КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2018 р. Справа№ 5020-961/2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

За участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.

та представників сторін:

від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України": Ісаєва Л.М. - довіреність № 010-00/1794 від 27.04.2017; Костюченко А.Ю. - довіреність № 010-00/2 від 02.01.2018;

від ПАТ "Дельта Банк": Любаренко Д.О. - довіреність б/н від 29.12.2017;

від ліквідатора: Миколасюк Р.А. - довіреність № 1226 від 28.08.2015.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017

у справі № 5020-961/2012 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лінарт"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Севастополя від 30.08.2012 порушено провадження у справі № 5020-961/2012 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лінарт".

Постановою Господарського суду м. Севастополя від 17.10.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лінарт" визнано банкрутом, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Кириліна М.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 у справі № 5020-961/2012 замінено ліквідатора боржника на арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 затверджено звіт ліквідатора боржника про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у справі на загальну суму 77 827,23 грн. та продовжено строк ліквідаційної процедури у справі № 5020-961/2012 та повноваження ліквідатора боржника на шість місяців.

30.08.2017 ліквідатор боржника подав до Господарського суду міста Києва клопотання про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди ліквідатора у розмірі 77 827,23 грн. пропорційно визнаних грошових вимог кожного кредитора.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 задоволено клопотання ліквідатора боржника.

Стягнуто з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; ідентифікаційний код 00032112, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даної ухвали) на користь арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) № 871 від 23.04.13; 01033, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання даної ухвали) грошову винагороду та відшкодування витрат на загальну суму 34.321 (тридцять чотири тисячі триста двадцять одну) грн. 81 коп. за час виконання ним обов'язків ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" (ідентифікаційний код 19449122) у справі № 5020-961/2012 в період з 02.04.15 по 31.03.17.

Стягнуто з ПАТ "Дельта Банк" (01014, м. Київ, вул. Дружби Народів, 38; ідентифікаційний код 34047020, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даної ухвали) на користь арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) № 871 від 23.04.13; 01033, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання даної ухвали) грошову винагороду та відшкодування витрат на загальну суму 43.505 (сорок три тисячі п'ятсот п'ять) грн. 42 грн. за час виконання ним обов'язків ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" (ідентифікаційний код 19449122) у справі № 5020-961/2012 в період з 02.04.15 по 31.03.17.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що у банкрута відсутні майнові активи, які б належали йому на праві приватної власності або повного господарського відання, а тому оплата послуг арбітражного керуючого має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів пропорційно їх грошових вимог.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Господарського суду міста Києва, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" 29.11.2017 (згідно поштового штемпелю на конверті) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №176-00/1415 від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 в частині стягнення з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" грошової винагороди та відшкодування витрат на загальну суму 34 321 (тридцять чотири тисячі триста двадцять одну) грн. 81 коп. та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт" Гапоненка Р.І. про стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України".

Обґрунтовуючи вимоги викладені в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт відмічає, що вимоги АТ «Укрексімбанк» повністю погашені, а отже останнє не є кредитором боржника у розумінні норм Закону про банкрутство та відповідно, стягнення грошової винагороди ліквідатору боржника з АТ «Укрексімбанк» є неправомірним.

Разом з тим, скаржник стверджує, що до реєстру вимог кредиторів боржника включено крім ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк" ще 4 кредитори, а саме: ДПІ у Балаклавському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі (правонаступником якої є Генічеська ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області), ТОВ «Морська компанія «Транссервіс», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Компанія Green West Enterprises LLC, а отже стягнення грошових коштів лише з двох кредиторів порушує принцип пропорційності голосів кредиторів.

Окрім того, апелянт зауважив, що у боржника наявне майно, а згідно ст. 3-1 Закону про банкрутство, оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого здійснюється за рахунок коштів одержаних від продажу майна боржника.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.12.2017.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого господарського суду від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012, ПАТ "Дельта Банк" 04.12.2017 (згідно поштового штемпелю на конверті) також звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 23.1/837 від 04.12.2017, відповідно до якої просило суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 12.12.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

26.12.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від арбітражного керуючого Гапоненка Р.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу № 02-06/1092 від 22.12.2017, відповідно до якого арбітражний керуючий просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", оскаржувану ухвалу залишити без змін. В обґрунтування своїх доводів арбітражний керуючий зазначив, що відповідно до п. 12 ст. 3-1 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюється в порядку, встановленому Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів одержаних в результаті виробничої діяльності боржника, з чого слідує, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк" на користь арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича грошову винагороду та відшкодування витрат за час виконання ним обов'язків ліквідатора ТОВ "Фірма "Лінарт".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 розгляд апеляційної скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у справі № 5020-961/2012 відкладено на 30.01.2018.

15.01.2018 (згідно вхідного штампу апеляційного господарського суду) Публічне акціонерного товариства "Дельта Банк", після виправлення недоліків зазначених в ухвалі суду апеляційної інстанції від 14.12.2017, повторно звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 23.1/837 від 04.12.2017 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, які мають значення для справи.

Так, скаржник зазначає, що 02.10.2015 рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" з 05.10.2017, а згідно п. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних податкових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 15.01.2018, згідно з п.п. 2.3.44 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів: Остапенка О.М., Сотнікова С.В.

У зв'язку із перебуванням судді Сотнікова С.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, змінено склад колегії суддів та згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.01.2018 у справі № 5020-961/2012 сформовано колегію суддів у складі: Верховець А.А. - головуючий суддя, судді: Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012, розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" призначено на 30.01.2018.

18.01.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" надійшли пояснення на відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів наголошує, що з 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 17.05.2011 у разі якщо у провадженні апеляційної інстанції вже знаходиться апеляційна скарга одного з учасників судового процесу на ухвалу або рішення місцевого господарського суду, а іншим учасником судового процесу подано апеляційну скаргу на ту ж саму або іншу ухвалу чи рішення і ця друга скарга підлягає розглядові, апеляційний господарський суд приймає її до спільного розгляду з раніше поданою і прийнятою до провадження скаргою, про що виносить відповідну ухвалу.

Оскільки в провадженні Київського апеляційного господарського суду знаходяться дві апеляційні скарги на одну ухвалу, а саме: апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012, колегія суддів вважає за можливе здійснювати спільний розгляд зазначених апеляційних скарг.

В судовому засіданні 30.01.2018 представники ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк" підтримали вимоги викладені в апеляційних скаргах, просили суд апеляційні скарги задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник ліквідатора заперечував проти вимог апеляційних скарг, просив суд у задоволенні апеляційних скарг відмовити, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судовому засіданні 30.01.2018, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши думку присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк" підлягають задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 - скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон).

19.01.2013 року набрав чинності Закон України № 4212-VI від 22.12.2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Оскільки, провадження у даній справі порушено ухвалою суду від 30.08.2012, а постанова про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Лінарт" банкрутом винесена 17.10.2012, то при розгляді даної справи застосовується Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013 року.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 02.04.2015 ліквідатором банкрута у даній справі призначено арбітражного керуючого Гапоненка Р.І.

30.08.2017 ліквідатор боржника арбітражний керуючий Гапоненко Р.І. подав до Господарського суду міста Києва клопотання про стягнення з кредиторів боржника грошової винагороди ліквідатора у розмірі 77 827,23 грн. пропорційно визнаних грошовим вимогам кожного кредитора, а саме, з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - 34 321,81 грн.; з ПАТ "Дельта Банк" - 43 505,42 грн.

Відповідно до пункту 4 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 19.01.2013 року) арбітражний керуючий має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 3-1 п. 12 Закону оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлене цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

З наявного в матеріалах справи протоколу № 2 від 04.04.2017 засідання зборів комітету кредиторів ТОВ "Фірма "Лінарт" видно, що комітет кредиторів у складі ПАТ "Дельта Банк" вирішив затвердити звіт ліквідатора банкрута щодо винагороди та витрат арбітражного керуючого та авансувати основну грошову винагороду ліквідатора з 02.04.2015 по 31.03.2017 в сумі 76 843,80 грн. та витрачені кошти в ліквідаційній процедурі станом на 31.03.2017 у сумі 980,43 грн. При цьому, ПАТ "Дельта Банк" надало письмові пояснення стосовно суми 76 843,80 грн. Так, Банк зазначив, що авансування основної грошової винагороди арбітражному керуючому Гапоненку Р.І. не може бути стягнуто з АТ "Дельта Банк", оскільки останній перебуває в стані припинення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 затверджено звіт ліквідатора боржника про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у справі на загальну суму 77 827,23 грн.

Отже, розмір оплати послуг ліквідатора був встановлений комітетом кредиторів та затверджений господарським судом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 16.11.2017 місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність у боржника майнових активів, які б належали йому на праві приватної власності або повного господарського відання, а тому вирішив, що оплата послуг ліквідатора має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів пропорційно їх грошових вимог та постановив стягнути грошову винагороду та відшкодування витрат ліквідатора з ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України".

Колегія суддів вважає що висновки місцевого господарського суду стосовно стягнення грошової винагороди ліквідатора з ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" зроблені без належного дослідження всіх обставин справи та в порушення норм законодавства виходячи з наступного.

Згідно п. 10 ст. 3-1 Закону оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Так, згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 101211251 у банкрута ТОВ "Фірма "Лінарт" (місцезнаходження: м. Севастополь, вул. Ангарська, буд. 10-А) наявне майно, яке знаходиться у м. Севастополь на території Автономної Республіки Крим.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Отже, враховуючи, що майно боржника перебуває на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює провести процедуру ліквідації ТОВ "Фірма "Лінарт" та реалізувати належне боржнику майно у відповідності до Закону, беручи до уваги положення ст. 43 Конституції України в якій встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом, ліквідатор боржника Гапоненко Р.І. правомірно звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про оплату послуг за рахунок коштів кредиторів.

Стосовно клопотання ліквідатора про виплату грошової винагороди та компенсації витрат ліквідатора за рахунок коштів кредиторів боржника пропорційно розміру їх грошових вимог, судова колегія зазначає наступне.

Згідно частини 4 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кількість голосів на комітеті кредиторів визначається пропорційно кількості грошових вимог кредиторів, кратній тисячі гривень.

Відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка встановлює черговість задоволення вимог кредиторів, у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та ліквідаційної комісії, в тому числі - витрати на оплату праці арбітражних керуючих (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору).

Згідно пункту 3 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

Таким чином, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог відповідно до статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд вправі застосувати такий принцип пропорційності до розподілу між кредиторами витрат, пов'язаних з проведенням процедури розпорядження майном та ліквідаційної процедури, зокрема, витрат на оплату праці арбітражних керуючих (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) та понесених витрат.

Київський апеляційний господарський суд звертає увагу скаржників, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кредиторів у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), а також від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Таким чином, твердження скаржників про відсутність підстав для стягнення грошових коштів на погашення витрат та оплати послуг ліквідатора боржника Гапоненка Р.І. з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (у зв'язку з тим, що вимоги Банку погашені) та з ПАТ "Дельта Банк" (у зв'язку з перебуванням Банку в процедурі ліквідації) є безпідставними, а витрати, пов'язані з проведенням ліквідаційної процедури мають стягуватись за принципом пропорційності грошових вимог кредиторів.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема, інформаційної довідки з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Фірма "Лінарт" включені наступні кредитори: ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", ПАТ "Дельта Банк", ДПІ у Балаклавському районі Головного управління Міндоходів у м. Севастополі (правонаступником якої є Генічеська ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області), ТОВ «Морська компанія «Транссервіс», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Компанія Green West Enterprises LLC (а.с. 34-41).

Отже, витрати на оплату послуг ліквідатора у даній справі мають розподілятись на зазначених кредиторів пропорційно їх грошових вимог. Однак, не дослідивши всіх обставин справи, в порушення принципу пропорційності голосів кредиторів, враховуючи, що до реєстру вимог кредиторів включено шість кредиторів, місцевий господарський суд необґрунтовано та безпідставно розподілив грошову винагороду та відшкодування витрат ліквідатора лише на двох кредиторів, а саме: ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України".

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 „Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведеного в постанові, враховуючи, що ліквідатор боржника Гапоненко Р.І. просив суд стягнути грошову винагороду ліквідатора лише з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ПАТ "Дельта Банк", тоді як до реєстру вимог кредиторів включено шість кредиторів, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ліквідатора боржника, з огляду на що ухвала Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 підлягає скасуванню, як така, що постановлена при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" підлягають задоволенню.

У зв'язку з задоволенням апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на боржника.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 у справі № 5020-961/2012 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в клопотанні ліквідатора про стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат ліквідатора відмовити.

4. Матеріали справи № 5020-961/2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.02.2018.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко