УХВАЛА

м. Київ

26.01.2018Справа № 910/25268/15

За заявою про у справі за первісним позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" відстрочку виконання рішення № 910/25268/15 Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект"
до третя особаДержавного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Виробничо-комерційна фірма "Комета" ЛТД Товариство з обмеженою відповідальністю"
про за зустрічним позовом до простягнення 3 649 492,31 грн. Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект" Стягнення 373 366,15 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Задарко Ю.М. - представник за довіреністю;
від відповідача: від третьої особи:Гуляєва Ж.О. - представник за довіреністю; не з'явився.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 2 931 378, 18 грн. (з яких: 1 776 158, 95 грн. основного боргу, 428 754, 81 грн. пені, 43 252, 01 грн. - трьох відсотків річних та 683 212, 41 грн. інфляційних втрат), у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом зобов'язань за договором підряду від 17.06.2013 р. № ПЗ/МЦРЗ-131295/НЮ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2015 р. порушено провадження у справі № 910/25268/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. прийнято зустрічну позовну заяву Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект" 352 637, 80 грн. пені, у зв'язку з недотриманням строків виконання зобов'язань за договором підряду від 17.06.2013 р. № ПЗ/МЦРЗ-131295/НЮ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.15. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом Виробничо-комерційну фірму "Комета" ЛТД ТОВ та відкладено розгляд справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 у справі № 910/25268/15 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект" основний борг в сумі 1 078 985, 28 грн., пеню в розмірі 331 689, 90 грн., 3% річних в сумі 77 205, 01 грн., інфляційні втрати в розмірі 738 617, 23 грн. та судовий збір в сумі 33 397, 75 грн., в іншій частині первісного позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект" на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" витрати на проведення судової експертизи в сумі 17 545, 50 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 (судді: Михальська Ю.Б. - головуючий, Разіна Т.І., Тищенко А.І.) рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 у справі № 910/25268/15 змінено в частині, що стосується первісних позовних вимог. Викладено пункти 1, 2 резолютивної частини рішення у наступній редакції: "Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект" задовольнити повністю. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект" основний борг в сумі 1 776 158 грн. 95 коп., пеню в розмірі 428 754, 81 грн., 3% річних у сумі 127 580, 48 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 316 998, 07 грн. та 54 742, 38 грн. судового збору за подання до суду позовної первісної заяви". Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегабудпроект" 60 216, 62 грн. судового збору за подання до суду апеляційної скарги. У частині відмови в задоволенні зустрічного позову рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2017 у справі № 910/25268/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2017 року Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 у справі № 910/25268/15 залишено без змін.

28.12.2017 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" надійшла заява про відстрочку виконання рішення у якій заявник просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2017 року у справі № 910/25268/15 на один рік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 р. заяву Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.01.2018.

Представник третьої особи в судове засідання 26.01.2018 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так, ухвала суду від 16.01.2018 була надіслана за адресою третьої особи, що зазначена у позовній заяві, суд приходить до висновку, що третю особу було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

Частиною 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, оскільки третю особу було належним чином повідомлено про, час і місце судового засідання та оскільки третьою особою не повідомлено про причини неявки, суд вважає, що неявка представника третьої особи в судове засідання 26.01.2018 не перешкоджає розгляду заяви.

В судовому засіданні 26.01.2018 року представник позивача заперечував проти задоволення заяви, надав суду усні пояснення по суті заяви, представник відповідача наполягав на задоволенні заяви, також надав суду усні пояснення по суті заяви.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 237 Господарського кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004р. Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі №910/25268/15, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Між тим, частиною 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, і лише у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може відстрочити таке виконання.

Так, мотивуючи заяву про відстрочку виконання рішення, відповідач вказує на фінансову неспроможність погасити борг у сумі 3 649 492, 31 грн., яка пов'язана з неналежним відшкодуванням органами державної влади та місцевого самоврядування із державного та місцевого бюджетів витрат залізниці за здійсненні перевезення, зазначаючи, що сума витрат за 2006-2012 роки складає 230 993 794, 58 грн., а також вказує на значну заборгованість перед відповідачем за відкритими виконавчими провадженнями на загальну суму понад 154 млн. грн.

Водночас зазначені обставини, не свідчать про неможливість чи ускладненість виконання судового рішення про стягнення 3 649 492, 31 грн.

Також, відповідачем також не надано суду доказів на підтвердження власного фінансового стану - бухгалтерський баланс, звіт про рух грошових коштів, тощо.

Посилання на ті обставини, що відповідач входить до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Доводи відповідача про те, що у разі стягнення 3 649 492, 31 грн. відповідач втратить можливість заміну рухомого складу для своєчасного і якісного здійснення перевезення пасажирів є недоведеними.

За приписами ч. 1.ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для відстрочення виконання рішення та не надано належних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування заяви.

За таких обставин, у задоволенні заяви Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про відстрочку виконання рішення слід відмовити.

Відповідно до ч.7 ст.331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про відстрочку виконання рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 31.01.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко