КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. Справа№ 910/14148/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Тищенко А.І.

при секретарі Даниленко Т.О.

представники сторін у судове засідання не з'явились

розглянувши матеріали апеляційної скарги Підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. (повний текст складено 23.10.2017р.)

у справі №910/14148/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ХРЕЩАТИК"

про визнання договору недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду Підприємство "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2017р. апеляційну скаргу Підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Гаврилюка О.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017р. прийнято апеляційну скаргу Підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. у справі № 910/14148/17 до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 13.12.2017р.

27.11.2017р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшло клопотання про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвало Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017р. клопотання Підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією про участь його представника у судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/14148/17 в режимі відеоконференції, задоволено. Доручено Господарському суду Вінницької області забезпечити проведення відеоконференції у справі № 910/14148/17.

13.12.2017р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017р. продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 24.01.2018. Доручено Господарському суду Вінницької області забезпечити проведення відеоконференції у справі № 910/14148/17.

Сторони в судове засідання 24.01.2018 своїх представників не направили, причин неявки суду не повідомили, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Через канцелярію суду заяв та клопотань не подавали.

У судовому засіданні 24.01.2018 колегія суддів порадившись на місці дійшла висновку, не проводити відеоконференцію судового засідання, у зв'язку з неявкою представників сторін.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Підприємством "Гассіб" з іноземною інвестицією (заставодавець) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (заставодержатель) 30.09.2013 року було укладено Договір іпотеки № 03/13-1 (далі - Іпотечний договір) на забезпечення виконання зобов'язань за укладеними між Сторонами кредитними договорами.

Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О. О., зареєстрований в реєстрі за № 2809. Зазначений Договір було підписано директором Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією ОСОБА_3, який діяв на підставі Статуту.

Згідно з п. 1.1. Іпотечного договору іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов'язань у повному обсязі, що випливають з генерального кредитного договору № 06/12 від 27.02.2012 року та укладених в його рамках кредитного договору № 06/12-2 від 22.08.2012 року, кредитного договору 06/12-4 від 21.12.2012 року та кредитного договору 06/12-5 від 27.08.2013 року, генерального кредитного договору 03/13 від 31.01.2013 року та укладеного в його рамках кредитного договору №03/13-1 від 31.01.2013 року та кредитного договору №03/13-2 від 30.09.2013 року передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку нежилі приміщення групи приміщень № 8 V-го поверху (в літ. А) загальною площею 97,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 72.

Відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору, предметом іпотеки є виділені в натурі нежилі приміщення групи приміщень № 8 V-го поверху (в літ. А) загальною площею 97,7 кв.м.

Пунктом 1.7. Іпотечного договору встановлено, що при невиконанні Іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки.

В подальшому між сторонами Договору іпотеки укладені Договори про внесення змін до Договору іпотеки №1 від 20.12.2013 року, №2 від 30.01.2014р., №3 від 21.08.2014 року, №4 від 05.12.2014 року.

Як встановлено ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як визначено приписами ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Таким чином, вирішуючи спір про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсним і настання відповідних правових наслідків.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що спірний договір іпотеки від імені позивача підписано директором ОСОБА_3 Даний договір скріплений печатками сторін та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курановою О.О.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником підприємства ОСОБА_3" з іноземною інвестицією, яке змінило своє найменування на підприємство "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією є ОСОБА_3

Як передбачено ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Зі змісту ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України вбачається, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з п.4.1. Статуту підприємства підприємство "Гассіб" з іноземною інвестицією, затвердженого Зборами засновників підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією (Протокол №3 від 27.02.2012 року), в редакції, яка діяла на момент укладення спірного правочину, (надалі - Статут) вищим органом управління "Підприємством" є Збори засновників "Підприємства", які складаються з засновників або призначених ними представників. Виконавчим органом "Підприємства" є директор. Контроль за діяльністю Директора здійснюється Ревізійною комісією "Підприємства".

Відповідно до п.4.1.8. Статуту до виключної компетенції Зборів Засновників належить надання згоди на укладення підприємством договору, контракту, угоди, правочину на суму, що перевищує еквівалент 10 000 000 EUR.

Згідно з п. 4.2. Статуту виконавчим органом підприємства є директор підприємства. Директор діє згідно з чинним законодавством України, цим Статутом, та має право в порядку визначеному даним Статутом самостійно вирішувати всі питання діяльності "Підприємства", за винятком питань, віднесених до виключної компетенції Зборів Засновників.

Відповідно до п.4.3. Статуту Директор "Підприємства", серед іншого, укладає від імені "Підприємства" договори, контракти, угоди, здійснює правочини, видає доручення, відкриває та закриває банківські рахунки.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що 11.03.2010 року відбулось засідання чергової загальної асамблеї компанії "Меркурі Трейдинг Компані", на якому власники компанії вирішили надати згоду на отримання підприємством "Гассіб" кредиту на суму до 20 млн. євро та уповноважили директора підприємства "Гассіб" самостійно визначити всі істотні умови кредитних угод та угод щодо забезпечення та підписати всі необхідні документи. Крім того, підписанню Кредитного договору та Договору застави передувало засідання чергової загальної асамблеї компанії "ОСОБА_3 лімітед" s.а.г.l. від 17.03.2010р., на якому власники компанії вирішили надати згоду на отримання підприємством "Гассіб" кредиту на суму до 20 млн. євро та уповноважили директора підприємства "Гассіб" самостійно визначити всі істотні умови кредитних угод та угод щодо забезпечення та підписати всі необхідні документи.

Згідно з п.1.5. Договору іпотеки вартість предмета іпотеки складає 407 668,00 дол. США, тобто виходячи із обмежень, встановлених Статутом, укладення договорів на вказану суму навіть не потребували попереднього схвалення загальних зборів підприємства позивача.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів та не надав жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, тобто не довів підстави, в силу яких Договір іпотеки № 03/13-1 від 30.09.2013 року має бути визнано недійсним.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заяви про застосування строків позовної давності, яка викладена у відзиві на позовну заяву, задоволенню не підлягають, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено по суті.

Місцевий господарський суд, також дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на зміну власника майна, що є предметом Договору іпотеки, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. у справі №910/14148/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією на рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. у справі №910/14148/17 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства "Сантех-Світ" з іноземною інвестицією - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017р. у справі №910/14148/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14148/17 повернути до суду першої інстанції.

4. Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.01.2018 року

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді О.М. Гаврилюк

А.І. Тищенко