РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2018 Справа № 910/18964/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук'янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Гребінківської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Казенного підприємства "Укрспецзв'язок"

про стягнення 8 843, 40 грн

за участю представників:

від позивача: Марков В.Ф. - представник за довіреністю № 10-74/12388 від 27.09.17 р.

від відповідача: Кротов О.Ю. - представник за довіреністю № 07-15/15 від 15.01.18 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" в особі Гребінківської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (далі - ПАТ "Полтаваобленерго", позивач) з позовом до Казенного підприємства "Укрспецзв'язок" (далі - КП "Укрспецзв'язок", відповідач) про стягнення 8 843, 40 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором постачання № 88 від 01.11.2015 р. в частині оплати вартості отриманої активної та реактивної електричної енергії в обумовлені договором строки. У зв'язку з несвоєчасною оплатою наданих послуг позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції та матеріальні втрати, а саме:

- пеню за фактично спожиту активну електроенергію у сумі 3 608,91 грн., втрати від інфляції за фактично спожиту активну електроенергію у сумі 4 208,76 грн., 3 % річних за фактично спожиту активну електроенергію у сумі 523,59 грн.;

- пеню за перетікання реактивної електроенергії у сумі 83,14 грн., втрати від інфляції за перетікання реактивної електроенергії у сумі 4 208,76 грн., 3 % річних за перетікання реактивної електроенергії у сумі 21,51 грн., а всього - 8 843, 40 грн.

Провадження у справі за вказаним позовом було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2017 р.

У зв'язку із набранням 15.12.2017 р. чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи судом здійснювався у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 18.12.2017 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов визнав частково, зазначив про невірний розрахунок штрафних санкцій позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 01.11.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Гребінківської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (постачальник) та Казенним підприємством "Укрспецзв'язок" (споживач) був укладений договір постачання електричної енергії № 88 (далі - договір), відповідно до якого постачальник продає споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок дозволеною потужністю 146,0 кВт, а споживач оплачує вартість використаної (купленої) електричної енергії (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.2.2 договору визначено, що постачальник зобов'язаний постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 7 цього договору (додаток «обсяги постачання (договірної величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу).

Відповідно до п. 3.1 постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі обумовлені цим договором.

Відповідно до додатку № 2 «Порядок розрахунків» розрахунки за використану електричну енергію за розрахунковий період здійснюються за однозонним роздрібним тарифом. Розрахунковим вважається період з 8 годин 15 числа попереднього місяця до 8 годин такого ж числа поточного місяця. За фактично спожиту електричну енергію позивач виписує відповідачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений споживачем самостійно.

Згідно з п. 5 додатку № 2 розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача здійснюються у Порядку розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток № 5).

Відповідно до п. 13 додатку № 2 та п. 17 додатку № 5 плата за активну електричну енергію та за перетікання реактивної електроенергії перераховується споживачем на поточний рахунок постачальника протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків для споживачів, які оплачують спожиту електроенергію, і 10-ти операційних днів для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ, який розташований у іншому місті.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і укладається на строк до 31.12.2015 р., з подальшою його пролонгацією (п. 9.4 договору).

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі ст. 629 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, у період з листопада 2015 р. по червень 2016 р. надав послуги відповідачу з поставки активної електроенергії та з перетікання реактивної електричної енергії, що підтвержується відомістю про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії, актами про використану активну та реактивну електричну енергію, рахунками за активну та перетікання реактивної електроенергії, а також поясненнями представників сторін.

Проте, відповідач свої зобов'язання виконав неналежним чином, сплатив послуги з постачання активної та перетікання реактивної електричної енергії з порушенням строку, передбаченого договором № 88 від 01.11.2015 р., про що свідчать банківськи виписки з рахунку відповідача.

Оскільки відповідач неналежно виконав свої зобов'язання та допустив прострочення зобов'язання з оплати послуг за спожиту активну та перетікання реактивної електроенергії, позивач нарахував КП "Укрспецзв'язок" штрафні санкції у вигляді пені (за активну електроенергію) у сумі 3 608,91 грн. та пені (за перетікання реактивної електроенергії) у сумі 83,14 грн.

Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, умовами договору передбачена відповідальність за порушення строків оплати за фактично спожиту активну та перетікання реактивної електроенергії у вигляді пені розміром подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, при цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені (п.п. 2.5, 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Провівши перерахунок штрафних санкцій на підставі наведених приписів закону, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня за фактично спожиту активну електроенергію у сумі 3 423,73 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки при розрахунку пені ним не враховано п. 1.9 вищевказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14. Також підлягає стягненню пеня за перетікання реактивної електроенергії у сумі 83,14 грн.

Крім того, за прострочення з оплати вартості наданих послуг, позивач нарахував КП "Укрспецзв'язок" інфляційні втрати у сумі 4 208,76 грн. та 3 % річних у сумі 523,59 грн. - за несвоєчасну оплату фактично спожитої активної електроенергії, а також інфляційні втрати у сумі 97,49, грн. та 3 % річних у сумі 21,51 грн. - за за несвоєчасну оплату послуг з перетікання реактивної електроенергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

При цьому суд бере до уваги, що позивач при розрахунку матеріальних втрат правильно врахував рекомендації Верховного Суду України, викладені у Листі відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 року № 62-97р, а також п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012.

Відповідно до вказаних рекомендацій при застосуванні індексу інфляції цей індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Водночас, суд зазначає, що при розрахунку матеріальних втрат позивачем знову не був застосований п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Як вже зазначалось вище, відповідно до вказаного роз'яснення, вирішуючи питання про застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов'язання, суд має враховувати, що при нарахуванні матеріальних втрат день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

Окрім того, позивач невірно застосував указаний вище Лист Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 року № 62-97р, де вказано - якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця. Проте, як вбачається з розрахунків позивача, за місяці, у яких сплата була до 15 числа, він нарахував інфляцію і за ці місяці.

Отже, провівши розрахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат на підставі наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати у сумі 2 260,74 грн. та 3 % річних у сумі 498,27 грн. - за фактично спожиту активну електроенергію; а також інфляційні втрати у сумі 60,93 грн. та 3 % річних у сумі 21,51 грн. - за перетікання реактивної електроенергії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Гребінківської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Казенного підприємства "Укрспецзв'язок" про стягнення 8 843, 40 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Казенного підприємства "Укрспецзв'язок" (01032, м. Київ, вул. Льва Толстого, буд. 16/18, ідентифікаційний код 39908375) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Гребінківської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, буд. 5, ідентифікаційний код 00131819) пеню за фактично спожиту активну електроенергію у сумі 3 423 (три тисячі чотириста двадцять три) грн. 73 коп., інфляційні втрати за фактично спожиту активну електроенергію у сумі 2 260 (дві тисячі двісті шістдесят) грн. 74 коп., 3 % річних за фактично спожиту активну електроенергію у сумі 498 (чотириста дев'яносто вісім) грн. 27 коп., пеню за перетікання реактивної електроенергії у сумі 83 (вісімдесят три) грн. 14 коп., інфляційні втрати за перетікання реактивної електроенергії у сумі 60 (шістдесят) грн. 93 коп., 3 % річних за перетікання реактивної електроенергії у сумі 21 (двадцять одна) грн. 51 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 148 (одна тисяча сто сорок вісім) грн. 58 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 18 січня 2018 року.

Повний текст рішення складений 23 січня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.