ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 рокуСправа № 912/2674/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі колегії суддів: головуючого судді Вавренюк Л.С., суддів Поліщук Г.Б. та Тимошевської В.В., за участю секретаря судового засідання Скопець В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/2674/17

за позовом: публічного акціонерного товариства "Укрпошта", від імені якого виступає Кіровоградська дирекція ПАТ "Укрпошта"

до відповідача: Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

про стягнення 39 784,43 грн.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 617 від 05.12.2017р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 07/01-40/03 від 15.01.2018 р.

Публічне акціонерне товариство "Укрпошта", від імені якого виступає Кіровоградська дирекція ПАТ "Укрпошта" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відшкодуванню витрат в розмірі 39 784,43 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договорами № 01-497/61 від 05.09.2012 р., № 01-567 від 05.10.2012 р., №10-110 від 01.03.2013 р. та № 01-284 від 10.04.2012 р.

Ухвалою господарського суду від 18.09.2017 р. порушено провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 20.10.2017 р.

Згідно письмового відзиву на позов, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та стверджує, що Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області протягом спірного періоду було проведено оплату відшкодування витрат на утримання майна згідно договорів № 01-497/61 від 05.09.2012 р., № 01-567 від 05.10.2012 р., №10-110 від 01.03.2013 р. та № 01-284 від 10.04.2012 р. у повному обсязі відповідно до наданих Балансоутримувачем рахунків. Відповідач зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості, а докази на підтвердження позовних вимог спростовуються матеріалами справи.

Крім того, відповідачем заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про відшкодування витрат, наданих у січні 2013 року, а також за періоди з лютого 2013 року по серпень 2014 року (а.с. 3-8 том 2).

Згідно письмових пояснень до позовних вимог від 14.11.2017 р. позивач зазначає про розірвання договорів № 01-497/61 від 05.09.2012 р., № 01-567 від 05.10.2012 р., №10-110 від 01.03.2013 р. та № 01-284 від 10.04.2012 р., про що сторонами укладено відповідні додаткові угоди. Також вказує, що з повернених відповідачем актів звірки взаємних розрахунків, направлених позивачем, вбачається, що Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області не визнається заборгованість за договором № 01-497/61 від 05.09.2012 р. в сумі 2142,78 грн., за договором № 01-567 від 05.10.2012 р. в сумі 8051,01 грн., за договором № 10-110 від 01.03.2013 р. в сумі 26893,18 грн., за договором № 01-284 від 10.04.2012 р. в сумі 2695,55 грн. (а.с. 1-2 том 3).

У відповідності до письмових пояснень від 24.11.2017 р., позивачем уточнено, які саме рахунки залишились не оплаченими відповідачем за договорами, а також зазначається, що загальна сума заборгованості відповідача за договорами складає 39 781,90 грн. (а.с. 1-3 том 4).

У додаткових поясненнях до відзиву від 27.11.2017 р. відповідач акцентує увагу суду на тому, що всупереч вимогам процесуального закону, позивачем не надано до суду належних доказів направлення на адресу відповідача рахунків про оплату комунальних послуг; не надано детального розрахунку заборгованості по кожному окремому договору в розрізі комунальних послуг; позивачем необґрунтовані та не підтверджені суми розрахунків, адже відповідно до актів звірок відповідач не має заборгованості, а заборгованість, зазначена позивачем, відповідає необґрунтованим довідкам (а.с. 42-43 том 4).

У письмових поясненнях від 15.12.2017 р. позивач зазначає про направлення відповідачу атів звірки взаємних розрахунків, підписаних директором та головним бухгалтером Кіровоградської дирекції ПАТ "Укрпошта"; вказує на можливість застосування судом позовної давності; пояснює, що виставлені рахунки на оплату направлялись відповідачу простим листом без супровідного листа, в журналі вихідної кореспонденції вказані рахунки не реєструвались. Також позивач вказує на те, що ним в письмових поясненнях від 24.11.2017 р. помилково зазначено суму боргу по договору № 01-567 від 05.10.2012 р. - 8049,25 грн., тоді як фактично - 8051,01 грн., а також у довідці до договору № 01-497/61 від 05.09.2012 р. помилково зазначено суму заборгованості 2143,05 грн., тоді як фактично - 2142,78 грн., а тому загальна сума заборгованості за договорами складає 39783,66 грн. (а.с. 61-62 том 4).

Заяви в порядку п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивачем до суду не подано.

Господарським судом розгляд даної справи відкладався з підстав, зазначених в ухвалах суду від 20.10.2017 р., від 10.11.2017 р., від 14.11.2017 р.; ухвалою суду від 14.11.2017 р. продовжено строк вирішення спору у даній справі на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 27.11.2017 р. оголошувалась перерва до 28.11.2017 р.

Ухвалами суду від 28.11.2017 р. продовжено розгляд справи № 912/2674/17 колегією у складі трьох суддів; прийнято справу до свого провадження колегією у складі головуючого судді Вавренюк Л.С., суддів Поліщук Г.Б. та Тимошевської В.В.; розгляд справи відкладено до 20.12.2017 р.

Ухвалою від 20.12.2017 р. учасників справи повідомлено про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147- VIII; підготовче засідання у справі призначено на 20.12.2017 р.

20.12.2017 р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 24.01.2018 р. о 10 год., про що постановлено протокольну ухвалу.

У відповідності до ухвали суду від 24.01.2018 р. закрито підготовче провадження у справі; за письмовою згодою представників позивача та відповідача справу призначено до судового розгляду по суті у цей же день - 24.01.2018 р.

У судовому засіданні 24.01.2018 р. представник позивача підтримав пред'явлені позовні вимоги, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 17.07.2015 р. №728-р "Про перетворення Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", наказу Міністерства інфраструктури України від 16.02.2017 р. № 56 Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта", 01.03.2017 р. реорганізовано шляхом перетворення в Публічне акціонерне товариство "Укрпошта".

Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта", ПАТ "Укрпошта" є правонаступником Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта".

Згідно наказу в.о. генерального директора ПАТ "Укрпошта" від 23.06.2017 р. визнано таким, що втратив чинність наказ УДППЗ "Укрпошта" від 19.10.2015 р. № 788 "Про затвердження Положення про Кіровоградську дирекцію Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" та затверджено Положення про Кіровоградську дирекцію ПАТ "Укрпошта".

Між Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта", від імені якого діє Кіровоградська дирекція УДППЗ "Укрпошта" (Балансоутримувач) та Головним управлінням юстиції у Кіровоградській області (Орендар) укладено договори про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 01-497/61 від 05.09.2012 р., № 01-567 від 05.10.2012 р., № 01-284 від 10.04.2012 р. та № 10-110 від 01.03.2013 р. (далі - Договори, а.с. 9-10, 19-20, 24-25, 30-31 том 1), відповідно до яких Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівель, які знаходяться згідно відповідних Договорів за адресами: смт. Компаніївка, вул. Кірова, 14; смт. Новоархангельськ, вул. Леніна, 22/25; м. Долинська, вул. Леніна, 39 та смт. Онуфріївка, вул. М. Скляра, 7 (далі - Будівлі), а також утримання приміщення та прибудинкової території та відшкодування інших комунальних послуг (п.п. 2.2.3 Договорів), а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цих будівлях, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачем за цими Договорами. Крім пропорційно займаної площі, Договори можуть передбачати й інші критерії розподілу і оплати спожитих послуг, один з яких обирається за взаємною згодою сторін, а саме: пропорційно кількості користувачів; за кількістю джерел електрообладнання. У разі відсутності лічильників з обліку спожитих послуг окремим споживачем або з інших поважних причин застосовується критерій - пропорційно до займаної площі.

Сторонами погоджено площі орендованих приміщень та цілі оренди, а також інші істотні умови Договорів, зокрема, права і обов'язки сторін, умови та строк сплати відшкодування, строк чинності, умови зміни та припинення договорів.

Також, згідно умов Договорів, сторонами визначено, що Додатки до Договорів є їх невід'ємними і складовими частинами. До Договорів додаються: план розміщення приміщення та розрахунок щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги Балансоутримувача.

Договори підписані Балансоутримувачем та Орендарем, скріплені круглими печатками сторін.

До Договору № 01-497/61 від 05.09.2012 р. додано підписаний обома сторонами розрахунок виконаних робіт/послуг, згідно якого витрати на утримання будівлі складають 193,50 грн., електроенергія 162,92 грн., водовідведення - 0, теплопостачання - 0, ПДВ - 32,58 грн., всього 388,99 грн. (а.с. 11 том 1).

Крім того, до Договорів № 01-497/61 від 05.09.2012 р., № 01-567 від 05.10.2012 р., № 10-110 від 01.03.2013 р. позивачем додано калькуляцію на відшкодування витрат (а.с. 13, 21, 32 том 1), яка не є додатком до Договорів, більш того, вона не містить підписів повноважних осіб обох сторін, як-то Балансоутримувача та Орендаря.

Господарським судом встановлено, що шляхом підписання додаткових угод до Договору 01-497/61 від 05.09.2012 р. сторонами погоджувались суми відшкодування комунальних витрат з експлуатаційними витратами (електроенергія, теплопостачання, податок на землю, витрати на утримання будівлі та прибудинкової території) за договором у липні 2015 р., серпні 2015 р., вересні 2015 р. та лютому 2016 р. (а.с. 14, 16-18 том 1).

Додатковою угодою до Договору № 01-567 від 05.10.2012 р. сторони визначили суму відшкодування згідно договору за серпень 2015 р. (а.с. 23 том 1); додатковими угодами до Договору № 01-284 від 10.04.2012 р. визначено розмір відшкодування згідно договору за серпень 2015 р., вересень 2015 р., лютий 2016 р. (а.с. 27-29 том 1); додатковими угодами до Договору № 10-110 від 01.03.2013 р. визначено розмір відшкодування згідно договору за липень 2015 р. та серпень 2015 р. (а.с. 34-35 том 1).

Господарським судом також встановлено, що у серпні - вересні 2016 року за взаємною згодою сторін Договори було розірвано, про що між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області та відповідачем підписано відповідні додаткові угоди до Договорів, а майно повернуто позивачу, що підтверджується трьохсторонніми актами приймання-передавання орендованого майна (а.с. 50-57 том 1).

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе за Договорами зобов'язань, позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 27.04.2017 р. № 02/442, згідно якої просив сплатити заборгованість Орендаря, зокрема, за Договором № 10-110 від 01.03.2013 р. в сумі 26893,18 грн., за Договором № 01-284 від 10.04.2012 р. в сумі 2695,55 грн., за Договором № 01-567 від 05.10.2012 р. в сумі 8051,01 грн., за Договором № 01-497/61 від 05.09.2012 р. в сумі 2142,78 грн. (а.с. 40-42 том 1).

У відповіді на претензію від 02.06.2017 р. № 322/01-26/09 Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області зазначило, що згідно з даними бухгалтерського обліку відповідача, заборгованість, про яку йдеться в претензії, не значиться; акти прийому передачі виконаних послуг за 2013-2016 роки на адресу управління юстиції від позивача не надходили, що унеможливлює взяття фінансових зобов'язань в органах державного казначейства (а.с. 43 том 1).

Позивачем надано до суду докази на підтвердження витрат, понесених Балансоутримувачем на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю (а.с. 21-200 том 3).

Позивачем на адресу Орендаря неодноразово направлялись акти звірки взаємних розрахунків за Договорами, однак, заборгованість в них зазначена, відповідачем не визнавалась та не сплачувалась (а.с. 58-69, 222- 241 том 1, а.с. 20 том 3, а.с. 6-9, 45-48, 65-73, 78-89 том 4).

Оскільки відповідачем заборгованість в сумі 39 784,43 грн. сплачена не була, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходив з наступного.

Як вбачається зі змісту пп. 2.1.1. п. 2.1. Договорів, розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються Балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання, визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги Балансоутримувача.

Обов'язком Балансоутримувача, згідно умов Договорів, є надання Орендарю комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами; інформувати Орендаря про зміни витрат на утримання будівлі і тарифу на послуги.

В свою чергу, Орендар зобов'язався не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок Балансоутримувача будівлі або організації, що обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, а також за комунальні послуги: утримання приміщення і прибудинкової території, електропостачання, теплопостачання, податок на землю.

З аналізу вищезазначених умов Договорів вбачається, що розмір відшкодування Орендарем витрат Балансоутримувача за укладеними Договорами не є сталою величиною, а може змінюватися, у зв'язку зі зміною сезону, тарифів на комунальні послуги, ставки земельного податку тощо.

Договорами передбачено, що розмір щомісячних платежів Орендаря за Договорами визначається виключно розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат), який є додатком до Договорів та їх невід'ємною і складовою частиною, а, отже, має бути погоджений сторонами шляхом підписання.

Враховуючи наведене, здійсненню відповідачем оплат за Договорами (відшкодуванню витрат позивача) передує підписання сторонами розрахунку щомісячних платежів (кошторисом витрат).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За доводами позивача, викладеними в письмових поясненнях (а.с. 1-2 том 4),

- за Договором № 01-497/61 від 05.02.2012 р. відповідачем залишились несплаченими рахунки № 618 від 30.11.2014 р. на суму 3,28 грн., № 818 від 31.08.2015 р. на суму 481,98 грн., № 1118 від 30.11.2015 р. на суму 666,63 грн., № 1218 від 31.12.2015 р. на суму 226,28 грн., № 28 від 31.01.2016 р. на суму 89,37 грн., № 318 від 31.03.2016 р. на суму 675,24 грн.;

- за Договором № 01-567 від 05.10.2012 р. відповідачем залишились несплаченими рахунки № 703 від 16.01.2013 р. на суму 341,27 грн., № 33 від 31.01.2013 р. на суму 729,34 грн., № 90 від 28.02.2013 р. на суму 900,03 грн., № 157 від 31.03.2013 р. на суму 170,69 грн., № 219 від 28.05.2013 р. на суму 926,50 грн., № 277 від 10.06.2013 р. на суму 454,91 грн., № 397 від 31.07.2013 р. на суму 459,95 грн., № 394 від 31.07.2013 р. на суму 596,88 грн., № 704 від 31.10.2013 р. на суму 480,22 грн., № 620 від 30.10.2014 р. на суму 745,09 грн., № 220 від 28.02.2015 р. на суму 32,06 грн., № 320 від 31.03.2015 р. на суму 32,06 грн., № 420 від 30.04.2015 р. на суму 32,05 грн., № 520 від 31.05.2015 р. на суму 32,05 грн., № 620 від 30.06.2015 р. на суму 5,34 грн., № 720 від 31.07.2015 р. на суму 5,34 грн., № 820 від 31.08.2016 р. на суму 187,36 грн., № 920 від 30.09.2015 р. на суму 289,70 грн., № 320 від 31.03.2016 р. на суму 934,36 грн., № 620 від 30.06.2016 р. на суму 278,83 грн., № 820 від 31.08.2016 р. на суму 276,81 грн., № 920 до вересня 2016 р. - 138,41 грн.;

- за Договором № 10-110 від 01.03.2013 р. відповідачем залишились несплаченими рахунки № 617 від 30.11.2014 р. на суму 2695,24 грн., № 117 від 31.01.2015 р. на суму 611,53 грн., № 217 від 28.02.2015 р. на суму 383,34 грн., № 317 від 31.03.2015 р. на суму 377,09 грн., № 617 від 30.06.2015 р. на суму 2263,40 грн., № 1117 від 30.11.2015 р. на суму 373,29 грн., № 1217 від 31.12.2015 р. на суму 3381,61 грн., № 27 від 31.01.2016 р. на суму 4079,69 грн., № 217 від 29.02.2016 р. на суму 3867,97 грн., № 317 від 31.03.2016 р. на суму 3378,88 грн., № 417 від 30.04.2016 р. на суму 2019,01 грн., № 517 від 31.05.2016 грн. на суму 1581,48 грн., № 617 від 30.06.2016 р. на суму 200,49 грн., № 817 від 31.08.2016 р. на суму 1679,80 грн.;

- за Договором № 01-284 від 10.04.2012 р. відповідачем залишились несплаченими рахунки № 29 від 31.01.2013 р. на суму 1512,89 грн., № 415 від 30.04.2016 р. на суму 1184,67 грн.

Позивачем надано до суду копії рахунків, які на думку останнього, є підставою для здійснення відповідачем оплати за Договорами (а.с. 70-219 том 1).

Однак, господарський суд не погоджується із зазначеними доводами, з огляду на наступне.

Так, за доводами представника позивача, зазначені рахунки направлялись відповідачу простою кореспонденцією, відправлення якої ніяким чином не фіксувалось, у тому числі в журналі вихідної кореспонденції підприємства.

Однак, отримання зазначених документів відповідачем заперечується, доказів на підтвердження доводів позивача про направлення рахунків матеріали справи не містять.

Разом з тим, як встановлено господарським судом, підставою для здійснення оплати за Договорами є не рахунки, а саме розрахунки щомісячних платежів (кошторис витрат), які є Додатками до Договорів та їх невід'ємними частинами.

Господарським судом враховано, що матеріали справи містять акти наданих послуг за Договорами, які за своїм змістом відповідають передбаченим умовами Договорів щомісячним розрахункам (а.с. 95-107, 126-135, 143-144, 171-172, 176-183, 202, 208, 210-219 том 1), однак, доказів направлення позивачем на адресу відповідача зазначених розрахунків, матеріали справи також не містять, позивачем до суду не надані. Як стверджував представник позивача у судовому засіданні, такі докази у позивача відсутні.

В ході вирішення справи, господарським судом встановлено, що сторонами Договорів, шляхом підписання обома додаткових угод до Договорів, узгоджувались суми відшкодування за фактично отриманні Орендарем роботи (послуги) у конкретні місяці поточного року (а.с.23, 27-29, 34-35 том 1), які за доводами представників обох сторін у судовому засіданні й були відповідачем фактично сплачені.

Зазначене вище підтверджує доводи відповідача в тій частині, що підставою взяття на облік в органах державного казначейства грошового зобов'язання є підписані обома сторонами акти надання послуг, які за своїм змістом відповідають розрахункам щомісячних платежів, які містяться у справі та за умовами Договорів є невід'ємною їх частиною (а.с. 14, 16-18, 23, 27, 28-29, 34-35, 96, 98, 100-107, 126-135, 443-144, 174-183, 208, 210, 211-219 том 1).

Однак, жодний з наданих позивачем до суду актів наданих послуг відповідачем не підписаний. Докази їх направлення для підписання відповідачу позивачем до суду не надано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

До того ж, на питання суду, чи направлялись такі розрахунки за Договорами на адресу відповідача хоча б під час розгляду судом даної справи, представник позивача надав відповідь, що такі розрахунки, на підставі саме яких відповідачу виставлена заборгованість у справі, позивачем не направлялись та відповідачу не вручались.

Господарським судом також встановлено, що відповідачу не надсилались щомісячні розрахунки за Договорами також разом з претензією позивача.

Доказів протилежного матеріали даної справи на містять.

При цьому, господарським судом враховано, що Головне територіальне управління юстиції діє на підставі Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 р. №1707/5 (далі - Положення).

Головне територіальне управління юстиції з метою організації своєї діяльності контролює надходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та їх облік; здійснює бухгалтерський облік витрат на утримання Головного територіального управління юстиції; забезпечує використання бюджетних асигнувань за цільовим призначенням, складає та подає в установленому порядку фінансову звітність; здійснює централізований бухгалтерський облік витрат на утримання районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби, Відділів, нотаріальних контор тощо (п. 5 Положення).

Відповідно до п. 13 Положення Головні територіальні управління юстиції утримуються за рахунок Державного бюджету України.

В свою чергу, розпорядники та одержувачі бюджетних коштів державного і місцевих бюджетів, які перебувають на казначейському обслуговуванні (далі-розпорядники бюджетних коштів) здійснюють реєстрацію зобов'язань в органах Державного казначейства відповідно до вимог Порядку обліку зобов'язань розпорядників коштів бюджету в органах Державного казначейства, затвердженого наказом Державного казначейства України від 02.03.2012 р. №309 (далі - Порядок).

Порядком визначено, що органи Державного казначейства обліковують в бухгалтерському обліку виконання бюджетів усі зобов'язання (минулого та поточного бюджетних періодів) розпорядників бюджетних коштів, незалежно від меж планових призначень.

Розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов'язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 (далі - Реєстр) на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов'язання. Органи Казначейства звіряють поданий розпорядником Реєстр та підтвердні документи на предмет відповідності даних, уключених до Реєстру.

Після перевірки підтвердних документів по одному примірнику Реєстру та/або Реєстру фінансових зобов'язань і заявки на видачу готівки повертаються розпоряднику бюджетних коштів, а інші примірники цих документів залишаються на зберіганні в органі Казначейства. Форма заявки на видачу готівки затверджується Мінфіном.

Документи, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов'язання та/або бюджетного фінансового зобов'язання, повертаються розпоряднику з відміткою "зареєстровано та взято на облік" (п. 2.6 Порядку).

Згідно пп. б) п. 2.9. Порядку, органи Казначейства не реєструють фінансові зобов'язання у разі: відсутності відповідного бюджетного зобов'язання, відображеного у бухгалтерському обліку виконання державного та місцевих бюджетів; відсутності у розпорядника бюджетних коштів фактичних надходжень спеціального фонду; відсутності документів, які підтверджують факт узяття бюджетного фінансового зобов'язання; недотримання вимог щодо оформлення поданих документів; невідповідності фінансового зобов'язання відповідному бюджетному зобов'язанню, відображеному в бухгалтерському обліку виконання державного та місцевих бюджетів; недотримання розпорядниками бюджетних коштів бюджетних повноважень та обмежень, які вводяться законодавчими та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, для того щоб Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області були зареєстровані фінансові зобов'язання за Договорами, чинними нормативно-правовими актами вимагається наявність документів, які підтверджують факт узяття на себе бюджетного фінансового зобов'язання.

Зазначеними документами у відповідності до умов Договорів, як вже зазначалось вище, є саме розрахунки щомісячних платежів (кошторис витрат).

Розпорядник бюджетних коштів зобов'язаний відображати в бухгалтерському обліку господарські операції з використання тепло-, водо-, енергопостачання та послуг зв'язку у тому звітному періоді, в якому були отримані відповідні первинні документи, які підтверджують фактичне здійснення таких операцій.

Однак, за доводами відповідача, які не спростовані позивачем, будь-які фінансові зобов'язання відповідача перед позивачем за Договорами у бухгалтерському обліку Головного територіального управління юстиції не відображені, що підтверджує факт ненадання позивачем належної первинної бухгалтерської документації про наявність кредиторської заборгованості відповідача за Договорами.

Варто зазначити, що в матеріалах справи наявні підписані обома сторонами акти звірки взаємних розрахунків за Договорами. Так, за Договором № 01-567 від 05.10.2012 р. позивачем та відповідачем підписано акт звірки станом на 03.08.2015 р., за Договором № 01-284 від 10.04.2012 р. - станом на 03.08.2015 р., за Договором № 10-110 від 01.03.2013 р. - станом на 22.10.2015 р., за Договором № 01-497 від 05.09.2012 р. - станом на 03.08.2015 р. (а.с. 9, 13, 18, 23 том 2).

Кредиторська заборгованість відповідача, відображена в зазначених актах звірок, сплачена останнім в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами (а.с. 10-12, 14-17, 19-22, 24-26 том 2).

Таким чином, підписання обома сторонами зазначених актів звірок взагалі ставить під сумнів існування заборгованості відповідача за Договором № 01-567 від 05.10.2012 р. до 03.08.2015 р., за Договором № 01-284 від 10.04.2012 р. до 03.08.2015 р., за Договором № 10-110 від 01.03.2013 р. до 22.10.2015 р., за Договором № 01-497 від 05.09.2012 р. до 03.08.2015р.

Також, господарським судом взято до уваги, що оформлені сторонами належним чином та підписані повноважними представниками Балансоутримувача та Орендаря акти здавання-приймання послуг за Договорами, які за своїм змістом відповідають розрахункам щомісячних платежів (додаткам до Договорів), містять відмітку органу Державного казначейства "зареєстровано та взято на облік" та оплачені відповідачем в повному обсязі (а.с. 28-166 том 2), що підтверджено й самим представником позивача у судовому засіданні.

При цьому, з призначень платежів, які фактично здійснювались відповідачем на виконання умов Договорів, вбачається, що підставою для сплати є саме акти здавання-приймання послуг з посиланням на відповідний Договір, а не рахунки на оплату, як стверджує позивач (а.с. 10-34 том 4).

В силу вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, відсутність в матеріалах справи доказів направлення позивачем на адресу відповідача передбачених умовами Договорів розрахунків щомісячних платежів (кошторису витрат), слід дійти до висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням позивачем взятих на себе за Договорами зобов'язань в частині направлення відповідачу зазначених розрахунків, обов'язок оплати у відповідача не виник.

А, отже, пред'явлені позовні вимоги є передчасними.

За викладених обставин, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, з огляду на їх недоведеність, а отже безпідставність.

Щодо заяви відповідача, викладеній у письмовому відзиві на позов, про застосування строку позовної давності до вимог позивача про відшкодування витрат за Договорами за січень 2013 року, а також за періоди з лютого 2013 року по серпень 2014 року, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки господарським судом встановлена необґрунтованість вимог позивача, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

З огляду на викладене, в задоволенні зазначеної заяви відповідача слід відмовити.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача та не стягуються.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам у справі, а саме:

позивачу за адресою: м. Кропивницький, вул. Гоголя, 72;

відповідачу за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 6/7.

Дата складення повного рішення 30.01.2018 р.

Головуючий суддя Л.С. Вавренюк

Суддя Г.Б. Поліщук

Суддя В.В. Тимошевська