ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"01" лютого 2018 р.Справа № 922/185/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши матеріали

позовної заявиІнституту монокристалів НАН України, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Оксідал", м. Харків
про стягнення коштів 96619,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Інститут монокристалів НАН України (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Оксідал" (відповідач) про стягнення заборгованості за договорами оренди майна, що належить до майнового комплексу HAH України № 10/0 від 01.12.2014р., № 11/0 від 04.06.2015р. та № 84 від 04.06.2015р., договором оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі Інституту монокристалів HAH України № 78 від 01.12.2014р. та договорами про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна, територій загального користування та надання комунальних послуг орендарю № 78-В-14 від 01.12.2014р. та № 84-В-15 від 04.06.2015р., з урахуванням штрафних санкцій, в загальному розмірі 96619,53 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин.

Суд зауважує, що під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому, об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача:

- суму боргу за договором № 10/0 від 01.12.2014р. в розмірі 13528,63 грн.;

- пеню за договором № 10/0 від 01.12.2014р. в розмірі 2131,29 грн.;

- суму боргу за договором № 11/0 від 04.06.2015р. в розмірі 23958,39 грн.;

- пеню за договором № 11/0 від 04.06.2015р. в розмірі 3611,13 грн.;

- суму боргу за договором № 78 від 01.12.2014р. в розмірі 16573,17 грн.;

- пеню за договором № 78 від 01.12.2014р. в розмірі 2792,29 грн.;

- суму боргу за договором № 84 від 04.06.2015р в розмірі 19394,66 грн.;

- пеню за договором № 84 від 04.06.2015р. в розмірі 3408,08 гривень.

- суму боргу за договором № 78-В-14 від 01.12.2014р. в розмірі 4275,26 грн.;

- пеню за договором № 78-В-14 від 01.12.2014р. в розмірі 561,34 грн.;

- суму боргу за договором № 84-В-15 від 04.06.2015р. в розмірі 5094,40 грн.;

- пеню за договором № 84-В-15 від 04.06.2015р. в розмірі 1290,89 грн.

При цьому, договори № 10/0 від 01.12.2014р. та № 11/0 від 04.06.2015р. є договорами оренди рухомого майна, договори № 78 від 01.12.2014р. та № 84 від 04.06.2015р. є договорами оренди нерухомого майна, а договори № 78-В-14 від 01.12.2014р. та № 84-В-15 від 04.06.2015р. є договорами про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна, територій загального користування та надання комунальних послуг орендарю.

Тобто, Інститутом монокристалів НАН України в одній позовній заяві об'єднано вимоги, які не пов'язані між собою ні підставами виникнення, ні доказами, на яких вони ґрунтуються, що є порушенням ст. 173 ГПК України.

Суд наголошує, що лише факт укладення спірних договорів між одними і тими ж сторонами не свідчить про однорідність вимог про стягнення заборгованостей за цими договорами.

Підпунктом 2 пункту 5 статті 174 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Враховуючи положення наведених статей, зазначений позов підлягає поверненню без розгляду з огляду на те, що джерелом і підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб'єктний склад, породжує різні взаємні права та обов'язки, що обумовлено відмінністю у предметах їх регулювання.

Зазначені обставини перешкоджають зясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднюють вирішення спору.

Суд також зазначає, що згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів.

Так, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України "Про державний бюджет України", на 1 січня 2018 року становить 1762,00 грн.

Отже, відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду цієї позовної заяви позивач мав оплатити судовий збір у розмірі 1762,00 грн, проте згідно платіжного доручення №796 від 15.11.2017 сплачено тільки 1600,00 грн, що не є належним доказом сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Крім того, п.9 та п.10 ч. ст. 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позовна заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, що не відповідає вимогам п.9, п.10 ч. ст. 162 ГПК України.

На підставі викладеного, позовна заява Інституту монокристалів НАН України до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Оксідал" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 96619,53 грн., підлягає поверненню.

Керуючись п. 2 ч. 5 ст. 174, ст.ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Інституту монокристалів НАН України та додані до неї документи , в тому числі оригінал платіжного доручення про сплату судового збору №796 від 15.11.2017 року на суму 1600,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвалу підписано 01.02.2018 року.

Суддя ОСОБА_1

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).