КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2018 р. Справа№ 910/18034/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Калатай Н.Ф.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. (повний текст складено13.11.2017р.)

у справі № 910/18034/17 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС"

про стягнення 354 838, 48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. у справі №910/18034/17 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет" основну заборгованість в розмірі 261 783 грн. 68коп., три проценти річних у розмірі 6 963грн.58коп., інфляційних втрат у розмірі 29 536грн.27коп., пеню у розмірі 56 554грн.95коп. та 5 322грн. 58коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання з надання послуг відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з їх оплати та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 261 783,68 грн. з урахуванням часткової оплати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення проігнорував положення ст.77 ГПК України, чим порушив процесуальне право відповідача на участь у судовому процесі, та не надав можливості відповідачу надати свої доводи для повного та всебічного з'ясування обставин справи.

Відповідач не з'явився в судове засідання 06.11.2017р., оскільки відповідно до штатного розкладу відповідача в юридичному відділі передбачено одну одиницю - начальника юридичного відділу , який на дату отримання ухвали про порушення провадження у справі так і на дату судового засідання знаходився у відрядженні, отже відповідач не мав можливості відстоювати свої інтереси та не надав докази невчасного надання позивачем актів виконаних робіт.

09.01.2018р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що відповідачем не вірно зазначено про те, що позивач розрахував штрафні санкції від дати, яка зазначена у самих актах, оскільки п.4.2.1 договору передбачено, що замовник сплачує 100% вартості робіт автомобіля на підставі виставленого виконавцем рахунку, після виконання робіт, протягом 14 календарних днів. Тому позивач здійснював всі розрахунки виключно на 15 день від дати, яка зазначена в самому акті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2017р. у справі №910/18034/17 розгляд апеляційної скарги призначено на 16.01.2018р.

16.01.2018р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 23.01.2018р. у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представників сторін.

23.01.2018р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явились представники сторін.

Враховуючи те, що позивач та відповідач про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка на зворотній стороні ухвал від 08.12.2017р. та від 16.01.2018р., згідно якої ухвали про призначення розгляду апеляційної скарги та про відкладення направлено позивачу та відповідачу на адресі, які наявні в матеріалах справи, повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті поштовим відділенням, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників позивача та відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, судова колегія встановила.

20.12.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автопроммаркет", як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МТС", як замовником, укладено договір про надання послуг №20122016, згідно п.1.1 якого виконавець зобов'язався за завданням замовника надати послуги з проведення ремонту автомобілів замовника згідно замовлень на ремонт, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві надані послуги згідно рахунків та на умовах даного договору.

Згідно п. 4.2.1 договору замовник сплачує 100% вартості ремонтних робіт автомобіля на підставі виставленого виконавцем рахунку, після виконання робіт протягом 14 календарних днів.

Відповідно до п. 12.1 договору термін дії договору починається з моменту його підписання і діє 1 рік та може бути розірваний за згодою сторін письмово повідомивши за 10 днів.

Згідно з наявних в матеріалах справи актів наданих послуг за січень, лютий, березень та квітень 2017 року, які підписані уповноваженими представниками обох сторін, на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуг, відповідно до умов договору, на загальну суму 944 997,80 грн., в той час як відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з їх оплати та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 261 783,68 грн., з урахуванням часткової оплати, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 20.12.2016 року по 10.10.2017 року, який підписаний уповноваженими представниками обох сторін.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 261 783,68 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, судова колегія вважає розрахунок позивача обґрунтованим та арифметично вірним, отже позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційних підлягає задоволенню, відповідно, у розмірі 6 963,58 грн. та 29 536,27 грн.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 8.2. договору у разі порушення строків оплати, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення включаючи день оплати.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору, у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати у визначений договором строк за надані послуги, позивачем нарахована пеня в сумі 56 554,95 грн.

Розрахунок позивача проведений на підставі умов договору, є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення 56 554,95 грн. пені у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань з оплати наданих за договором про надання послуг, на підставі ст. 230 ГК України, підлягають задоволенню.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом було позбавлено відповідача права на участь в судовому засіданні, не надано можливості відповідачу надати свої доводи для повного та всебічного з'ясування обставин по справі, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи ухвалою місцевого господарського суду від 18.10.2017р. розгляд справи призначено на 06.11.2017р. Зазначену ухвалу отримано відповідачем 24.10.2017р., однак своїми процесуальними правами: на надання відзиву на позов, участь у судовому засіданні, тощо, відповідач не скористався.

Щодо доводів того, що відповідач не з'явився в судове засідання 06.11.2017р., оскільки відповідно до штатного розкладу відповідача в юридичному відділі передбачено одну одиницю - начальника юридичного відділу , який на дату отримання ухвали про порушення провадження у справі так і на дату судового засідання знаходився у відрядженні, отже відповідач не мав можливості відстоювати свої інтереси та не надав докази невчасного надання позивачем актів виконаних робіт, то відповідно до ст.28 ГПК України (чинного на момент прийняття рішення у справі) представниками юридичних осіб в господарському суді крім представників їх органів, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Крім того, суд, за неявки відповідача в судове засідання та відсутності доказів поважності неявки відповідача в судове засідання, з урахуванням належного повідомлення про вручення відповідачу ухвали місцевого господарського суду про призначення до розгляду справи на 06.11.2017р. та встановивши, що матеріали справи є достатніми для вирішення спору в судовому засіданні 06.11.2017р., дійшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2017р. у справі № 910/18034/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18034/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 25.01.2018р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

Н.Ф. Калатай