У Х В А Л А

15.01.2018Справа № 910/6026/15-г

За скаргоюПублічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»
на діїГоловного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича
у справі №910/6026/15-г
за позовомПублічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джет Інвестментс»
простягнення 76674380,73 грн.

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники учасників процесу:

від стягувача (скаржника)Вострєцова С.М. - представник
від боржникане з'явився
від органу ДВСВасіна І.О. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/6026/15-г позов Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» задоволено повністю, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джет Інвестментс» на користь Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» 64672397 грн за кредитом, 10835556,34 грн заборгованості зі сплати процентів, пеню за несвоєчасну оплату процентів у розмірі 1166427,39 грн, а також присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джет Інвестментс» 73080 грн судового збору в дохід Державного бюджету України.

09.06.2015 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

15.11.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову від 30.10.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т.;

- відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/6026/15-г від 09.06.2015, виданого Господарським судом м.Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джет Інвестментс» на користь Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» заборгованості за кредитом в розмірі 64672397 грн, заборгованості зі сплати процентів в розмірі 10835556,34 грн, пені за несвоєчасну оплату процентів у розмірі 1166427,39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2017 вказану скаргу призначено до розгляду на 19.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2017 розгляд скарги було відкладено на 15.01.2018.

В судове засідання, призначене на 15.01.2018, представник скаржника з'явився, скаргу підтримав.

Представник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проти задоволення скарги заперечив. В обґрунтування заперечень проти скарги, орган державної виконавчої служби стверджує, що державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі №910/6026/15-г проведено виконавчі дії, які визначені ДВС як необхідні та достатні з метою виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/6026/15-г, право визначення яких гарантовано державному виконавцю приписами чинного законодавства України.

Боржник повноважних представників в судове засідання не направив, пояснень щодо скарги не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представників стягувача та органу державної виконавчої служби, суд відзначає таке.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича від 03.08.2016 ВП №51821609 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі №910/6026/15-г.

У постанові, як того вимагали положення чинного на момент відкриття виконавчого провадження Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 від 21.04.1999, вказано на необхідність боржнику самостійно виконати наказ у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Однак, як свідчать матеріали справи та визнається стягувачем і відповідним органом державної виконавчої служби, станом на момент розгляду даної скарги рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/6026/15-г (на підставі якого видано наказ від 09.06.2015) ані в добровільному, ані в примусовому порядку виконано не було.

30.10.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем винесено постанову про повернення виконавчого документа (наказу Господарського суду міста Києва від 09.06.2015 у справі №910/6026/15-г) стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова мотивована тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що у боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Джет Інвестментс» відсутні грошові кошти та майно, на яке може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувача, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу в даному випадку є передчасним, оскільки державним виконавцем не було вчинено всіх необхідних заходів для перевірки майнового стану боржника та виявлення рахунків, а також і майна боржника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, за приписами Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний проводити перевірку майнового стану боржника систематично, не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника та не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав.

Судом враховується, що в матеріалах виконавчого провадження містяться документи, які свідчать про направлення державним виконавцем та отримання ним відповідей з обліково-реєстраційних установ з метою встановлення майнового стану боржника.

Однак, як свідчать надані органом ДВС копії матеріалів виконавчого провадження №51821609, за час перебування на виконанні даного виконавчого провадження (з 03.08.2016) запити до державних установ були здійснені державним виконавцем лише один раз - після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідні відповіді державних установ датовані серпнем 2016 року.

Так само, лише у серпні 2016 року державним виконавцем сформовано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо боржника.

Доказів здійснення перевірки майнового стану Товариства з обмеженою відповідальністю «Джет Інвестментс», в тому числі щодо виявлення рахунків боржника, його нерухомого і рухомого майна, починаючи з вересня 2016 року і до моменту винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (30.10.2017) державним виконавцем не надано.

З наведеного слідує, що висновки про відсутність у боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Джет Інвестментс» грошових коштів та майна, на яке може бути звернуто стягнення для задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні №51821609, зроблено державним виконавцем на основі документів (довідок), отриманих більш, ніж за рік до винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, що не відповідає положенням ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, доводи скаржника, про те, що в порушення вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.18, ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не було здійснено необхідних та достатніх заходів для розшуку майна боржника, а також про відсутність за таких обставин підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, скарга Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в частині визнання незаконною та скасування постанови від 30.10.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу підлягає задоволенню.

Щодо вимог скаржника відновити ухвалою суду виконавче провадження з примусового виконання наказу №910/6026/15-г від 09.06.2015, суд відзначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (в тому числі, відновлювати своєю ухвалою виконавче провадження), а за результатами розгляду скарги суд може лише зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

При цьому, за змістом ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, до моменту скасування оскаржуваної постанови та отримання державним виконавцем відповідної ухвали суду, з боку державного виконавця не має місця ухилення від вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження.

За таких обставин, вимоги скаржника, що стосуються відновлення виконавчого провадження, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, скарга Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича задовольнити частково.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича ВП №51821609 від 30.10.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу.

3. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом 10 днів з дня проголошення даної ухвали.

Суддя Ю.М. Смирнова