КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2018 р., м. Київ Справа№ 910/10784/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача 1: не з'явився,

від відповідача 2: не з'явився,

від третьої особи 1: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

від третьої особи 2: не з'явився,

від третьої особи 3: не з'явився,

від третьої особи 4: не з'явився,

від третьої особи 5: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017р., м. Київ, у справі №910/10784/16 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УБП" Пантіної Л.О.

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014",

третя особа 1 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа 2 - Національний банк України,

третя особа 3 - Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат" Стрий",

третя особа 4 - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович,

третя особа 5 - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна,

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів про 1) застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору відступлення прав вимоги від 27.05.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого за №6332, укладеного між Позивачем та Відповідачем 1; 2) зобов'язання Відповідачів 1 та 2 повернути на користь Позивача права майнової вимоги, отримані за договором відступлення, укладеним між Позивачем та Відповідачем 1, та оригінали документі, отримані згідно акту приймання-передачі від 27.05.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017р. у справі №910/10784/16 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Експертно-дослідної служби України (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, оф.1105). Провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи по справі та отримання висновку експерта.

Не погодившись з вказаною ухвалою, Відповідач 2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017р. у справі №910/10784/16 та передати справу на розгляд до місцевого суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що установа, якій місцевий суд доручив проведення експертизи не відповідає вимогам ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017р.), ч.1, 2 ст.7, ст.9 Закону України «Про судову експертизу», оскільки не є тією експертною установою, яка відповідно до закону може здійснювати судову експертизу. При цьому, місцевим судом не конкретизовано експерту установу, оскільки не вказано основних даних про організацію, якій доручено проведення експертизи.

Відповідач 2 зазначає, що зупинення провадження у справі у зв'язку із призначенням експертизи не є обов'язковим відповідно до п.1 ч.2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017р.). При цьому, місцевим судом не викладено мотивів призначення такої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/10784/16, розгляд справи призначено на 18.01.2018р.

17.01.2018р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав викладених у даному відзиві.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення Позивача, Третьої особи 1, суд встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів про 1) застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору відступлення прав вимоги від 27.05.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованого за №6332, укладеного між Позивачем та Відповідачем 1; 2) зобов'язання Відповідачів 1 та 2 повернути на користь Позивача права майнової вимоги, отримані за договором відступлення, укладеним між Позивачем та Відповідачем 1, та оригінали документі, отримані згідно акту приймання-передачі від 27.05.2015р.

14.06.2017р. Позивачем подано до суду клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи. 18.07.2017р. Відповідачем 2 подано до суду клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи.

Ухвалою місцевого суду від 19.07.2017р. у даній справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі.

21.08.2017р. до місцевого суду повернулись матеріали справи та повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи, вказаної в ухвалі суду від 19.07.2017р.

Ухвалою місцевого суду від 29.08.2017р. поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.09.2017р.

21.09.2017р. Відповідачем 1 подано до суду клопотання про визначення іншої установи для проведення експертизи у справі відмінної від тих, які просить Позивач та Відповідач 2.

17.10.2017р. Відповідачем 2 подано до суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи, проведення якої доручити експерту ОСОБА_9

18.10.2017р. Позивачем подано до суду клопотання про призначення судової економічної експертизи, проведення якої доручити експерту ОСОБА_10

24.10.2017р. Відповідачем 1 подано до суду клопотання про призначення судової економічної експертизи, проведення якої доручити судовому експерту із запропонованого ним переліку.

25.10.2017р. Третьою особою 1 подано до суду клопотання про призначення судової економічної експертизи, проведення якої доручити Незалежному інституту судових експертиз.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017р. у справі №910/10784/16 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Експертно-дослідної служби України (01133, м. Київ, б-р. Лесі Українки, 26, оф.1105). Провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи по справі та отримання висновку експерта.

Ухвала мотивована тим, що місцевий суд вважає за необхідне призначити у справі судово-економічну експертизу на підставі обґрунтувань, викладених в клопотаннях про призначення економічної експертизи, з метою об'єктивного розгляду справи та з метою прискорення розгляду справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача 2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.41 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017р.) для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Відповідно до ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017р.) проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Відповідно до п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» з урахуванням вимог частини третьої ст.41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з ст.7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.10 Закону України «Про судову експертизу» до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

З наведених норм права вбачається, що суд може доручити проведення судової експертизи або державним спеціалізованим установам, або безпосередньо певним судовим експертам, які відповідають вищевказаним вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали місцевий суд доручив проведення судової експертизи експертам Експертно-дослідної служби України. Судом встановлено, що вказана організація не відноситься до державних спеціалізованих установ, визначених ст.7 Закону України «Про судову експертизу». При цьому, місцевим судом також не вказано безпосередньо певних судових експертів, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", та яким суд доручив проведення судової експертизи.

За вказаних обставин апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом при винесення ухвали від 27.11.2017р. не було додержано вимог ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017р.) та ч.1 ст.7 Закону України «Про судову експертизу», оскільки проведення експертизи було доручено установі, яка не є державною спеціалізованою установою, та не визначено безпосередньо конкретних судових експертів, які відповідають вимогам Закону України "Про судову експертизу" та яким доручається виконання експертизи.

Апеляційний суд не погоджується з доводами Відповідача 2, що місцевим судом не було викладено мотивів призначення судової експертизи, оскільки такі мотиви були викладені судом в ухвалі від 19.07.2017р, якою призначалась судова експертиза, та яка сторонами не оскаржувалась.

Апеляційний суд не приймає доводи Відповідача 2, що місцевим судом не конкретизовано експерту установу, оскільки не вказано основних даних про організацію, якій доручено проведення експертизи.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, місцевий суд доручив проведення експертизи експертам Експертно-дослідної служби України, вказавши юридичну адресу, а саме: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, оф.1105, яка відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто місцевий суд зазначив, яка саме установа повинна здійснювати експертизу у даній справі та її місцезнаходження. Таких даних достатньо для того, щоб дійти висновку, якій саме установі доручено проведення експертизи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала місцевого суду - скасуванню, а справа - передачі на розгляд місцевого суду.

Керуючись ст.129, 255, 269-271, 273, 275, 280-282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гурман 2014" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017р. у справі №910/10784/16 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.11.2017р. у справі №910/10784/16 скасувати.

3. Матеріали справи №910/10784/16 передати на розгляд до місцевого суду.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 30.01.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов