ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Черкаси

справа № 925/1598/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом керівника Уманської місцевої прокуратури, Черкаська область, м. Умань, вул. Гайдамацька, 16

в інтересах держави в особі Іваньківської сільської ради Маньківського району, Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Івана Щербини, 35

до державного підприємства «Іваньківський цукровий завод», Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Заводська, 1

(розпорядник майна державного підприємства «Іваньківський цукровий завод» - ОСОБА_1, АДРЕСА_1)

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Черкаської обласної державної адміністрації, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 185

про розірвання договору оренди водоймища,

за участю повноважних представників сторін:

прокурор: Олійник І.А. прокурор відділу за посадою;

від позивача: участі не брав;

від відповідача: участі не брав;

від третьої особи: участі не брав.

Прокурор звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Іваньківської сільської ради Маньківського району до державного підприємства «Іваньківський цукровий завод», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Черкаської обласної адміністрації про розірвання договору оренди водоймища.

В судовому засіданні:

Прокурор вимоги підтримав. Запропонував розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження. Просить позов задовольнити.

Позивач, належно повідомлений про час і місце розгляду спору, свого представника не направив у звязку зі складними погодними умовами. Пропозицій по розгляду спору не надав.

Відповідач свого представника в засідання не направив. Позовні вимоги визнав та просив суд розглянути спір без участі представника відповідача.

Третя особа, належно повідомлена про час і місце розгляду спору, свого представника не направила.

Судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

03.12.2004р. між Іваньківською сільською радою (позивач, Орендодавець) та ДП «Іваньківський цукровий завод» (відповідач, Орендар) був укладений договір оренди водоймища на земельній ділянці державної власності площею 8,6 га, яке розташоване в адміністративних межах Іваньківської сільської ради, терміном на 15 (п'ятнадцять) років.

Вказаний договір зареєстрований 03.12.2004р. в Маньківському районному відділі Черкаської регіональної філії «Державного земельного кадастру», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис №5.

Відповідно до акту прийому-передачі від 03.12.2004р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв в оренду водний об'єкт площею 8,6 га.

Згідно п. п. 2.1., 2.3. Договору, розмір орендної плати становить 200 (двісті) гривень за 1 гектар в рік, що в загальному складає 1720 грн. за 8,6 га в рік, яка сплачується до 30 числа кожного місяця за попередній місяць в сумі 143,3 грн., виключно у грошовій формі шляхом перерахування на рахунок сільської ради.

Згідно п.п. 2.5., 2.6. зазначеного договору Орендар за погодженням з Орендодавцем може перенести строки орендної плати, але не більше, ніж на один місяць. Орендна плата сплачується також у випадках, якщо Орендар з поважних причин тимчасово не використовує об'єкт оренди.

Відповідно до п. З.4. Орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату, визначену в договорі.

Згідно п.п. 5.1.,5.2. цей договір може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених даним договором, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використання об'єкту оренди, а також на підставах, визначених Земельним та Водним кодексами України та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до п. 6.1. Сторони погоджуються, що спірні питання, які виникають з цього договору, мають вирішуватись за згодою сторін шляхом переговорів, а при неможливості вирішення їх шляхом переговорів - у судовому порядку.

За твердженням прокурора, вказаний договір оренди ставка підлягає розірванню, а предмет договору - поверненню орендодавцю, з огляду на наступне.

Відповідно до інформації Уманської ОДПІ №6927/23-19-13-013 від 16.11.2017р. станом на 14.1 1.2017р. борг ДП «Іваньківський цукровий завод» зі сплати орендної плати за користування зазначеної земельної ділянки складає 7355,79 грн., останнє нарахування відбулось за 2015 рік.

Згідно інформації Маньківського відділення Тальнівської ОДПІ за №523/23-22-23-019 від 15.02.2016р. - дата виникнення вказаного боргу 31.12.2011р. Остання сплата за договором оренди проведена у листопаді 2011 року.

Таким чином, Відповідачем порушено умови договору та Цивільного кодексу України стосовно своєчасної сплати орендної плати за користування водоймищем, у зв'язку з чим договір оренди підлягає розірванню.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.12.2009р. порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Іваньківський цукровий завод» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.02.2010р. введено процедуру розпорядження майном.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань розпорядником майна є ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Таким чином, орендна плата за договором оренди водойми повинна була сплачуватись і після порушення провадження у справі про банкрутство та введення процедури розпорядження майном, а виникнення заборгованості із сплати орендної плати, починаючи з 2011 року, не може свідчити про відсутність вини у невиконанні договірних зобов'язань, у зв'язку з чим, позивач має право розірвати спірні договори оренди внаслідок порушення їх істотних умов.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений нього оправа чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, оскільки водоймище площею 8,6 га, яке було предметом оренди, належить до державної власності, тому вирішення спору у даній справі в порядку позовного провадження не впливає на здійснення процедури банкрутства щодо ДП «Іваньківський цукровий завод.

Згідно інформації Іваньківської сільської ради Маньківського району, вищевказаний договір оренди не розривався, а водоймище не поверталась.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор обгрунтовано звернувся з даним позовом до суду.

На запитання головуючого прокурор заявив:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи та прийняття рішення.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення прокурора, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Згідно ч. 8 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, передбачених пунктом 6 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням об'єктів земельних відносин або основної її частини.

Відповідно до п. 1. 2. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.201 1 № 6 «Про деякі питання розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Згідно п. 1.6. вказаної Постанови у вирішенні спорів, що виникають у зв'язку з укладенням, зміною, розірванням, виконанням, припиненням договорів оренди земельних ділянок, інших договорів щодо користування земельними ділянками, у тому числі про стягнення заборгованості з орендної плати за договорами користування земельною ділянкою, господарським судам слід виходити з правил виключної підсудності, встановлених частиною дев'ятою статті 16 ГПК.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», у вирішенні питань, пов'язаних з підвідомчістю справ у спорах, що виникають із земельних відносин, господарським судам слід враховувати викладене в пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.201 1 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатного використання земельної ділянки державної власності під водою на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

Між сторонами укладено договір оренди ставка земельної ділянки під водою площею 8,6 га, що віднесена до земель державної власності та знаходиться в адміністративних межах Іваньківської сільської ради.

Відповідач перебуває в процедурі банкрутства ухвала господарського суду Черкаської області від 11.12.2019р. у справі №01/3070 (а.с. 19), господарська діяльність припинена, орендна плата тривалий час з 31.12.2011р. не сплачується (а.с. 20).

Згідно приписів статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або цивільних прав та обов'язків. Сторони с вільними в укладенні договору, виборі контрагенту, визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають зокрема з договору або іншого правочину.

Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Заборгованість з орендної плати відповідачем на момент судового розгляду не погашена.

Відповідач визнав позовні вимоги та не заперечив проти розірвання договору оренди ставка площею 8,6 га.

Систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитись від договору найму (оренди) і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Прокурор використав належний спосіб захисту порушеного права, передбачений приписами ст.ст. 15-16, 652 ЦК України, тому позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Договір оренди водоймища 229 від 03.12.2004р. площею 8,6 га - належить розірвати з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь прокуратури 1600 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати на майбутнє - з дня набрання рішенням законної сили договір оренди водоймища 229 від 03.12.2004р., що укладений між Іваньківською сільською радою, Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Івана Щербини, 35,

та державним підприємством «Іваньківський цукровий завод», Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Заводська, 1,

площею 8,6 га, розташованого а адміністративних межах Іваньківської сільської ради, с. Іваньки Маньківського району.

Стягнути з ДП «Іваньківський цукровий завод», Черкаська область, Маньківський район, с. Іваньки, вул. Заводська, 1, , номер рахунку в банку невідомий

на користь прокуратури Черкаської області, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 286, , р/р 3751 в Державній казначейській службі України, МФО 820172

1600 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 26.01.2018р.

Суддя Г.М. Скиба