ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23.01.2018р. Справа №905/1456/15

за скаргою: №09/1479 від 05.12.2017р. Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» ОСОБА_1 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк», м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алітек», м.Донецьк

про стягнення заборгованості за договором №84К-01Ю від 17.07.2012р. в сумі 219400524,06 грн

за участю органу виконання судового рішення: Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від скаржника (позивача, стягувача): не з'явився

від боржника (відповідача): не з'явився

від органу виконання судового рішення: ОСОБА_2 гол. держ. вик.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.10.2015р. (ОСОБА_3В.) позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алітек» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №84К-01Ю від 17.07.2012р., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 117000000 грн, поточної заборгованості по сплаті відсотків в сумі 845000 грн, простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 38616500 грн, пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 100 грн, а також судового збору в сумі 55775,34 грн.

23.10.2015р. на виконання вказаного рішення господарським судом Донецької області було видано відповідні накази.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» ОСОБА_1 звернулось до господарського суду Донецької області зі скаргою №09/1479 від 05.12.2017р. про:

- скасування рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 у вигляді постанови від 06.09.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу;

- зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження на виконання наказу господарського суду Донецької області по справі №905/1456/15 про примусове виконання рішення господарського суду від 06.10.2015р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алітек» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» заборгованості за договором №84К-01Ю від 17.07.2012р., що складається з:

- заборгованості за кредитом в сумі 117000000 грн;

- поточної заборгованості по сплаті відсотків в сумі 845000 грн;

- простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 38616500 грн;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 100 грн.

У звязку із закінченням повноважень судді Бокової Ю.В., здійснено повторний автоматичний розподіл справи, внаслідок чого її передано на розгляд судді Паляниці Ю.О.

В обґрунтування скарги Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» ОСОБА_1 зазначало, що рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу ґрунтувалось на відсутності у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення та наявність встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника (п.п.2, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»). Проте, на думку заявника, державним виконавцем не було належним чином досліджено питання відсутності у боржника майна та не вчинено всіх необхідних заходів для виконання наказу №905/1456/15 від 23.10.2015р., що виключає можливість повернення виконавчого документа стягувачу з визначених державним виконавцем підстав.

Заявник у судове засідання 23.01.2018р. не зявився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Боржник у судове засідання 23.01.2018р. не зявився, витребуваних судом документів не представив, будь-яких пояснень по суті скарги не надав, про розгляд скарги був обізнаний, про що свідчить наявне у матеріалах справи оголошення з офіційного веб-порталу «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» про дату та час судового засідання у справі №905/1456/15, призначеного на 23.01.2018р.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відзиві №16 від 22.01.2018р., який підтриманий представником відділу у судовому засіданні 23.01.2018р., наполягав на правомірності дій державного виконавця під час прийняття оскаржуваної постанови та відсутності підстав для задоволення скарги.

Згідно з ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга №09/1479 від 05.12.2017р. Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» ОСОБА_1 підлягає задоволенню, враховуючи наступне:

За приписами ст.129 Конституції України обов'язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

За приписом ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» регулює відносини, що виникають у зв?язку з обов?язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Статтею 17 вказаного закону передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.06.2004р. у справі «Півень проти України» вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов?язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (п.35 рішення).

За таких обставин, рішення у справі є обовязковим до виконання та має бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.1 ст.5 вказаного нормативно-правового акту примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З наданих Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України копій матеріалів виконавчого провадження №53696355 вбачається, що державним виконавцем 11.04.2017р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та способом, передбаченим Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; тощо. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відтак, законодавець визначає умови і порядок виконання судових рішень у примусовому порядку, низку повноважень (прав та обовязків) державного виконавця, які здійснюються останнім з метою забезпечення виконання судових рішень.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст.10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів скарги, постановою від 06.09.2017р. державним виконавцем наказ суду №905/1456/15 від 23.10.2015р. було повернуто стягувачу на підставі п.п.2, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

При прийнятті оскаржуваної постанови державний виконавець керувався нормами п.п.2, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (згідно з текстом постанови), за змістом яких виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

- законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Обґрунтовуючи своє рішення про повернення виконавчого документа, державний виконавець вказував, що на запити державного виконавця реєстраційними органами повідомлено про відсутність майна боржника та відкритих рахунків; зазначав, що перевірка майнового стану боржника за адресою його реєстрації (м.Донецьк) та здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису виявленого та зареєстрованого майна боржника не вбачається можливим з посиланням на приписи Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанови №254-VIII від 17.03.2015р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Відповідно до наявного у матеріалах виконавчого провадження №53696355 запиту №53696355/21 від 11.04.2017р. державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшим державним виконавцем Башіловим В.О. здійснено запити до наступних державних органів: Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Територіального управління Держпраці у Донецькій області, Регіонального сервісного центру Міністерства Внутрішніх Справ України у Донецькій області, Державної інспекції сільського господарства України з вимогою терміново надати вичерпну інформацію про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником Товариством з обмеженою відповідальністю «Алітек».

У відповідь на запит №53696355/21 від 11.04.2017р. Відділ експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Головного управління Держпраці у Донецькій області зазначив, що в період з 24.11.2014р. по 20.04.2017р. реєстрація великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Алітек» не здійснювалась (лист №11/20.04-646 від 20.04.2017р.).

За змістом листа №31/5-1706 від 24.04.2017р. Регіонального сервісного центру Міністерства Внутрішніх Справ України у Донецькій області транспортні засоби станом на 21.04.2017р. за боржником не зареєстровані.

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку повідомила орган примусового виконання судових рішень, що за наявними щоквартальними адміністративними даними, наданими депозитарними установами відповідно до Положення №992, станом на 31.03.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Алітек» серед власників, які володіють значними пакетами акцій (10 відсотків і більше статутного капіталу) емітентів, відсутнє (лист №09/01/9497 від 19.05.2017р.).

За результатами витягу № від 12.04.2017р. Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України боржниками юридичними особами або фізичними особами-підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила.

За змістом ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Разом з тим, за приписами ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Водночас, доказів відповідних звернень у встановлені ст.48 вказаного нормативно-правового акту України строки (повторно) суду не надано.

Наразі, у відповідності до ст.54 вказаного нормативно-правового акту виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобовязані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Крім того, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, за змістом ст.ст.1, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Статтею 28 зазначеного нормативно-правового акту передбачено, що інформація з Державного реєстру прав надається у формі витягу, інформаційної довідки та виписки. Інформаційну довідку з Державного реєстру прав на підставі письмового запиту мають право отримувати суд, органи місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, органи прокуратури, органи державної податкової служби, органи Служби безпеки України та інші органи державної влади (посадові особи), якщо запит зроблено у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом.

При цьому, надані Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України копії матеріалів виконавчого провадження №53696355 не містять доказів звернення державного виконавця із запитом щодо отримання інформації про наявне нерухоме майно боржника.

Разом з тим, в рамках виконавчого провадження ВП №53696355 державним виконавцем не направлялись запити до органів державної податкової служби, Державної казначейської служби України, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики, відповідних органів щодо наявності корпоративних прав, майнових прав інтелектуальної власності, об'єктів інтелектуальної, творчої діяльності, іншого майна (майнових прав), належних на праві власності відповідачу.

Водночас, за змістом ч.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Докази складання відповідного акту у матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Крім того, Закон України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», постанова №254-VIII від 17.03.2015р. «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якими державний виконавець, в тому числі, обґрунтував постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, не відносяться до нормативних актів, які встановлюють умови і порядок проведення виконавчих дій щодо примусового виконання рішень судів. Відтак, вказаними нормативними актами не визначено, що обставини проведення антитерористичної операції виключають здійснення виконавчих дій і можуть бути підставою як для відмови у відкритті виконавчого провадження, так і для повернення виконавчого документа стягувачеві.

У зв?язку з викладеним, з метою відновлення законних прав стягувача, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.09.2017р. підлягає визнанню недійсною.

Таким чином, вимоги скарги №09/1479 від 05.12.2017р. Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» ОСОБА_1 в частині скасування рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 у вигляді постанови від 06.09.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу є правомірними та підлягають задоволенню.

При цьому, судом враховано, що вимога про визнання рішення недійсним, по своїй суті є тотожною вимозі про визнання його незаконним.

Відповідно до ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За приписами ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З огляду на висновки суду щодо неправомірності дій державного виконавця з прийняття постанови від 06.09.2017р., вимога скарги про зобовязання державного виконавця органу державної виконавчої служби відновити виконавче провадження №53696355 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 235, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу №09/1479 від 05.12.2017р. Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» ОСОБА_1 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про:

- скасування рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 у вигляді постанови від 06.09.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу;

- зобовязання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження на виконання наказу господарського суду Донецької області по справі №905/1456/15 про примусове виконання рішення господарського суду від 06.10.2015р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алітек» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» заборгованості за договором №84К-01Ю від 17.07.2012р., що складається з:

- заборгованості за кредитом в сумі 117000000 грн;

- поточної заборгованості по сплаті відсотків в сумі 845000 грн;

- простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 38616500 грн;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 100 грн.

Визнати рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 у вигляді постанови від 06.09.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу недійсним.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження на виконання наказу господарського суду Донецької області по справі №905/1456/15 про примусове виконання рішення господарського суду від 06.10.2015р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алітек» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» заборгованості за договором №84К-01Ю від 17.07.2012р., що складається з:

- заборгованості за кредитом в сумі 117000000 грн;

- поточної заборгованості по сплаті відсотків в сумі 845000 грн;

- простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 38616500 грн;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 100 грн.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.01.2018р.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення та відповідно до п.17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.О.Паляниця