саме відповідач повинен довести той факт, що він законно використовував означені музичні твори і відсутність своєї вини. Здійснення господарської діяльності у приміщенні кафе разом із відповідачем іншими особами не доводить відсутності порушення відповідачем та правомірне використання ним музичних творів.

З 15 грудня 2017 року діє Господарський процесуальний кодекс України в новій редакції, викладеній згідно із Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон № 2147-VІІІ).

Згідно з пунктом 9 частини першої розділу XI ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до матеріалів справи ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" з метою захисту майнових авторських прав ПП "Світова музика" звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом фізичної особи-підприємця Шанта Іван Юрійович про стягнення 64000,00 грн компенсації за порушення майнових авторських прав.

Господарський суд Закарпатської області керуючись статтями 614, 1166 Цивільного кодексу України, статтями 15, 45, 48-50 Закону України "Про авторське право та суміжні права" констатував, що позовні вимоги належним чином доведені, ґрунтуються на законі, не спростовані відповідачем, вина якого презюмується, а її відсутність у вчиненні порушення повинна доводитися саме відповідачем. Суд дійшов висновку про порушення відповідачем майнових авторських прав ПП "Світова музика" і наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки при визначені розміру компенсації суд застосував розрахункову величину у розмірі 1600 грн, а не 3200 грн, як заявив позивач.

Суд першої інстанції доказами порушення відповідачем майнових авторських прав ПП "Світова музика" шляхом незаконного (без дозволу) публічного виконання творів назвав: акт №16/07/2016 фіксації фактів (контрольного прослуховування) прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, складений 05 липня 2016 року уповноваженим представником ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"; відеофіксацію використання відповідачем творів, а також шляхом аудіозапису на диктофон, про що також зазначено в акті. В акті №16/07/2016 зафіксовано, що у кафе "Chester Pab" за адресою: м. Ужгород, вул. Льва Толстого, 29Б, господарську діяльність в якому здійснює фізична особа-підприємець Шанта Іван Юрійович, здійснювалось публічне виконання музичних творів: "You`re Gonna Go Far, Kid" (виконавець - Offspring) та "Ghost Town" (Adam Lambert) без належного на те дозволу. Майнові авторські права на вказані музичні твори належать ПП "Світова музика" на підставі Договору про передачу в управління майнових прав на об'єкти авторських прав №01/2016-Л від 01.01.2016р., укладеного з ТзОВ"Олл Мьюзік Паблішинг" з наступними змінами до нього. При цьому суд зазначив, що за змістом акту у закладі відсутній договір чи інші підстави використання творів, акт складено в односторонньому порядку з тих причин, що представник закладу з актом ознайомитись відмовився.

Львівський апеляційний господарський суд вважає, що Господарський суд Закарпатської області неправильно застосував норми матеріального права, визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи.

Спір виник з приводу використання авторського права, як об'єкта права інтелектуальної власності, правовідносини за якими урегульовано Цивільним кодексом України, Законом України "Про авторське право і суміжні права", іншими законодавчими актами. Також охорону авторському праву надає Бернська конвенція про охорону літературних і художніх творів (Паризький Акт) (1971р.), змінений 2 жовтня 1979 року, ДАТА ПРИЄДНАННЯ УКРАЇНИ: 31.05.95р., ДАТА НАБРАННЯ ЧИННОСТІ ДЛЯ УКРАЇНИ: 25.10.95 р., Договір Всесвітньої організації інтелектуальної власності про авторське право (1996р.) ДАТА ПРИЄДНАННЯ УКРАЇНИ: 20.09.2001 р.

Стаття 2 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (Паризький Акт) передбачає, що: (1) Термін "Літературні і художні твори" охоплює всі твори в галузі літератури, науки і мистецтва, у тому числі музичні твори з текстом або без тексту. (6) Твори, зазначені у цій статті, користуються охороною у всіх країнах Союзу. Ця охорона здійснюється на користь автора і його правонаступників.

Згідно з статтею 5 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (Паризький Акт): (1) Щодо творів, з яких авторам надається охорона на підставі цієї Конвенції, автори користуються в країнах Союзу, крім країни походження твору, правами, які надаються нині або будуть надані в подальшому відповідними законами цих країн своїм громадянам, а також правами, особливо надаваними цією Конвенцією. (2) Користування цими правами і здійснення їх не пов'язані з виконанням будь-яких формальностей; таке користування і здійснення не залежать від існування охорони в країні походження твору. Отже, крім установлених цією Конвенцією положень, обсяг охорони, рівно як і засоби захисту, що забезпечують автору охорону його прав, регулюються виключно законодавством країни, в якій виникає потреба в ний.

Згідно з статтею 11 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (Паризький Акт): (1) Автори драматичних, музично-драматичних і музичних творів користуються виключним правом дозволяти (і) публічний показ і виконання своїх творів, включаючи публічний показ і виконання, здійснювані будь-якими засобами і способами; (іі) передачу будь-яким способом постановок і виконань творів для загального відома.

Згідно з статтею 11 bis Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (Паризький Акт) автори літературних і художніх творів користуються виключним правом дозволяти публічне повідомлення своїх творів.

Згідно з статтею 13 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (Паризький Акт):

(1) Кожна країна Союзу може встановити для себе застереження і умови відносно виключного права, надаваного автору музичного твору і автору будь-якого тексту, що вже дав дозвіл на його запис разом з музичним твором, дозволяти звуковий запис музичного твору разом з таким текстом, якщо такий є; проте всі такі застереження і умови застосовуються тільки в країнах, які їх встановили і ні в якому випадку не можуть зачіпати права, що належать цим авторам, на одержання справедливої винагороди, яка, за відсутності угоди, встановлюється компетентним органом.

Договір Всесвітньої організації інтелектуальної власності про авторське право є спеціальною угодою в рамках значення статті 20 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів по відношенню до Договірних Сторін, які є членами Союзу, створеного цією Конвенцією (стаття 1 (1).

Згідно з статтею 8 Договірні Сторони погодились, що не порушуючи положень Статей 11 (1) (ii), 11 bis (1) (i) та (ii), 11 ter (1) (ii), 14 (1) (ii) та 14 bis (1) Бернської конвенції автори літературних і художніх творів користуються виключним правом дозволяти будь-яке розповсюдження своїх творів серед широкої публіки через дротові або недротові засоби зв'язку, включаючи розповсюдження своїх творів серед широкої публіки у такий спосіб, що представники публіки можуть мати доступ до таких творів у будь-якому місці і в будь-який час за їх власним вибором.

За визначенням статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 433 Цивільного кодексу України музичні твори (з текстом або без тексту) є об'єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження.

За приписами статті 435 Цивільного кодексу України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до вимог статті 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно зі статтею 441 Цивільного кодексу України одним із способів використанням твору є його публічне виконання.

Статтею 443 Цивільного кодексу України установлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Випадки правомірного використання твору без згоди автора передбачені статтею 444 Цивільного кодексу України і такі не поширюються на публічне виконання твору.

Згідно із статтею 445 Цивільного кодексу України автор має право на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з частиною першою статті 1107 Цивільного кодексу України розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі договорів, зокрема, договору про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності; іншого договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності.

Згідно з частиною першою статті 1113 Цивільного кодексу України за договором про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності одна сторона (особа, що має виключні майнові права) передає другій стороні частково або у повному складі ці права відповідно до закону та на визначених договором умовах.

Відповідно до вимог частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені.

Відповідно до вимог статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Статтею 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено вимоги щодо договорів про передачу прав на використання творів та установлено, що предметом договору про передачу прав на використання твору не можуть бути права, яких не було на момент укладання договору.

Згідно зі статтею 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" свої повноваження щодо подання позову в інтересах ПП "Світова музика", як суб'єкта авторського права, обґрунтовує виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.11 №18/2011; статутом ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"; договором про управління майновими авторськими правами №АУ010116 від 01 січня 2016 року.

Так, 01 січня 2016 року ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (Організація) і ПП "Світова музика" (Видавник) уклали договір про управління майновими авторськими правами № АУ010116, за умовами п.2.1. якого Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на об'єкти авторського права (твори та субвидані твори), що належать або протягом дії цього договору будуть належати Видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору.

Пунктом 7.2. договору №АУ010116 від 01 січня 2016 року передбачено, зокрема, право Організації здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди Видавника на такі дії.

01 грудня 2016 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору №АУ010116 від 01 січня 2016 року, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2017 року включно.

Також сторони домовились викласти пункти 7.2., і 7.3. договору у новій редакції. Зокрема Організація має право здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації і вчинення таких дій не потребує отримання додаткових дозволів чи погоджень Видавника. При цьому, Організація має поінформувати Видавника про здійснення таких дій (п.7.2.).

ПП "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" незаконне використання відповідачем музичних творів: "You`re Gonna Go Far, Kid" та "Ghost Town" доводить актом №16/07/2016 фіксації фактів (контрольного прослуховування) прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, відеопримірників та зафіксованих у них виконань, складеним представником у місті Ужгород 05 липня 2016 року; відеозаписом (фіксацією використання музичних творів за допомогою технічних записів у відповідні дати); фіскальним чеком від 05.07.2016. Стверджує, що відповідач використовував у своєму закладі способом публічного виконання музичні твори "You`re Gonna Go Far, Kid" та "Ghost Town", майнові авторські права на використання яких належать позивачу (ПП "Світова музика") на підставі договору №01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об'єкти авторських прав, укладеним 01 січня 2016 року ТзОВ «Олл Мьюзик Паблишинг» (Ліцензіар) з ПП "Світова музика" (Ліцензіат), додатком №1 до договору №01/2016-Л та деклараціями музичних творів №3 від 01.03.2016, №6 від 01.07.2016.

Означений договір №01/2016-Л укладено в Москві, Росія, додані до позовної заяви копії цього правочину, додатків і доповнень до нього викладено російською мовою.

Згідно з п.1.1. договору №01/2016-Л Ліцензіар передає Ліцензіату виключні права на управління майновими авторськими правами на всі твори, які відносяться до каталогу «Олл Мьюзик Паблишинг», який є частиною цього договору і права на використання якого належать Ліцензіару на території країн СНГ.

Згідно з п.2.1. договору №01/2016-Л Ліцензіар гарантує, що він дійсно має майнове авторське право на всі твори із каталогу. Каталогом сторони договору №01/2016-Л назвали перелік усіх музичних творів з текстом чи без тексту, виключними правами на використання яких на території володіє Ліцензіар.

Згідно з п.2.2. договору №01/2016-Л Ліцензіар зобов'язався передати Ліцензіату для використання каталог творів на механічному носії з вказівкою про те, що при необхідності Ліцензіат має право виводити на друк той або інший фрагмент каталогу. Сторони вказали, що при передачі підписується акт прийому-передачі, який є частиною цього договору.

Згідно з п.2.5. договору №01/2016-Л Ліцензіар зобов'язався надати Ліцензіату для ознайомлення договори або інші письмові докази, що підтверджують права Ліцензіара на твори.

Згідно з п.2.6. договору №01/2016-Л Ліцензіат зобов'язався представляти інтереси Ліцензіара з питань захисту прав, що передаються за цим договором, в усіх державних, судових, громадських і комерційних організаціях, установах, підприємствах на території України. Подавати претензії і позови виключно за письмовою згодою Ліцензіара з метою відновлення порушених прав і стягнення матеріальної та іншої шкоди, включаючи упущену вигоду у випадках незаконного використання користувачами на території прав, передбачених цим договором. Ліцензіат зобов'язаний погоджувати з Ліцензіатом усі претензії та позови, пов'язані з порушенням прав на території України.

Додатковим договором від 01 січня 2017 року дія договору №01/2016-Л продовжена до 31 грудня 2017 року.

Суд апеляційної інстанції констатує наступне:

У матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі каталогу творів на механічному носії, як доказ виконання п.2.2. договору №01/2016-Л і частина цього договору. Також немає договорів або інших письмових доказів, що згідно з п.2.5. договору №01/2016-Л підтверджують права ТзОВ «Олл Мьюзик Паблишинг» на твори.

Немає й доказів щодо правового статусу каталогу «Олл Мьюзик Паблишинг», який згідно з п.1.1. договору №01/2016-Л є частиною цього договору і права на використання якого належать Ліцензіару на території країн СНГ.

У підписаних сторонами додатках №1 до договору №01/2016-Л від 01.01.2016 названо перелік із каталогу музичних творів, у тому числі й музичний твір "You`re Gonna Go Far, Kid" (автор Bryan Holand, виконавець Offspring) та музичний твір "Ghost Town" (автори Tobias Karlsson/Adam Lambert/Brandon Lowry/Martin Max/Ali Payami, виконавець Adam Lambert). Проте, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, що автори музичних творів "You`re Gonna Go Far, Kid" та "Ghost Town" чи інші суб'єкти авторського права на ці твори передали Ліцензіару (ТзОВ «Олл Мьюзик Паблишинг») права на управління майновими авторськими правами відносно музичних творів: "You`re Gonna Go Far, Kid" та "Ghost Town".

Отже на момент укладення договору №01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об'єкти авторських прав і доповнень до нього ТзОВ «Олл Мьюзик Паблишинг» не було суб'єктом авторського права на музичні твори "You`re Gonna Go Far, Kid" та "Ghost Town" і не вправі було розпоряджатися майновими авторськими правами на ці музичні твори. Немає й доказів набуття ТзОВ «Олл Мьюзик Паблишинг» означених прав і протягом дії договору №01/2016-Л до 31 грудня 2017 року.

Відтак, ПП "Світова музика" на підставі договору №01/2016-Л не могло набути й не набуло прав управління майновими авторськими правами на музичні твори "You`re Gonna Go Far, Kid" та "Ghost Town". Відповідно ПП "Світова музика" не передало ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на об'єкти авторського права - музичні твори "You`re Gonna Go Far, Kid" та "Ghost Town", оскільки такі на дату укладення і протягом дії договору №АУ010116 (до 31 грудня 2017 року включно) не належали ПП "Світова музика".

З урахуванням викладеного ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" не вправі була в інтересах ПП "Світова музика" здійснювати колективне управління майновими правами на об'єкти авторського права - музичні твори "You`re Gonna Go Far, Kid" (автор Bryan Holand, виконавець Offspring) і "Ghost Town" (автори Tobias Karlsson/Adam Lambert/Brandon Lowry/Martin Max/Ali Payami, виконавець Adam Lambert). А фізична особа-підприємець Шанта Іван Юрійович не міг порушити майнові авторські права позивача ПП "Світова музика" на означені музичні твори, в інтересах і на захист авторських прав якого позов подала ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами".

Господарський суд Закарпатської області не надав належної правової оцінки означеним обставинам і неправильно витлумачив статтю 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" на обґрунтування приналежності ПП "Світова музика" авторських прав на музичні твори "You`re Gonna Go Far, Kid" і "Ghost Town". Також суд повинен був застосувати, проте не застосував, Бернську конвенцію про охорону літературних і художніх творів (Паризький Акт), Договір Всесвітньої організації інтелектуальної власності про авторське право (1996р.), статті 418, 433, 435, 440, 443 Цивільного кодексу України, статті 31, 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права", якими встановлено охорону авторських прав і які підлягали застосуванню при вирішенні спору.

Як наслідок неправильного застосування норм матеріального права, суд першої інстанції не надав правової оцінки договору №01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об»єкти авторських прав від 01 січня 2016 року, не перевірив наявності належних, допустимих і достовірних доказів набуття ТзОВ «Олл Мьюзик Паблишинг» авторських прав на музичні твори "You`re Gonna Go Far, Kid" (автор Bryan Holand; виконавець Offspring) і "Ghost Town" (автори Tobias Karlsson/Adam Lambert/Brandon Lowry/Martin Max/Ali Payami; виконавець Adam Lambert), договору про управління майновими авторськими правами № АУ010116 від 01 січня 2016 року та дійшов безпідставного висновку про наявність у ПП "Світова музика" авторських прав на музичні твори "You`re Gonna Go Far, Kid" і "Ghost Town", правомірність передання управління цих прав в управління ПП "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", про порушення відповідачем прав позивача незаконним публічним виконанням цих музичних творів.

Відповідно до вимог частини 4 статті 269, частин 1 і 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України викладені обставини справи і приписи закону є підставою для скасування рішення і відмови у позові.

З урахуванням наведеного немає необхідності давати оцінку поданим ПП "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" доказам: акту №16/07/2016 фіксації фактів (контрольного прослуховування) прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, відеопримірників та зафіксованих у них виконань, складеним представником у місті Ужгород 05 липня 2016 року; відеозапису; фіскальному чеку від 05.07.2016, деклараціям музичних творів №3 від 01.03.2016, №6 від 01.07.2016, підписаним директором ПП "Світова музика".

Доводи апелянта про розгляд справи без повідомлення відповідача спростовуються наявним у матеріалах справи доказами (а.с.6, 7, 63, 64,91,92, 133, 134, 135,152, 153, 159, 160170, 173) надсилання процесуальних документів відповідачу за місцем реєстрації, яке він вказав й в апеляційній скарзі.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ визначено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Встановлено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст.269).

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ , Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шанти Івана Юрійовича задовольнити. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 18 липня 2017 у справі №907/170/17 скасувати повністю і ухвалити нове рішення:

У позові відмовити.

Стягнути з Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка буд.23, оф.916, ) на користь фізичної особи-підприємця Шанти Івана Юрійовича (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Льва Толстого, 29Б, код 34) 1760,00 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 19 січня 2018 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

суддя Л.Л. Давид

суддя Г.Т. Кордюк