КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" лютого 2018 р. Справа№ 910/20625/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Буравльова С.І.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М"

про відвід суддів Хрипуна О.О., Жук Г.А.

у справі № 910/20625/15 (суддя: Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М"

до 1) Державної служби інтелектуальної власності України

2) Компанії Айвібрідж Венчерз Лімітед (Ivybridge Ventures Limited) (м. Нікосія, Кіпр),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Ергопак"

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) "Інтерфом-М" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України та Компанії Айвібрідж Венчерз Лімітед (Ivybridge Ventures Limited) про:

- визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг №175926 від 25.09.2013, видане на ім'я Айвібрідж Венчерз Лімітед, зареєстроване в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг недійсним повністю;

- зобов'язання Державної служби (правонаступник - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) внести відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг №175926 від 25.09.2013 до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг;

- зобов'язання Державної служби (правонаступник - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) опублікувати в офіційному бюлетені "Промислова власність" відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва України на знак для товарів і послуг №175926 від 25.09.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 у справі № 910/20625/15 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням господарського суду першої інстанції, ТОВ "Інтерфом-М" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 у справі № 910/20625/15, прийняти нове, яким позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 у складі колегії суддів: Верховця А.А. (головуючий суддя), Хрипуна О.О., Жук Г.А. поновлено апеляційне провадження у справі № 910/20625/15 та призначено її розгляд на 30.01.2018.

Присутній в судовому засіданні 30.01.2018 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М" подав заяву про відвід колегії суддів від розгляду справи №910/18654/15, окрім головуючого судді Верховця А.А.

В обґрунтування доводів викладених у заяві, позивач (апелянт) зазначив, що на його думку, колегія суддів (крім головуючого судді Верховця А.А.) не може брати участі у розгляді даної справи з огляду на наявність обставин, що викликають сумніви у їх неупередженості та побічну заінтересованість в розгляді справи, оскільки, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Інтєрфом-М" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2015 у справі №910/20625/15 відкрито ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2015, розгляд справи призначено на 30.01.2018, що суперечить приписам ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено основні засади (принципи) господарського судочинства, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. Разом з тим, скаржник вказує на те, що фактично судове засідання призначене на 30.01.2018 розпочалось із затримкою на одну годину та дванадцять хвилин, а тому на думку апелянта, колегією суддів Київського апеляційного господарського суду (крім головуючого судді Верховця А.А.) при розгляді даної справи вказані строки її початку розгляду пропущено, що викликає сумніви у неупередженості та/або об'єктивності суддів.

Відповідно до п. п. 1-3 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів у складі: Верховець А.А. (головуючий суддя), Хрипун О.О., Жук Г.А. дійшла висновку про необґрунтованість заяви про відвід, у зв'язку з чим ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 провадження у справі № 910/20625/15 зупинено, а зазначену справу передано для визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М" про відвід суддів Хрипуна О.О., Жук Г.А. передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), Власов Ю.Л., Буравльов С.І.

Згідно з п. п. 7, 11 ст. 39 ГПК України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід суддів Хрипуна О.О. та Жук Г.А. у справі № 910/20625/15, дійшла висновку про їх необґрунтованість, з огляду на наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні у справі "Олександр Волков проти України" зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно зі ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з виключними обставинами у цій справі.

У рішенні у справі "Білуха проти України" зазначено: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Як уже було зазначено, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, згідно з п. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М" про відвід суддів Хрипуна О.О. та Жук Г.А. суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки наведені заявниками доводи у розумінні ст. ст. ст. 35, 36 ГПК України не можуть бути підставою для відводу судді.

У своїй заяві ТОВ «Інтерфом-М» посилається на те, що колегією суддів Київського апеляційного господарського суду (крім Верховця А.А.) при розгляді даної справи пропущені строки початку розгляду справи, не виконуються приписи Господарського процесуального кодексу в частині забезпечення рівності та змагальності сторін, а також на думку позивача колегія суддів (крім судді Верховця А.А.) безпідставно не скасовує завідомо нікчемне свідоцтво про реєстрацію торгового знаку.

Варто звернути увагу, що представником ТОВ «Інтерфом-М» не наводиться жодного аргументу, який би свідчив про упередженість суддів Хрипуна О.О. та Жук Г.А. та в заяві навіть не вказано прізвища суддів-учасників колегії, в чому проявляється неповага до суду та зловживання своїми процесуальними правами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволення заяви про відвід суддів Хрипуна О.О. та Жук Г.А.

Керуючись ст. ст. 35, 38-40 234 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфом-М" про відвід суддів Хрипуна О.О. та Жук Г.А. у справі № 910/20625/15 відмовити.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Ю.Л. Власов

С.І. Буравльов