КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Справа№ 910/13700/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Майданевича А.Г.

За участю секретаря судового засідання: Бойко І.О.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 25.01.2018.

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 (повний текст рішення складено 18.10.2017)

у справі № 910/13700/17 (судя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд"

до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк"

третя особа 1 яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна організація "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб"

про визнання договорів припиненим

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" (відповідач) в якому просить суд:

визнати іпотечний договір № 08/01/101/07-КЛТ від 04 січня 2007 року укладений між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" - припиненим;

визнати іпотечний договір № 08/01/102/07-КЛТ від 04 січня 2007 року укладений між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" - припиненим.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що іпотечний договір №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та іпотечний договір № 08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року припинили свою дію, посилаючись на те, договір купівлі-продажу прав вимоги укладений 27.09.2013 між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" не передбачає переходу прав вимоги за іпотечними договорами № 08/01/і01/07-КЛТ та №08/01/і02/07-КЛТ, а основне зобов'язання за кредитним договором було у повному обсязі виконано Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" шляхом сплати останнім загальної купівельної ціни на виконання умов

В заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначив, що в прохальній частині позовної заяви було допущено помилку та невірно вказано номери іпотечних договорів, у зв'язку із чим просив суд першої інстанції:

визнати іпотечний договір № 08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року укладений між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" - припиненим;

визнати іпотечний договір № 08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року укладений між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" - припиненим.

Матеріально-правова вимога, обраний спосіб захисту порушеного права, обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, викладені у позові, залишились незмінними.

А тому, даний спір розглядався в межах заявлених позовних вимог, але з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог щодо невірних номерів іпотечних договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що іпотечний договір №08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та іпотечний договір № 08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року припинили свою дію, посилаючись на те, договір купівлі-продажу прав вимоги укладений 27.09.2013 між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" не передбачає переходу прав вимоги за іпотечними договорами № 08/01/і01/07-КЛТ та №08/01/і02/07-КЛТ, а основне зобов'язання за кредитним договором було у повному обсязі виконано Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" шляхом сплати останнім загальної купівельної ціни на виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/13700/17 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/13700/17 від 12.10.2017, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не досліджено всіх обставин справи та не надано належної оцінки доказам у справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник наголосив що основне грошове зобов'язання ТОВ "Ковельрембуд" перед ПАТ "Кредитпромбанк" згідно кредитного договору № 08/01/07-КЛТ від 04.01.2007 є частково припиненим на умовах встановлених договором купівлі-продажу права вимоги від 27.09.2013, згідно яких здійснено часткове погашення грошового зобов'язання боржника, в наслідок якого перехід прав іпотекодержателя ПАТ "Дельта Банк", замість первинного іпотекодержателя ПАТ "Кредитпромбанк", по вищевказаним договорам іпотеки не відбулося.

Вищевказані обставини вказують на те, що іпотечні договори № 08/01/і01/07-КЛТ, № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.01.2007 є такими, що припинили свою дію у відповідності до норм цивільного права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" у справі № 910/13700/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Тищенко А.І., Майданевича А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" прийнято до провадження, призначено до розгляду на 21.12.2017.

20.12.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення, в яких Фонд гарантування заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу ТОВ "Ковельрембуд" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 по справі № 910/13700/17 залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2017 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" відкладено на 25.01.2018.

В судовому засіданні 25.01.2018 представники третьої особи-1 та третьої особи-2 надали пояснення по суті спору, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Ковельрембуд", рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 залишити без змін.

В судове засідання, призначене на 25.01.2018, повноважні представники позивача та відповідача не з'явилися.

Колегією суддів враховано, що відповідно до частини 2 статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, в свою чергу частиною 3 статті 120 ГПК України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно із частиною 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник.

Неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Колегією суддів, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників позивача та відповідача, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Колегією суддів на підставі ч. 7 ст. 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" (позичальник) укладено кредитний договір № 08/01/07-КЛТ (надалі - кредитний договір), у відповідності до умов якого банк надає позичальнику кредити (транші) в межах загальної суми 2 000 000,00 доларів США забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 04.07.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 08/01/і01/07-КЛТ, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. і зареєстрований в реєстрі за № 16.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 04.07.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 08/01/і02/07-КЛТ, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. і зареєстрований в реєстрі за №14.

27.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Пунктом 1.1. договору купівлі-продажу прав вимоги визначено, що, "Права вимоги" означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, що надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Згідно із пунктом 2.1. договору купівлі-продажу прав вимоги продавець погодився продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погодився купити права вимоги, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну.

У відповідності до Акту приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 з додатком, ПАТ "Дельта Банк" передало право вимоги щодо кредитних договорів, укладених між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "Ковельрембуд", в тому числі, щодо кредитного договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007 з додатковими угодами до нього.

Відповідно до меморіального ордеру №66818687 від 27.09.2013 ПАТ "Дельта Банк" сплатило на користь ПАТ "Кредитпромбанк" суму загальної купівельної ціни за договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013.

Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов'язань - способи або види забезпечення виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як вже зазначалося, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором №08/01/07-КЛТ від 04.01.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" було укладено наступні договори:

іпотечний договір № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. і зареєстрований в реєстрі за № 16.

іпотечний договір № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Козоріз Н.С. і зареєстрований в реєстрі за №14.

Згідно із статтею 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави нерухомого майна.

Статтею 576 ЦК України визначено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" № 898-IV від 05.06.2003 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, у відповідності до умов якого Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" передано право вимоги до ТОВ "Ковельрембуд" по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007 з додатковими угодами до нього.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 загальна купівельна ціна становить 2 868 115 813,48 грн.

На виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, ПАТ "Дельта Банк" здійснено сплату на користь ПАТ "Кредитпромбанк" 2 868 115 813,48 грн., що підтверджується меморіальним ордером №66818687 від 27.09.2013 з призначенням платежу: перерахування коштів згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що сума коштів у розмірі 2 868 115 813,48 грн. була сплачена ПАТ "Дельта Банк" на користь ПАТ "Кредитпромбанк" саме на виконання договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013, а не в погашення зобов'язань ТОВ "Ковельрембуд" по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007.

Доказів погашення заборгованості та виконання зобов'язань за кредитним договором № 08/01/07КЛТ від 04.01.2007 матеріали справи не мітять.

Згідно із розрахунком заборгованості, станом на 04.09.2017 у позивача існує заборгованість (за кредитом та відсотками) перед ПАТ "Дельта Банк" по кредитному договору № 08/01/07КЛТ від 04.01.2007 у розмірі 3 390 707,64 доларів США.

Таким чином, доводи позивача про те, що основне зобов'язання по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007, яке забезпечувалось іпотечними договорами № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.07.2007 та № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.07.2007, було виконане Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" не відповідає дійсним обставинам справи.

Підстави припинення зобов'язань встановлені главою 50 Цивільного кодексу України. Проте, заміна кредитора у зобов'язанні не призводить до припинення зобов'язання, а тому посилання позивача, що у зв'язку виконанням Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" обов'язків за договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013 у сумі 2 868 115 813,48 грн. в частині сплати купівельної ціни припинилося основне зобов'язання, забезпечене іпотекою, не ґрунтується на приписах норм чинного законодавства.

Частиною 1 статті 528 ЦК України визначено, що виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Доказів того, що позивачем було покладено на Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" обов'язок виконання зобов'язань по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007 в матеріалах справи не містять.

Відповідно до пункту 2.1. іпотечних договорів № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.07.2007 та № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.07.2007 вони набувають чинності з моменту їх нотаріального посвідчення та діють до повного виконання іпотекодавцем зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором.

Таким чином, оскільки відсутнє виконання зобов'язань по кредитному договору №08/01/07КЛТ від 04.01.2007, то твердження позивача про припинення дії іпотечних договорів є безпідставними.

Статтею 24 Закону України "Про іпотеку" визначено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України.

Іпотечними договорами № 08/01/і01/07-КЛТ від 04.07.2007 та № 08/01/і02/07-КЛТ від 04.07.2007 не встановлено іншого способу захисту, зокрема такого, як "вимога про визнання припиненим договору іпотеки".

Передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України спосіб захисту "припинення правовідношення" та "установлення, зміна і припинення господарських правовідносин" не є тотожними обраному позивачем способу захисту, а саме "визнання припиненим договору іпотеки".

Аналізуючи зміст заявлених позивачем вимог, можна дійти висновку, що позивач під час звернення до суду обрав неналежний спосіб захисту права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" визнання іпотечного договору № 08/01/і01/07-КЛТ від 04 січня 2007 року та іпотечного договору №08/01/і02/07-КЛТ від 04 січня 2007 року.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/13700/17 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/13700/17 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 267-270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 у справі № 910/13700/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/13700/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

А.Г. Майданевич