ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2018м. ДніпроСправа № 904/8012/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушин Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Казаровій А.Г.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Зеленодольськ, Дніпропетровська область

про відшкодування збитків у розмірі 223 984,72 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 4038 від 12.02.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 434 від 27.12.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС", м.Дніпро звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Зеленодольськ, Дніпропетровська область про відшкодування збитків у розмірі 223 984, 72 грн.

Заявлені вимоги, обґрунтовані тим, що у зв'язку пошкодженням вагонів №53569570, №56069917 та №53118345, яке відбулося 21.09.2015 року позивач поніс збитки (реальні витрати) по ремонту вагонів №53118345 та №56069917 у загальному розмірі 140 486,48 грн., та збитки які полягають у оплаті власникам вагонів орендних платежів за неможливості користування вагонами №53569570, №56069917 та №53118345 у загальному розмірі 83 498, 24 грн.

21.09.2017 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 1272/18 від 21.09.2017 року (1т., а.с. 162-165) в якому останній зазначає, що надані Позивачем акти №172 та № 173 від 30.04.2016 року недостатньо для підтвердження розміру витрат, оскільки дані ати не містять конкретного найменування виду робіт (послуг) та повного розрахунку їх вартості, таким чином Позивачем не надано достатніх доказів, які підтверджували такі витрати.

26.09.2017 року до канцелярії суду від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення (1т., а.с. 183-184) в яких позивач зазначив, що позовні вимоги щодо орендних платежів у розмірі 83 498, 24 грн., які сплачувались за весь період ремонту відносяться до реальних збитків та підлягають відшкодуванню, оскільки під час їх ремонту позивач не мав можливості експлуатувати їх і поніс збитки у розмірі суборендної плати.

09.10.2017 року від позивача надійшли додаткові пояснення, з яких свідчить, що вагони №56069917 та №53118345 було пошкоджено до стану деповського ремонту. Вагон №53569570 зійшов з колії частково двома колісними парами та був пошкоджений до ступеню поточного ремонту. Позивач жодним чином не міг негайно усунути пошкодження вагонів, оскільки вони зійшли з колій, були перевернуті та без допомоги вантажної техніки не могли бути поставлені на колії для відправлення в ремонт. Пошкоджені вагони піднімала та готувала для транспортування до місць проведення ремонтів Зеленодольська філія ПрАТ "МППЗТ" власними силами із залученням вантажних кранів. Всі вагони було відправлено з місця пошкодження одночасно окремим локомотивом спеціально наданим залізницею для таких перевезень. Поточний ремонт вагона №5569570 здійснила Зеленодольська філія ПрАТ "МППЗТ" самостійно. Крім того, повідомлення форми ВУ-23 на вагон №5569570 складено залізницею 25.09.2017 року, реквізити для оформлення перевізних документів на відправку вагону надані 08.10.2015 року (копія листа № 1553 від 08.10.2015 року додається), а виправлено у вагонне депо Апостолове лише 27.10.2015 року, тобто для направлення вагона, що потребує поточного ремонту від місця пошкодження до місця ремонту, Відповідачу знадобилось більше ніж 1 місяць. На станції Апостолове 27.10.2017 року по прибуттю до місця проведення ремонту оформлено повідомлення форми ВУ-23, а поточний ремонт вагона завершено 21.11.2015 року, що підтверджується повідомленням форми ВУ-36. Таким чином, Відповідачу для здійснення поточного ремонту вагону знадобилось 2 місяці. Вагони №56069917 та №53118345 також було направлено до ремонту 21.10.2017 року разом з вагоном №5569570 одним локомотивом. Позивач зі своєї сторони вчинив всі необхідні заходи для найбільш швидкого відправлення вагонів. Реквізити для оформлення перевізних документів на відправку вагонів надані 08.10.2015 року. Після прибуття вагонів до станції Мудрьона працівниками вагонного депо вагон № 53118345 прийняли в ремонт. Вагон №56069917, враховуючи ступінь його пошкодження, об'єм необхідної роботи та відсутність у депо технічних можливостей для проведення такого ремонту, депо станції Мудрьона за погодженням з Позивачем перенаправили для проведення його ремонту в вагонне депо станції Батуринська. Таким чином, місце проведення ремонту вагонів було змінено працівниками Придніпровської залізниці через незалежні від Позивача обставини. Для проведення деповського ремонту вагону №53118345 вагонному депо станції Мудрьона знадобилося 2,5 місяця (з 11.11.2015 року по 21.01.2016 року). Для проведення деповського ремонту вагону №56069917 вагонному депо станції Батуринська знадобилось 3,5 місяця (з 23.11.2015 року по 13.03.2016 року), з огляду на те, що для ремонту цього вагону необхідно було перенаправити вагон з депо Мудрьона до депо Батуринська та погодити заміну бокових рам, які не підлягали подальшій експлуатації із власником вагона та відповідачем. Більше того, "затримка" в ремонті вагонів понад 30 днів, як про це зазначає Відповідач, сталася саме з вини останнього, оскільки Відповідачем пошкоджені вагони піднімалися, готувалися для транспортування та направлялися до депо більше ніж 30 днів, та Позивач не мав будь-якої змоги впливати на цей строк. Отже у затримці ремонту вагонів наявна вина лише Відповідача, оскільки саме він спровокував відкладення початку ремонту вагонів на термін більш ніж 1 місяць. (2т., а.с. 1-3).

Ухвалою господарського суду від 10.10.2017 року продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

18.10.2017 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву №1356/18 від 18.10.2017 року, в яких відповідач зазначив, що Позивач на підтвердження витрат по ремонту вагонів посилається на Договір послуг № 25у/14 від 19.02.2014 укладений між ним та ТОВ «Ремвагонторг», згідно з яким були проведені деповські ремонти вагонів №56069917, 53118345, в підтвердження виконання яких надані акти виконаних робіт №172 та № 173 від 30 квітня 2016 року. Надані Позивачем документи в підтвердження вартості ремонтних робіт, які були виконані вагонним депо Батуринська Придніпровської залізниці, підтверджують наступну вартість ремонтних робіт: Вагон № 53118345 - згідно ОСОБА_1 приймання - здачі відремонтованого вагона №1 від 31.01.2016, підписаного вагонним депо Батуринська та ТОВ «Ремвагонторг» вартість деповського ремонту склала 33088,67 грн. +. ПДВ 6617,73грн. Всього 39706,40 грн.) ОСОБА_1 №4 від 31.01.2016 року та відомістю №21010025 підтверджені витрати на забирання вагону з ремонту в сумі 861 грн. (в т.ч. ПДВ 143,50грн.). Всього документально підтверджена вартість ремонту та послуг з подавання-забирання вагона становить суму 40 567 гр. 40 коп. (з врахуванням ПДВ 6761,23 грн.) В той час в ОСОБА_1 виконаних робіт №172 від 30.04.2016, за підписами ТОВ «Ремвагонторг» та ТОВ «Металургтранс», організація деповського ремонту та подавання-забирання вагона №53118345 склала суму 42552,72 грн. (з врахуванням ПДВ 7092,12 грн.) Різниця складає суму 1985,32 грн. (5%) Вагон № 56069917 - згідно ОСОБА_1 приймання - здачі відремонтованого вагона №1 від 13.03.2016, підписаного вагонним депо Батуринська та ТОВ «Ремвагонторг», дефектної відомості та калькуляції від 15.03.2016р. вартість деповського ремонту склала 38202,44 грн. +. ПДВ 7640,49 грн. Всього 45842,93 грн. Ця сума заявлена вагонним депо Батуринська до оплати ТОВ «Ремвагонторг» рахунками №13 від29.02.1016року -21000 грн. та №11 від 18.03.2016року -24842,93 грн. ОСОБА_1 №1 від 18,03.2016 №21010025 підтверджені витрати на забирання вагону з ремонту в сумі 1351,68 грн. (в т.ч. ПДВ 675,84 грн.). Всього Позивачем в обґрунтування заявленої в вимозі суми збитків від пошкодження вагону №56069917 надані документи, які підтверджують витрати по оплаті у сумі 93144,62 грн. (з врахув. ПДВ), а в ОСОБА_1 виконаних робіт № 173 від 30.04.2016 року, за підписами ТОВ «Ремвагонторг» та ТОВ «Металургтранс», організація деповського ремонту та подавання - забирання вагона № 56069917 склала суму 97 933 грн. 76 коп. (з врахуванням ПДВ 16322,29 грн.), тобто різниця становить суму 4789,14 грн. Тобто, вартість послуг ТОВ «Ремвагонторг» з організації ремонтів двох вагонів відповідно до договору №25у/14 від 19.02.2014р. склала суму 6774,46 грн. (1985,32 + 4789,14). Вказані витрати також не можуть бути визнані Відповідачем, так як не є вартістю ремонту, а становлять оплату послуг посередника в організації ремонту (3т., а.с. 2-6).

У судовому засіданні 19.10.2017 року оголошувалась перерва 08.11.2017 року.

06.11. 2017 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення на поданий відповідачем відзив від №1356/18 від 18.10.2017 в якому останній зазначив, що в тексті акту №21 від 26.02.2016 дійсно допущена описка і замість ТОВ "Ремвагонторг" вказано, що він складений ТОВ "Металургтранс" у зв'язку з чим, був оформлений акт №21 (з виправленням), що підтверджується супровідним листом від 11.05.2016. Також, актр № 21 від 26.02.2016 має безпосереднє відношення до предмету спору, оскільки складений на підтвердження факту виконання послуг згідно заявки ТОВ "Ремвагонторг" №25-02-2/16 від 25.02.2016 перевезення автомобільним транспортом комплектувальних та запасних деталей гальмівної системи та ходової частини залізничного вантажного вагону для установки на вагон №5609917 при проведенні деповського ремонту (а.с. 3т., а.с. 28-29).

У судовому засіданні 08.11.2017 представником відповідача подано додаткову інформацію у письмовому вигляді №1433/18 від 06.11.2017 року в якій останній посилається на безконтрольність з боку ТОВ "Ремвагонторг" безпідставне пред'явлення Позивачу до оплати актом № 173 від 30.04.2016 вартості робіт, які фактично не були виконані, та запасних частин, які не були використанні при ремонті вагону (3т., а.с. 34-35).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2017, у зв'язку з перебуванням судді Петрової В. І. на лікарняному, справу №904/8012/17 передано для розгляду судді Первушину Ю.Ю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2017 року справу № 904/8012/17 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в засіданні на 28.11.2017.

27.11.2018 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач просить суд зменшити суму орендних платежів за час відволікання вагонів на період їх ремонту, залишивши тільки нормативний (передбачений договорами) знаходження вагонів в ремонті (3т., а.с. 45-48).

У судовому засіданні 28.11.2017 року представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи копію листка обліку комплектації вантажного вагона при всіх видах ремонту та при технічному обслуговуванні з відчепленням форми ВУ-35З-М (3т., а.с. 54-56).

У судовому засіданні 28.11.2017 року оголошувалась перерва 08.12.2017 року.

04.12.2017 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення на відзив відповідача, в якому останній зазначив, що Позивач жодним чином не міг вплинути на скорочення вказаного строку, оскільки підйом та направлення вагонів на ремонт здійснював саме Відповідач. Крім того, Відповідач спочатку затримував відправлення вагонів на ремонт 1 місяць, а також здійснював поточний ремонт вагону № 53569570 один місяць. Також, позивач стверджує, що посилання відповідача на строки ремонту, які передбачені договорами №25/у/14 від 19.02.2014р. та №ПР-В-1-5416/НЮдч від 16.03.2015 року не можуть братись до уваги, оскільки відповідач не є стороною жодного із вказаних договорів та правовідносин, що врегульовані зазначеними договорами взагалі не стосуються відповідача та предмету спору по даній справі (3т., а.с. 59-63).

08.12.2017 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення №1589/18 від 07.01.2017 року в яких відповідач стверджує, що при ремонті вагону №56069917 змінені лише дві бокові рами із трьох забракованих актом від 04.12.2015 року, а бокова рама №155479 14/07 замінена її не проводилась. Щодо відшкодування збитків по орендній платі зазначає, що Відповідач до відправки вагонів в ремонт та виконання їх ремонтів не мав відношення, так як не являвся ні їх власником, ні експедитором, ні вантажовідправником (користувачем вагонів), тому не міг вплинути ні на прискорення відправки вагонів з під'їзної колії, ні на строки виконання ремонтів вагонів. В задоволені позовних вимог стосовно відшкодування вартості транспортно-експедиційних послуг на суму 1197 грн. просить суд відмовити, оскільки позивачем дані витрати не доведено документально (3т., а.с. 80-82).

Ухвалою Господарського суду від 08.12.2017 року розгляд справи відкладено на 27.12.2017 р.

У судовому засіданні 27.12.2017 року оголошувалась перерва до 04.01.2018 року.

03.01.2018 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення на відзив в яких зазначив, що наданий лист № 252/1474 від 20.12.2017 року відповідачем не визнається як належний доказ, так як начальник вагонного депо Баринська, який не брав участі в обстежені рам, після спливу більше 2 років після комісійного обстеження трьома фахівцями вагонного депо номерних деталей пошкодженого вагона. (3т., а.с. 113-115).

В свою чергу Позивачем 03.01.2018 до канцелярії суду подано відповідь на заперечення в яких останній зазначив, що відповідачем у своїх запереченнях не наведено будь - яких підстав, з яких лист керівника вагонного депо має меншу значимість, ніж акт довільної форми складений працівниками. Заперечення відповідача щодо відшкодування вартості транспортно - експедиторських послуг в сумі 1197 грн. необґрунтовані, оскільки відповідачем не спростовано факт неприйняття вагонним депо деталей та не надано належних доказів. Таким чином, заперечення відповідача є надуманими, безпідставними та спрямованими лише на затягування розгляду справи (3т., а.с. 117-119).

У судовому засіданні 04.01.2018 оголошувалась перерва до 04.01.2018 о 14:00.

У судовому засіданні 04.01.2018 оголошувалась перерва до 11.01.2018.

У судовому засіданні 11.01.2018 оголошувалась перерва до 11.01.2018 о 11:15.

У судовому засіданні 11.01.2018 оголошувалась перерва до 19.01.2018.

У судовому засіданні 19.01.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТрансГруп", м. Київ - власник/орендодавець та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м.Дніпро (далі-позивач/орендар) укладено договір оренди №63А, згідно з яким орендодавець надав орендарю у тимчасове користування залізничні напівввагони (приватні вагони), а орендар зобов'язався прийняти вагони та здійснювати оплату.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що кількість переданих в оренду вагонів з зазначенням їх номерів вагону, моделі вантажопідйомність, тари, року виписку, балансової вартості, дати проведення останніх планових видів ремонтів, зазначаються в додатку №1 та є невід'ємною частину даного договору.

Як свідчить з матеріалів справи, вагони №№53569570, 56069917 були передані позивачу в оренду на підставі договору оренди № 63А від 24.06.2011 року укладеного з ДП «ТрансГруп», що підтверджується ОСОБА_1 прийому - передачі вагонів від 12.09.2012 та ОСОБА_1 - прийому - передачі вагонів від 24.10.2012 (1т., а.с. 67-68).

Додатковою угодою № 24 від 01.08.2014 року сторони дійшли взаємної згоди щодо доповнення та внесення змін в текст Договору оренди № 63А від 24.06.2011 року, а саме: доповнити розділ 6 Договору пунктом 6.7 наступного змісту: В цілях захисту майнових інтересів Орендодавця ОСОБА_3 має право самостійно на свій розгляд здійснювати юридичні дії для ведення претензійно - позовної роботи, а також здійснювати стягнення з третіх осіб сум в разі пошкодження ними приватних вагонів, переданих в оренду ОСОБА_3, або в інших випадках, якщо інтереси Орендодавця були порушені не з вини ОСОБА_3. В такому випадку ОСОБА_3 діє самостійно від свого імені в інтересах Орендодавця (1т., а.с. 65).

Також, 21.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСТ-ВЕСТ Логістик Україна", м.Дніпро (власник/Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м.Дніпро (далі-/ОСОБА_3) укладено договір оренди №50А, згідно з яким орендодавець надав орендарю у тимчасове користування залізничний рухомий склад (приватні вагони), а орендар зобов'язався прийняти вагони та здійснювати оплату.

Відповідно до ОСОБА_3 прийому - передачі вагонів від 21.08.2013 вагон №53118345 передано позивачу в оренду на підставі договору оренди №50А від 21.08.2013 року укладеного з ТОВ "ОСТ-ВЕСТ ЛОПСТЇК УКРАЇНА" (1т., а.с. 74).

Позивач у позовній заяві стверджує, що результаті пошкодження вказаних вагонів Позивач поніс збитки в загальній сумі 223 984,72 грн., які складаються із витрат на проведення їх ремонту у сумі 140 486, 48 грн. та витрат на оплату орендної плати за вказані вагони за час їх відновлення у сумі 83 498, 24 грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем 24.07.2017 року направлено на адресу Відповідача вимогу з вих. № 20523 від 21.07.2017 року (1т., а.с. 145-146) про необхідність сплати збитки в розмірі 140 486, 48 грн. в строк до 31.07.2017 року та вимогу № 22806 від 11.08.2017 року про відшкодування збитків у розмірі 83 498, 24 грн. в строк до 21.08.2017 року. Направлення вказаних вимог підтверджується описом вкладення з повідомленням (1т., а.с. 147, а.с. 152). Вказана вимоги залишені Відповідачем без відповіді та задоволення.

Розглянувши заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчить з матеріалів справи, ОСОБА_3 від 21.09.2015 року за комісійним оглядом встановлено, що вагони пошкоджені в результаті їх сходу з рейок, що сталося в наслідок невиконання складачем вагонів ОСОБА_4 Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії виробничої дільниці станції Кар'єрна Зеленодольської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ" мало місце сходження 3 - х вагонів: сходження 2 - х вагонів з рейок з послідуючим їх перекиданням, та хід одного вагону першим візком. Повний перелік пошкоджень можливо встановити після проведення відновлювальних робіт та ремонту вагонів в умовах вагоноремонтного підприємства. Як зазначено в даному акті, всі вагони маневрового складу знаходились в належному технічному стані та відступів від нормативного утримання, які могли б привести до сходження їх з рейок, не мали. (1т., а.с. 86-87).

Згідно Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, складаються акти, зокрема, акти про пошкодження вагона або контейнера форми ВУ-25М.

Відповідно до п. 19 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 , підставою для пред'явлення вантажовідправникам, вантажоодержувачам, власникам під'їзних колій, портам, підприємствам і організаціям, винним у пошкодженні вантажних вагонів, претензій щодо відшкодування збитків є акт про пошкодження вагона форми ВУ-25 або ВУ-25М (у разі машинної обробки актів) і акт загальної форми ГУ-23.

Згідно акту форми ВУ-25М №114-ц від 01.04.2011 вагон №53569570 пошкоджено до необхідності проведення технічного обслуговування з відчепленням (1т., а.с.75-76).

Згідно акту форми ВУ-25М №114 від 01.04.2011 вагон №53118345 пошкоджено до необхідності проведення деповського ремонту (1т., а.с. 77-78).

Згідно акту форми ВУ-25М №114 від 01.04.2011 вагон №56069917 пошкоджено до необхідності проведення деповського ремонту (1т., а.с.79-80).

У вищевказаних актах форми ВУ-25М вказано, що винним в пошкоджені вагоні є Зеленодольська філія ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». Вказані акти підписані директором Зеленодольської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» без заперечень та зауважень.

Матеріалами справи підтверджено, що технічне обслуговування та ремонт пошкоджених вагонів №53118345 та №56069917 виконано ТОВ «Ремвагонторг» на підставі договору №25у/14 від 19.02.2014 року з ТОВ «Металургтранс» (1т., а.с. 133-136).

Позивач письмово повідомив Відповідача про те, що проведення ремонту буде здійснюватися із залученням ТОВ«Ремвагонторг», що підтверджується листом №2090 від 24.12.2015 року (2т., а.с. 81).

Відповідач надав згоду та гарантував оплату вартості вказаних бокових рам та робіт з їх заміни, що підтверджується листом № 1308 від 28.12.2015 року (2т., а.с. 83).

Факт виконання деповського ремонту по вагону №56069917 та вартість його ремонту підтверджується ОСОБА_3 виконаних робіт № 173 від 30.04.2016 року (1т., а.с. 139).

Факт виконання деповського ремонту по вагону №53118345 та вартість його ремонту підтверджується ОСОБА_3 виконаних робіт №172 від 30.04.2016 року (1т., а.с.140).

Згідно вищевказаних актів збитки по ремонту вагонів становлять:

- по вагону № 53118345: організація деповського ремонту на загальну суму 42 552, 72 грн. з ПДВ, в т.ч. подача/забирання вагону в/з ремонту;

- по вагону № 56069917: організація деповського ремонту на загальну суму 97 933,76 грн. з ПДВ; подача/забирання вагону в/з ремонту.

Отже, загальна сума витрат по ремонту вагонів, яка підтверджена матеріалами справи становить 140 486, 48 грн.

Також, по закінченню ремонту складені Повідомлення про приймання вантажних вагонів із технічного обслуговування (форма ВУ-36М, затверджена наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 № 114-Ц), в яких зафіксовано дату випуску вагону з ремонту (копії наведених повідомлень наявні в матеріалах справи, 1т., а.с. 82-85).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт», законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Ст. 2 Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Ст. 124 Статуту передбачено, що за пошкодження і втрату вагонів, контейнерів на залізничних під'їзних коліях, у порту, на залізничній лінії, яка будується, під час навантаження або вивантаження засобами відправника або одержувача на станції, за пошкодження чи втрату знімних перевізних пристосувань (піддонів, строп, щитів, печей тощо), що належать залізниці, відправник, одержувач, порт, підприємство (організація) несуть матеріальну відповідальність перед залізницею у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобов'язані також відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

Частиною 1 ст. 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що відшкодування збитків є видом відповідальності за правопорушення при здійсненні господарської діяльності. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 226 ГК України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Отже, умови відшкодування збитків передбачені статтею 226 ГК України, із якої також слідує, що головною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин.

На кредитора покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язанням і завданими збитками і їх розмір, на боржника відсутність вини (ст. 614, 623 ЦК України).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Як вже зазначалося вище, відповідно до положень статті 124 Статуту залізниць України за пошкодження і втрату вагонів, контейнерів на залізничних під'їзних коліях, у порту, на залізничній лінії, яка будується, під час навантаження або вивантаження засобами відправника або одержувача на станції, за пошкодження чи втрату знімних перевізних пристосувань (піддонів, строп, щитів, печей тощо), що належать залізниці, відправник, одержувач, порт, підприємство (організація) несуть матеріальну відповідальність перед залізницею у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Вантажовідправник, вантажоодержувач, порт, підприємство (організація) зобов'язані також відшкодувати залізниці збитки, завдані внаслідок пошкодження рухомого складу, перевантаження, неправильного навантаження, застосування неякісної упаковки або неправильного кріплення вантажу.

Тобто, спеціальна норма (ст. 124 Статуту залізниць України) встановлює матеріальну відповідальність у випадках пошкодження вагонів, у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Крім того, під збитками згідно статті 22 Цивільного кодексу України, статей 224, 225 Господарського кодексу України розуміються, зокрема, додаткові витрати, зроблені стороною: вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів, тощо.

Таким чином, додаткові витрати залізниці у вигляді плати за подачу й забирання вагонів можуть бути стягнуті з винної особи.

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення понесених збитків по ремонту вагонів у розмірі 140 486 48 грн. з ПДВ (деповський ремонт та подача/забирання вагону) є правомірною, обґрунтованою та документально підтвердженою, і, водночас, відповідачем належними доказами не спростованою.

Доводи відповідача про те, що замінено іншу бокову раму замість рами котра була зазначена в акті, судом відхиляються, оскільки в ОСОБА_3 від 21.09.2015 року зазначено: Повний перелік пошкоджень можливо встановити після проведення відновлювальних робіт та ремонту вагонів в умовах вагоноремонтного підприємства. Крім того, в даному акті зазначено, що всі вагони маневрового складу знаходились в належному технічному стані та відступів від нормативного утримання, які могли б привести до сходження їх з рейок, не мали. (1т., а.с. 86-87).

Також, суд враховує той факт, що вартість замінених бокових рам є рівною вартості рам, які були поставлені за видатковою накладною № 0106, отже заміна забракованих рам не збільшила суму збитків.

В частині позовних вимог щодо відшкодування збитків, які полягають у оплаті власникам вагонів орендних платежів за період неможливості користування через їх пошкодження слід відмовити з огляду на наступне.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача збитки, які полягають у оплаті власникам вагонів орендних платежів за період неможливості користування вказаними вагонами через їх пошкодження, а саме:

- по вагону №53118345 відшкодування орендних платежів за період 21.09.2015 по 27.01.2016рр. становить 26 352,00 грн.;

- по вагону №56069917 відшкодування орендних платежів за період 21.09.2015 по 15.03.2016 становить 42 412, 10 грн.;

- по вагону №53569570 відшкодування орендних платежів за період 21.09.2015 по 22.11.2015рр. становить 14 734, 14 грн.

Загальна сума відшкодування орендних платежів за період відволікання вагонів №№ 53118345, 56069917 та 53569570 для проведення деповського ремонту становить 83 498, 24 грн. з ПДВ.

Як встановлено судом, вагони №№ 53569570, 56069917 передані позивачу в оренду на підставі договору оренди №63А від 24.06.2011 року. Пунктом 3.5 даного Договору передбачено, що документом, що засвідчує факт надання послуг Орендодавцем, являється ОСОБА_3 виконаних робіт, який підписується сторонами протягом 3 - х робочих днів, після передачі ОСОБА_3 Орендодавцю інформації про кількість та час працюючих і які перебували в ремонті приватних вагонів у звітному періоді.

Вагон № 56069917 переданий позивачу в оренду на підставі Договору оренди №50А від 21.08.2013 року. Пунктом 3.3 цього Договору встановлено, що оплата орендної плати здійснюється ОСОБА_3 на підставі ОСОБА_3 виконаних робіт та рахунку Орендодавця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця протягом трьох банківських днів з моменту отримання ОСОБА_3 виконаних робіт та рахунків.

Як свідчить з матеріалів справи, Орендодавцем на виконання умов укладених Договорів оренди №63А та №50А пред'явлені ОСОБА_3 для оплати орендних платежів ОСОБА_3 виконаних робіт з розрахунком орендної плати, а саме: ОСОБА_3 №9 від 30.09.2015, №10 від 31.10.2015, №11 від 30.11.2015, №12 від 31.12.2015, №1 від 31.01.2016, №2 від 29.02.2016, №3 від 31.03.2016, №26 від 30.09.2015, №27 від 31.10.2015, №28 від 30.11.2015, №29 від 31.12.2015, №30 від 31.01.2016. (1т., а.с. 88-132).

Суд вважає обґрунтованими висновки позивача про компенсацію з боку Відповідача збитків з які сталися з вини останнього. Позивач довів обставини завдання майнової шкоди, вину Відповідача, але не довів розмір реальних витрат, які він зазнав за період неможливості використання орендованого майна через його пошкодження.

Так Позивачем, на підтвердження доказів здійснення орендних платежів, надано до суду копії банківських виписок (2т., а.с. 96-225) вчинених на користь орендодавця.

Надані банківські виписки не приймається судом як належний та допустимий доказ оплати спірних орендних платежів саме за період неможливості користування вказаними вагонами через їх пошкодження, оскільки дані банківські виписки містять посилання на Договори оренди, але не містить посилань на ОСОБА_3 виконаних робіт, а також не містять посилань за який саме період сплачено орендну плату. При цьому платежі були вчинені загалом, без посилання на конкретні ОСОБА_3 виконаних робіт. Що унеможливлює перевірку судом спірних обставин, а саме за які саме вагони було здійснено орендні платежі. Неможливо встановити яким платежем було перераховано вказану Позивачем суму.

Також, слід зазначити, що суми орендної плати (згідно розрахунку який додавався до ОСОБА_3 виконаних робіт) та період нарахування, які зазначені в ОСОБА_3 виконаних робіт відрізняються від сум та періоду, які зазначені в банківських виписках.

З огляду на вищезазначене суд не приймає дані банківські виписки як належні та допустимі докази здійснення орендної плати саме за ОСОБА_3 виконаних робіт, а саме: ОСОБА_3 №9 від 30.09.2015, №10 від 31.10.2015, №11 від 30.11.2015, №12 від 31.12.2015, №1 від 31.01.2016, №2 від 29.02.2016, №3 від 31.03.2016, №26 від 30.09.2015, №27 від 31.10.2015, №28 від 30.11.2015, №29 від 31.12.2015, №30 від 31.01.2016.

Відповідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Під час розгляду справи сторонами не заявлялось клопотань про проведення судової експертизи.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню підлягають збитки по ремонту вагонів у розмірі 140 486, 48 грн., в частині позовних вимог, які полягають у оплаті власникам вагонів орендних платежів за період неможливості користування через їх пошкодження - слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 п. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (02092, місто Київ, вулиця Алма-Атинська, будинок 37, ) в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" ( 53860, Дніпропетровська область, місто Зеленодольськ, вулиця Зелене поле, будинок 1, код ЄДРПОУ ВП: 34425562) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРГТРАНС" (49000, місто Дніпро, площа ОСОБА_5, будинок, 1 , ) збитки в розмірі 140 486, 48 грн. та судовий збір у розмірі 2 107, 30 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.01.2018р.

Суддя ОСОБА_6