УХВАЛА

м. Київ

30.01.2018Справа № 910/3577/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В. розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві Бочковського Тараса Олександровича

по справі № 910/3577/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз"

до Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

про стягнення 145 458 грн.

За участю представників сторін:

від позивача (скаржника): Баляба О.В. - ген.директор

від відповідача: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 по справі № 910/3577/16 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" 132 678,55 грн. втрат від інфляції; 9 483,29 грн. 3% річних та 2 132,43 грн. судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.05.2016 на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

17.01.2018 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві Бочковського Тараса Олександровича про винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.12.2017 по виконавчому провадженню № 53256989.

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.1 ст. 342 ГПК Україна скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2018 по справі № 910/3577/16 розгляд скарги призначено на 30.01.18.

У судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав, надав пояснення суду.

29.01.2018 до суду від державного виконавця надійшли пояснення (відзив) на скаргу з копіями виконавчого провадження, в який проти задоволення скарги заперечив та пояснив, що виконавче провадження № 53256989 було об'єднано до зведеного виконавчого провадження № 54013555.

30.01.2018 скаржником подано дві заяви з процесуальних питань.

В одній заяві скаржник просить прийняти рішення про участь у справі наступних учасників: стягувача у виконавчому провадженні - ТОВ "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз", боржника у виконавчому провадженні - ПАТ "Науково-виробниче підприємство "Більшовик", та головного державного виконавця Бочковського Тараса Олександровича Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Вказана заява відхилена судом, оскільки згідно ухвали суду від 18.0.2018 Господарським судом розглядається справа на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві Бочковського Тараса Олександровича у справі № 910/3577/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" (стягувач) до Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" (боржник) про стягнення 145 458 грн., тобто вказані у заяві скаржника особи вже є учасниками процесу.

В другій заяві з процесуальних питань скаржник виклав свої заперечення з приводу пояснень (відзиву) державного виконавця.

Дослідивши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві Бочковського Тараса Олександровича про винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.12.2017 по виконавчому провадженню № 53256989, суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів стягувача та наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

У поданій скарзі стягувач (скаржник) просить визнати неправомірними рішення Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бочковського Т.О. про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 по справі № 910/3577/16, згідно постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.12.2017 по виконавчому провадженню № 53256989.

Вказані вимоги мотивовані тим, що 26.12.2017 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. п. 7,9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» обґрунтовуючи вказану постанову тим, що в статутному капіталі ПАТ «НВП «Більовик» частка держави становить 100 відсотків, товариство включено до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, затвердженого ЗУ «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», а на примусову реалізацію майна боржника по справі встановлено мораторій Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" від 29.11.2001 № 2864-ІІІ. Крім того, державний виконавець робить висновок про відсутність у боржника грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст.327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 48 по вказаному Закону, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Докази про вчинення виконавчих дій з приводу з'ясування наявності грошових коштів на банківських рахунках боржника в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Посилання державного виконавця на п. 7 ч.1 ст. 37 Закону, де боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, є безпідставні, оскільки, ніякого відношення до примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 по справі № 910/3577/16 не мають.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (п. 9 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" ).

Статтею 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" від 29.11.2001 № 2864-ІІІ встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Згідно ст. 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" від 29.11.2001 № 2864-ІІІ для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Обґрунтовуючи своє рішення про повернення виконавчого документа, державний виконавець в постанові від 26.12.2017 дійшов висновку, що на примусову реалізацію майна боржника по справі встановлено мораторій Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна".

В пункті 9 Інформаційного листа Вищого Господарського суду України від 28.01.2016 № 01-06/131/16 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням господарськими судами Закону України "Про виконавче провадження" роз'яснено щодо необхідності у разі прийняття рішення про повернення виконавчого документа обстеження державним виконавцем майна боржника за місцем його знаходження на предмет використання майна у виробничій діяльності та складення за результатами такого обстеження акту.

Надані державним виконавцем заперечення на скаргу, викладені в поясненнях (відзиву) на скаргу не заслуговують на увагу суду, оскільки жодним чином не підтверджують правомірності дій (бездіяльності) державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бочковського Т.О. при примусовому виконанні наказу Господарського суду у справі № 910/3577/16 та правомірності повернення виконавчого документа стягувачу.

Жодних доказів вчинення примусових виконавчих дій по виконавчому провадженні ВП № 53256989, крім прийняття виконавчого провадження (постанова від 18.10.2017) та повернення виконавчого документа стягувачу (постанова від 26.12.2017, яка оскаржується), державним виконавцем Бочковським Т.О., суду не надано.

Як вбачається з матеріалів скарги та виконавчого провадження, суд встановив, що докази на підтвердження викладених в оскаржуваній постанові доводів, у виконавчому провадженні відсутні. Державний виконавець не провів належних виконавчих дій по розшуку коштів та майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, акту з цього приводу не складав.

Таким чином, рішення Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бочковського Т.О. про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 по справі № 910/3577/16, згідно постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 26.12.2017 по виконавчому провадженню № 53256989 є неправомірним.

Керуючись статтями 342-343, ч. 1 ст. 234, ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бочковського Т.О. про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 26.05.2016 по справі № 910/3577/16 Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідний інститут фінансових та промислових експертиз" згідно постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26.12.2017 по виконавчому провадженню № 53256989.

Ухвала набрала законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя Ярмак О.М.