ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2018р. Справа №914/2382/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Р.О.Л.», м Жидачів, Львівська область

до відповідача: Відділу освіти Жидачівської районної адміністрації, м. Жидачів, Львівська область

про стягнення 82 632, 72 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.Р.О.Л.», м Жидачів, Львівська область до Відділу освіти Жидачівської районної адміністрації, м. Жидачів, Львівська область про стягнення 82 632, 72 грн.

Ухвалою господарського суду від 23.11.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 12.12.2017р.

12.12.2017р. розгляд справи відкладено з підстав, викладених у відповідній ухвалі.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", відповідно до положень якого Господарський процесуальний кодекс України було викладено у новій редакції. Згідно з п. 9 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження або позовного провадження (загального або спрощеного).

Зважаючи на те, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.11.2017р. провадження у справі порушено за правилами позовного провадження, розгляд справи за правилами позовного провадження вже розпочався. Однак в судовому засіданні 12.12.2017р. суд не переходив до розгляду справи по суті.

З метою забезпечення реалізації учасниками справи своїх нових процесуальних прав, суд в судовому засіданні 10.01.2018р. ухвалив відкласти підготовче засідання.

В судове засідання 30.01.2018р. представник позивача зявився, дав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. На виконання вимог ухвали суду подав витребовувані документи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Позовні вимоги визнав з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву від 11.12.2017р. Крім того, клопотанням від 11.12.2017р. просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача на підставі поданих документів.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, створивши у відповідності ст. 13 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

04.02.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.Р.О.Л.» (позивач, за договором виконавець) та Відділом освіти Жидачівської районної державної адміністрації (відповідач, за договором споживач) укладено договір №_2/Т_ про закупівлю пари і гарячої води; постачання пари та гарячої води далі послуг з теплопостачання за державні кошти (35.30.1.)(09320000-8).

Відповідно до умов п.1.1 договору, виконавець зобовязується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з 35.30.1 пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води з дня підписання договору по 31 грудня 2016 року, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Розрахунки проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Оплата проводиться відповідно до показань засобів обліку теплової енергії. Показання засобів обліку знімаються представником виконавця у присутності представника споживача до 25 числа поточного місяця (п.4.1).

На виконання взятих на себе зобовязань позивачем надано відповідачу послуги з теплопостачання, що підтверджується рахунками на оплату та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписаними та скріпленими печатками сторін (в матеріалах справи).

Однак відповідач в порушення умов договору, взяті на себе зобовязання виконав лише частково, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість щодо оплати за надані послуги з теплопостачання на загальну суму 82 632, 72 грн. Дана обставина визнана відповідачем, а також підтверджується актом звірки розрахунків, підписаним та скріпленим печатками сторін (в матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано на адресу відповідача претензію вих.№06/11/17-1 від 06.11.2017р. з вимогою оплатити заборгованість у розмірі 82 632, 72 грн.

У відповіді на претензію від 14.11.2017р. №755 відповідачем повідомлено про неможливість погашення заборгованості у звязку з відсутністю кошторисних призначень.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання, відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 46, 129, 185, 191, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації, м. Жидачів, вул. І. Франка, 19 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Р.О.Л.», м. Жидачів, вул. Садова, 1 () 82 632, 72 грн. основного боргу та 1 600, 00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення складено 05.02.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.