КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Справа№ 910/11525/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 25.01.2018.

розглянувши апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 (повний текст складено 14.11.2017)

у справі №910/11525/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція»

до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

про стягнення 251 308,42 грн.

В С Т А Н О В И В :

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція» (далі, позивач або ОСББ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 17.10.2017) до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі, відповідач або ПрАТ «ХК «Київміськбуд») про стягнення 230 532,42 грн. заборгованості по сплаті обов'язкових внесків, визначених рішенням загальних зборів позивача, інфляційних втрат в розмірі 19 175,02 грн. та 3% річних в сумі 1 600,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.05.2016 співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: 02154, м. Київ, проспект Воз'єднання, буд.30, було створено та зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція», рішенням загальних зборів якого від 23.07.2016 затверджено розміри щомісячних внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій та встановлено разовий внесок для власників квартир, нежитлових приміщень та машиномісць у підземному паркінгу з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Позивач стверджує, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» є власником восьми квартир у житловому будинку та співвласником житлового будинку. Крім того, позивач є власником майнових прав ще на 25 квартир та 8 нежитлових приміщень у будинку за адресою: 02154, м. Київ, проспект Воз'єднання, буд.30, право власності на які на момент подання позову не було зареєстроване.

Позивач наголошує, що у відповідача, як у власника квартир та нежитлових приміщень у будинку за адресою: 02154, м. Київ, проспект Воз'єднання, буд.30, а також власника відповідних майнових прав, наявна заборгованість зі сплати внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, а також зі сплати одноразового внеску за період жовтень 2016 року - вересень 2017 року у розмірі 230 532,42 грн.

Також, позивачем заявлені до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 19 175,02 грн. та 3% річних в сумі 1 600,38 грн. за прострочення виконання грошових зобов'язань за період жовтень 2016 року - травень 2017 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 у справі №910/11525/17 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція» заборгованість в розмірі 40 495 (сорок тисяч чотириста дев'яносто п'ять) грн. 54 коп., 3% річних в сумі 37 (тридцять сім) грн. 58 коп. та судовий збір в сумі 608 (шістсот вісім) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що обґрунтованим є заявлення позивачем до стягнення з відповідача суми разового та щомісячних внесків з урахуванням моменту набуття права власності, визначеного у наявних в матеріалах справи довідках з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вимоги позивача в частині стягнення сум щомісячних внесків за квартири, право власності на які за відповідачем не зареєстроване, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Також суд, керуючись статтею 530 Цивільного кодексу України, та з огляду на те, що вимога про сплату внесків за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно була отримана відповідачем 02.06.2017, дійшов висновку, що строк внесення відповідачем разового та щомісячних внесків за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, обов'язок з оплати яких виник у останнього на підставі рішення загальних зборів ОСББ «Київська Венеція», що оформлено протоколом №1 від 06.08.2016, як у власника квартир та нежитлових приміщень у житловому будинку №30 по проспекту Возз'єднання у місті Києві, настав лише 09.06.2017. Одночасно, з огляду на направлення позивачем разом з означеною претензією відповідачу протоколу №1 від 06.08.2016 рішення загальних зборів ОСББ «Київська Венеція», строк внесення відповідачем щомісячного внеску за травень 2017 року - вересень 2017 року настав у відповідності до строків оплати, наведених у рішенні загальних зборів заявника.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСББ звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 у справі №910/11525/17 скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що чинним законодавством України не визначено строк, протягом якого власник зобов'язаний звернутись до відповідних органів із метою здійснення державної реєстрації його права. Момент такого звернення залежить, зокрема, від волі власника, а здійснення державної реєстрації права власності може відбуватись значно пізніше моменту його фактичного набуття або підтвердження такого права особи , що водночас не звільняє власника від обов'язку нести тягар утримання свого майна, встановленого статтею 322 Цивільного кодексу України.

Отже, відповідач, як власник майнових прав на квартири та нежитлові приміщення, право власності на які не було зареєстровано в порядку, визначеному законодавством, та відомостей про інших власників таких майнових прав немає, зобов'язаний нести всі обов'язки з утримання спільного майна будинку, в тому числі сплачувати всі внески та платежі.

Також, скаржник наголосив, що суд першої інстанції порушив норми частин 5, 6 статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та надав невірну оцінку наданим відповідачем доказам, які підтверджують факт повідомлення відповідача про проведення загальних зборів, на яких було затверджено розмір внесків з утримання будинку та прибудинкової території.

За твердженнями позивача, суд в оскарженому рішенні дійшов помилкового висновку щодо періоду, за який відповідач повинен сплатити внески, а також 3% річних та інфляційні втрати, оскільки брав до уваги виключно час з моменту реєстрації права власності на окремі об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 25.01.2018.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частинами 1, 2, 6 статті 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Об'єднання є юридичною особою, яка створюється відповідно до закону, має печатку із своїм найменуванням та інші необхідні реквізити, а також розрахункові рахунки в установах банку.

Як свідчать матеріали справи, 04.05.2016 співвласниками багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: 02154, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд.30, було створено та зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція», на підтвердження чого до матеріалів справи додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція» в редакції, що затверджена протоколом установчих зборів №1 від 16.04.2016 - 29.04.2016 співвласників багатоквартирного будинку (далі, Статут ОСББ), що розташований за адресою: 02154, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд.30, метою створення об'єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов'язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

За приписами частин 1, 2 статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об'єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об'єднання. Вищим органом управління об'єднання є загальні збори.

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом) (частини 5, 6 статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до частини 9 статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об'єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об'єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об'єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено обов'язки співвласників, зокрема, виконувати обов'язки, передбачені статутом об'єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень.

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Статуту ОСББ органами управління об'єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія (ревізор) об'єднання.

Пунктом 3 розділу ІІІ Статуту ОСББ передбачено, що до виключної загальних зборів належать, в тому числі: визначення порядку сплати внесків і платежів співвласників; визначення переліків та розмірів внесків і платежів співвласників.

У пункту 11 розділу ІІІ Статуту ОСББ вказано, що рішення загальних зборів учасників, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування та на Інтернет-ресурсах. За рішенням загальних зборів воно може бути надіслане у письмовій формі співвласнику під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом).

Співвласник має право знайомитись з протоколами загальних зборів, робити з них виписки та зобов'язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті в межах їх повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2016 було проведено загальні збори ОСББ «Київська Венеція», результати яких оформлено протоколом №1 від 06.08.2016.

Згідно змісту вказаного протоколу вищим органом управління об'єднання прийнято рішення про затвердження розмірів щомісячних внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій за адресою: 02154, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд.30, - для власників квартир - 5,06 грн. за 1 кв.м належної загальної площі квартири; власників нежитлових приміщень - 5,06 грн. за 1 кв.м належної площі нежитлового приміщення; власників машиномісць - 500 грн. на місяць за одне машиномісце в підземному паркінгу. Оплата здійснюється до 20 числа місяця, що є наступним за розрахунковим, згідно із затвердженими загальними зборами розмірами внесків. Загальними зборами прийнято рішення щодо введення в дію затверджених розмірів внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкової території для співвласників у багатоквартирному будинку 30 на проспекті Возз'єднання у місті Києві. Одночасно, загальними зборами позивача встановлено разовий внесок для власників квартир, нежитлових приміщень та машиномісць у підземному паркінгу з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в розмірі 3,0 грн. за 1 кв.м належної загальної площі. Кошти вносяться на розрахунковий рахунок ОСББ «Київська Венеція» та використовуються для забезпечення статутної діяльності.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як вказувалось судом вище, рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників.

При цьому, у статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» вказано, що співвласники багатоквартирного будинку - це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Частинами 1-3 статті 23 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та/або рішенням загальних зборів.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна №900027613 від 20.06.2017, вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» є власником наступних квартир у житловому будинку, який розташований за адресою: 02154, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд.30, а саме: №301 загальною площею 46,5 кв.м.; №18 площею 106,2 кв.м., №13 площею 75,3 кв.м.; №12 загальною площею 105,8 кв.м.; №6 загальною площею 105,5 кв.м.; №3 площею 50,5 кв.м. та нежитлових приміщень: №400 площею 77,4 кв.м. та №405 загальною площею 106,2 кв.м.

Одночасно, у період з 26.09.2017 по 29.09.2017 (після звернення позивача до суду із даним позовом) за відповідачем також було зареєстровано право власності на квартири №24 площею 106 кв.м, №36 площею 106,1 кв.м, №42 площею 106,4 кв.м, №66 площею 106,1 кв.м., №72 площею 106,2 кв.м., №84 площею 106 кв.м., №90 площею 105,7 кв.м., №96 площею 105,5 кв.м., №102 площею 105,7 кв.м., №322 площею 194,3 кв.

Тобто, виходячи із системного аналізу вимог Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ, вбачається, що рішення загальних зборів останнього, зокрема, щодо розмірів та порядку сплати разового внеску та щомісячних внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, є обов'язковим для виконання ПрАТ «ХК «Київміськбуд», як власником квартир у житловому будинку, який розташований за адресою: 02154, м.Київ, проспект Возз'єднання, буд.30: №301 загальною площею 46,5 кв.м.; №18 площею 106,2 кв.м., №13 площею 75,3 кв.м.; №12 загальною площею 105,8 кв.м.; №6 загальною площею 105,5 кв.м.; №3 площею 50,5 кв.м. та нежитлових приміщень: №400 площею 77,4 кв.м. та №405 загальною площею 106,2 кв.м.; №24 площею 106 кв.м; №36 площею 106,1 кв.м; №42 площею 106,4 кв.м; №66 площею 106,1 кв.м; №72 площею 106,2 кв.м; №84 площею 106 кв.м; №90 площею 105,7 кв.м; №96 площею 105,5 кв.м; №102 площею 105,7 кв.м; №322 площею 194,3 кв.

Одночасно, посилання позивача на наявність у Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» обов'язку зі сплати разового та щомісячних внесків за квартири №30, 43, 120, 132, 141, 148, 155, 213, 292, 300, 316, 330 та нежитлові приміщення №383, 384, 386, 387, 388, 393, 398 та 399, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як уже зазначалося вище, згідно норм Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» обов'язки, зокрема, з виконання рішень об'єднання співвласників багатоквартирного будинку виникають саме у співвласників багатоквартирного будинку, якими виступають власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Аналогічне визначення поняття «співвласник багатоквартирного будинку» міститься у статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

При цьому, під нежитловим приміщенням слід розуміти ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна (стаття 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

За приписами частини 1 статті 382 Цивільного кодексу України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власність зобов'язує.

Згідно частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, в тому числі, право власності.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом (частини 1, 5 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Як встановлено вище, відповідач є власником лише квартир №301 загальною площею 46,5 кв.м; №18 площею 106,2 кв.м, №13 площею 75,3 кв.м; №12 загальною площею 105,8 кв.м; №6 загальною площею 105,5 кв.м; №3 площею 50,5 кв.м та нежитлових приміщень: №400 площею 77,4 кв.м. та №405 загальною площею 106,2 кв.м.; №24 площею 106 кв.м; №36 площею 106,1 кв.м; №42 площею 106,4 кв.м; №66 площею 106,1 кв.м; №72 площею 106,2 кв.м; №84 площею 106 кв.м; №90 площею 105,7 кв.м; №96 площею 105,5 кв.м; №102 площею 105,7 кв.м; №322 площею 194,3 кв. у житловому будинку, який розташований за адресою: 02154, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд.30., що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, що наявні в матеріалах справи.

Обов'язок доказування та подання доказів як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженого рішення, так і відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України у редакції, що набрала чинності 15.12.2017, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Однак, позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних у розумінні норм Господарського процесуального кодексу України доказів наявності у ПрАТ «ХК «Київміськбуд» права власності на квартири №30, 43, 120, 132, 141, 148, 155, 213, 292, 300, 316, 330 та нежитлові приміщення №383, 384, 386, 387, 388, 393, 398 та 399.

Твердження позивача у позовній заяві та апеляційній скарзі про те, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» є власником майнових прав на вказані об'єкти нерухомого майна, на переконання суду апеляційної інстанції, ніяким чином не вказують на наявність у відповідача обов'язку виконувати рішення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, що визначено Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», з огляду на те, що дія вказаного нормативно-правового акту поширюються саме на власників квартир та нежитлових приміщень, яким по відношенню до квартир №30, 43, 120, 132, 141, 148, 155, 213, 292, 300, 316, 330 та нежитлових приміщень №383, 384, 386, 387, 388, 393, 398 та 399 у житловому будинку, що розташований за адресою: 02154, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд.30, відповідач не являється. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Обставини із приводу того, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» є замовником будівництва житлового будинку, який розташований за адресою: 02154, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд.30, також не свідчать про виникнення у визначеному чинним законодавством України порядку у останнього права власності на всі квартири та нежитлові приміщення вказаного будинку, які на теперішній час не зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже, не можуть бути підставою для покладення на останнього прав та обов'язків, які передбачені Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Представлені позивачем на підтвердження власної правової позиції до матеріалів справи копії рішень Дніпровського районного суду міста Києва, Апеляційного суду міста Києва обґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки у відповідності до приписів частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженого рішення, та приписів частини 2 статті 11 Господарського процесуального кодексу України у редакції від 15.12.2017, чинній станом на дату прийняття даної постанови, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, суд першої інстанції правомірно наголосив на тому, що безпідставним є нарахування позивачем щомісячних внесків за період з жовтня 2016 року по листопад 2016 року за квартири, право власності на які було набуто відповідачем 28.11.2016, як то квартири №18, 13, 12, 6, 400, а також квартиру №301, право власності відповідача на яку було зареєстровано 09.06.2017, що також вказує на безпідставність нарахувань щомісячних внесків за вказаний об'єкт нерухомості (квартиру №301) за період з жовтня 2016 року по травень 2017 року.

Одночасно, неправомірним є нарахування та заявлення до стягнення позивачем щомісячних внесків за вересень 2017 року за квартири №24, 36, 42, 66, 72, 84, 90, 96, 102, 322, оскільки право власності на означені об'єкти нерухомого майна було зареєстровано ПрАТ «ХК «Київміськбуд» лише у період з 26.09.2017 по 29.09.2017. Однак, наведене не виключає обов'язку відповідача сплатити разові внески за означені об'єкти нерухомості у відповідності до розмірів, визначених у протоколі загальних зборів ОСББ «Київська Венеція».

З огляду на зазначене, враховуючи вищевстановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що обґрунтованим є заявлення до стягнення з відповідача суми разового та щомісячних внесків, із урахуванням моменту набуття права власності, визначеного у наявних в матеріалах справи довідках з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме за квартири №301 загальною площею 46,5 кв.м.; №18 площею 106,2 кв.м., №13 площею 75,3 кв.м.; №12 загальною площею 105,8 кв.м.; №6 загальною площею 105,5 кв.м.; №3 площею 50,5 кв.м. та нежитлові приміщення №400 площею 77,4 кв.м. та №405 загальною площею 106,2 кв.м. у житловому будинку, який розташований за адресою: 02154, м.Київ, проспект Возз'єднання, буд.30, а саме на загальну суму 370 581,54 грн., а також разових внесків за квартири №24 площею 106 кв.м.; №36 площею 106,1 кв.м.; №42 площею 106,4 кв.м.; №66 площею 106,1 кв.м.; №72 площею 106,2 кв.м.; №84 площею 106 кв.м.; №90 площею 105,7 кв.м.; №96 площею 105,5 кв.м.; №102 площею 105,7 кв.м.; №322 площею 194,3 кв. на суму 3 444 грн., що загалом становить 40 495,54 грн.

Одночасно, вимоги позивача в частині стягнення сум щомісячних внесків за квартири №24 площею 106 кв.м.; №36 площею 106,1 кв.м.; №42 площею 106,4 кв.м.; №66 площею 106,1 кв.м.; №72 площею 106,2 кв.м.; №84 площею 106 кв.м.; №90 площею 105,7 кв.м.; №96 площею 105,5 кв.м.; №102 площею 105,7 кв.м.; №322 площею 194,3 кв.м., та суми щомісячних і разових внесків за квартири №30, 43, 120, 132, 141, 148, 155, 213, 292, 300, 316, 330 та нежитлові приміщення №383, 384, 386, 387, 388, 393, 398 та 399 у вказаному вище будинку не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та є такими, що не підлягають задоволенню.

Викладені позивачем у апеляційній скарзі доводи не спростовують вищезазначених висновків суду.

Щодо настання строків виконання ПрАТ «ХК «Київміськбуд», як власником відповідних квартир та нежитлових приміщень у житловому будинку, що розташований за адресою: 02154, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд.30, обов'язку зі сплати внесків, що визначені рішенням загальних зборів ОСББ «Київська Венеція», результати яких оформлено протоколом №1 від 06.08.2016, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки згаданою статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо (пункт 1.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Так, рішенням загальних зборів ОСББ «Київська Венеція», результати яких оформлено протоколом №1 від 06.08.2016, було визначено, що сплата щомісячних внесків здійснюється до 20 числа місяця, що є наступним за розрахунковим, згідно із затвердженими загальними зборами розмірами внесків. Одночасно, загальними зборами позивача встановлено разовий внесок для власників квартир, нежитлових приміщень та машиномісць у підземному паркінгу з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в розмірі 30 грн. за 1 кв.м належної загальної площі. Кошти вносяться на розрахунковий рахунок ОСББ «Київська Венеція» та використовуються для забезпечення статутної діяльності.

Проте, за твердженнями відповідача, які з боку позивача не заперечувались, представники ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на загальних зборах учасників ОСББ «Київська Венеція», які відбулись 23.07.2016, присутніми не були, а отже, стосовно строків внесення відповідних внесків, відповідач обізнаний не був.

При цьому, судом враховано, що згідно пункті 11 розділу ІІІ Статуту ОСББ рішення загальних зборів оприлюднюється шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування та на Інтернет-ресурсах. За рішенням загальних зборів воно може бути надіслане у письмовій формі співвласнику під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом).

Однак, колегія суддів зазначає, що позивачем ні до суду першої інстанції, ні під час здійснення перегляду рішення судом апеляційної інстанції, не надано до матеріалів справи належних та допустимих у відповідності до норм статті 34 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженого рішення, норм статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України у редакції від 15.12.2017, чинній станом на дату прийняття даної постанови, доказів оприлюднення рішення загальних зборів позивача, які оформлені протоколом №1 від 06.08.2016 у порядку, передбаченому Статутом ОСББ та нормами частини 6 статті 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції надав невірну оцінку наданим відповідачем доказам, які підтверджують факт повідомлення відповідача про проведення загальних зборів, на яких було затверджено розмір внесків з утримання будинку та прибудинкової території, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Так, позивач, зазначаючи, що повідомляв відповідача про проведення загальних зборів, додав до заперечень на відзив на позовну заяву від 27.09.2017 у якості додатку №5 (том 1, а.с. 251) копію опису вкладення у цінний лист від 01.04.2016 про направлення на ім'я ПрАТ «ХК «Київміськбуд» повідомлення про проведення установчих зборів ОСББ.

Втім, як вбачається із наданого опису вкладення, зазначене повідомлення було направлене на адресу: 02154, м. Київ, пр.-т Воз`єднання, 30, кв. №3, а не на юридичну адресу ПрАТ «ХК «Київміськбуд» (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 4/6), як власника відповідних приміщень.

Крім того, із вказаного повідомлення не вбачається, що відповідачу направлялося повідомлення саме про проведення ОСББ загальних зборів 23.07.2016.

Відтак, колегія суддів не вважає наданий позивачем до суду першої інстанції опис вкладення належним доказом повідомлення позивачем відповідача про проведення відповідних загальних зборів, на яких було прийняте рішення про затвердження розмірів щомісячних внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій та відповідних разових внесків.

Одночасно, у даному випадку обставини обізнаності відповідача про створення в будинку №30 в м. Києві на проспекті Возз'єднання Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція» не свідчать про наявність у суду достатніх підстав вважати, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було обізнано щодо змісту рішення загальних зборів ОСББ «Київська Венеція», які оформлені протоколом №1 від 06.08.2016, та строків виконання обов'язків, визначених в ньому.

Водночас, як вбачається з представлених суду документів, протокол №1 від 06.08.2016 рішення загальних зборів ОСББ було направлено позивачем на адресу відповідача 31.05.2017 разом з претензією №290517-2 від 30.05.2017, в якій заявник вимагав від відповідача сплати разового та щомісячних внесків за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року.

Тобто, керуючись статтею 530 Цивільного кодексу України, з огляду на те, що вимога про сплату внесків за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року була отримана відповідачем 02.06.2017 (поштове повідомлення №385 та штамп реєстрації вхідної кореспонденції Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», що міститься на екземплярі претензії №290517-2 від 30.05.2017, наданої відповідачем), суд дійшов обґрунтованого висновку, що строк внесення відповідачем разового та щомісячних внесків за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, обов'язок з оплати яких виник у останнього на підставі рішення загальних зборів ОСББ, що оформлено протоколом №1 від 06.08.2016, як у власника квартир та нежитлових приміщень у житловому будинку №30 по проспекту Возз'єднання у місті Києві, настав лише 09.06.2017.

Одночасно, з огляду на направлення позивачем разом з означеною претензією відповідачу протоколу №1 від 06.08.2016 рішення загальних зборів ОСББ, строк внесення відповідачем щомісячного внеску за травень 2017 року - вересень 2017 року настав у відповідності до строків оплати, наведених у рішенні загальних зборів заявника. При цьому, судом прийнято до уваги, що якщо виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну.

Вказане відповідає правовій позиції, наведеній у пункті 1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

За таких обставин, з огляду на вищевикладене у сукупності, враховуючи всі фактичні обставини справи, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, дійшла висновку щодо часткового задоволення вимог ОСББ «Київська Венеція» до ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» в частині стягнення основного боргу, а саме на суму 40 495,54 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд також дійшов висновку щодо часткового задоволення вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат виходячи із наступного.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення строків внесення разового та щомісячного внесків за період з жовтня 2016 року по травень 2017 року за утримання будинку, споруд та прибудинкової території, позивачем було нараховано, виходячи зі строків сплати внесків, визначених рішенням загальних зборів ОСББ «Київська Венеція», що оформлене протоколом №1 від 06.08.2016, 3% річних на загальну суму 1 600,38 грн. (кінцевий строк нарахування 31.06.2017) та інфляційні втрати за січень 2017 року - травень 2017 року на суму 19 175,62 грн.

Проте, з огляду на висновки суду стосовно строків настання у відповідача обов'язку зі сплати разового та щомісячних внесків за жовтень 2016 року - квітень 2017 року та за травень 2017 року та їх розмірів, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є стягнення з відповідача 3% річних за порушення терміну сплати разового та щомісячних внесків за жовтень 2016 року - квітень 2017 року з розрахунку за період з 10.06.2017 по 30.06.2017 (виходячи з того, що у червні 2017 року було 30 днів), а за порушення строків сплати внеску за травень 2017 року - з 20.06.2017 по 30.06.2017. Тобто, здійснивши власний перерахунок з урахуванням суми внесків, щодо оплати яких у вказаний період у відповідача дійсно виник обов'язок, обґрунтованим є стягнення з відповідача 3% річних на загальну суму 37,58 грн., про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Одночасно, приймаючи до уваги визначений позивачем період нарахування інфляційних втрат - за січень 2017 року - травень 2017 року та висновки суду стосовно настання строків оплати спірної заборгованості, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають залишенню без задоволення.

При цьому, судом обґрунтовано наголошено, що у заяві про збільшення розміру позовних вимог позивачем не збільшувався період нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, позивачем лише частково доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київська Венеція» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 у справі №910/11525/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 у справі №910/11525/17 залишити без змін.

Матеріали справи №910/11525/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 30.01.2018.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх