ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 січня 2018 р. Справа № 903/881/17

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Оксенчука Віталія Васильовича

про стягнення збитків в розмірі 14 526,00 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Ковальчук Б. В., довіреність № 27-10/56 від 17.01.2018 року;

від відповідача: Оксенчук В. В., підприємець, паспорт серії НОМЕР_1, Горбач А. М., довіреність № б/н від 26.01.2017 року.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. 42 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

встановив:

Суть: Позивач - Департамент муніципальної варти Луцької міської ради звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Фізичної особи-підприємця Оксенчука Віталія Васильовича 14526,00 грн.

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що 07.10.2016 року виконавчим комітетом Луцької міської ради прийнято рішення № 620-12 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна,39», яка належить відповідачу, однак дане рішення підприємцем не виконано, тому Департаментом муніципальної поліції проведено за власний рахунок демонтаж тимчасової споруди та передано її на зберігання.

Згідно п. 9.4.5 Правил благоустрою м. Луцька, затверджених рішенням Луцької міської ради від 29.09.2009 року № 44/2 демонтовані тимчасові споруди видаються власнику або його представнику після оплати ним збитків, понесених під час проведення демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання даних споруд.

При виконанні рішення № 620-12 від 07.10.2016 року позивачем понесено витрати в сумі 14526,00 грн., які підтверджено рахунком № 21 від 10.11.2017 року, актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 07-0000590 від 10.11.2016 року та договором про зберігання демонтованих металевих конструкцій № 03-з від 04.01.2016 року з ФОП Книшем С. М..

Правовою підставою для стягнення з відповідача збитків зазначає норми статті 22 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позов, запереченні на відповідь позивача на відзив вказує, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

При цьому посилається на те, що позивачем неповно викладені обставини по справі та приховано той факт, що рішення № 620-12 від 07.10.2016 року, яким зобов'язано відповідача протягом 7-ми днів демонтувати тимчасову споруду (торговий кіоск) на вул.Конякіна,39 (автостанція № 1) виконано працівниками департаменту муніципальної поліції 28.10.2016 року шляхом демонтажу кіоску; після чого підприємець повністю сплатив витрати в сумі 4625,33 грн., пов'язані з демонтажем та зберіганням кіоску та 02.11.2016 року отримав свій кіоск.

10.11.2016 року працівниками Департаменту повторно без рішення міської ради демонтовано кіоск підприємця; порядок демонтажу самостійно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд та конструкцій проводиться відповідно до Правил благоустрою м. Луцька (надалі - Правила), затверджених рішенням міської ради; в порядку п. 9.4.3 даних Правил позивачем не представлено акт огляду торгового кіоску підприємця Оксенчука В. В., який би слугував підставою демонтажу кіоску.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, в підтвердження заявленої суми збитків в розмірі 14526,00 грн., долучений до позову акт приймання-передачі робіт № 09-0000590 від 10.11.2016 року не підтверджує витрати по демонтажу та зберіганню торгового кіоску підприємця Оксенчука В. В.; рішенням господарського суду від 25.05.2017 року по справі № 903/229/17, яке набрало законної сили та знаходиться на примусовому виконанні, було задоволено позов підприємця про витребування майна (торгового кіоску) з чужого незаконного володіння, тому нарахування вартості послуг зберігання за 278 днів є безпідставним, оскільки зберігання торгового кіоску виникло з вини самого позивача із-за невиконання обов'язку щодо повернення кіоску підприємцю за рішенням суду.

Також вказує, що підставою для відшкодування збитків за законом є сукупність наступних умов: протиправність поведінки, збитки, як результат протиправної поведінки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і завданими збитками, вина особи, що заподіяла збитки. Однак у діях відповідача відсутні зазначені умови, оскільки позивач не у встановлений законом спосіб (без складання акта на демонтаж, без рішення виконавчого комітету Луцької міської ради) провів демонтаж торгового кіоску відповідача, у діях якого відсутня протиправна поведінка, вина; водночас позивач безпідставно утримує демонтований кіоск у себе.

При обґрунтуванні відзиву посилається на обставини та факти встановлені постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 року у справі № 903/229/17 та Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/9112/16 від 22.03.2017 року та просить відмовити в задоволенні позову про відшкодування збитків в розмірі 14526,00 грн.

Ухвалою суду від 20.12.2017 року у справі № 903/881/17 призначено підготовче засідання на 30.01.2018 року, за результатами підготовчого засідання на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті та відповідно до ч.6 ст. 183 ГПК України за письмовою згодою учасників справи 30.01.2018 року розпочато розгляд справи по суті.

При розгляді справи по суті судом встановлено наступне.

Як слідує з позовної заяви предметом спору по справі за позовом Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради до Фізичної особи-підприємця Оксенчука Віталія Васильовича є відшкодування збитків в розмірі 14526,00 грн., понесених позивачем в результаті демонтажу та зберігання торгового кіоску відповідача, демонтованого 07.10.2016 року на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 620-12 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна,39», прийнятого відповідно до ст. ст. 30, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 31, 34 Закону України «Про оренду землі», ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, пунктів 9.3, 9.4 Правил благоустрою м. Луцька, затверджених рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 року № 44/2 (а.с.7).

Пунктом 2 даного рішення зобов'язано підприємця Оксенчука В. В. протягом 7-ми днів з дати ухвалення рішення демонтувати тимчасову споруду, яка розміщена на вул.Конякіна,39 (торговий кіоск на території автостанції № 1) та відновити благоустрій території, а п. 3 даного рішення передбачено, що у разі невиконання рішення Департаменту муніципальної поліції доручено демонтувати тимчасову споруду в законом встановлений спосіб та метод.

Рішенням господарського суду Волинської області від 25.05.2017 року у справі № 903/229/17, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 року, встановлено, що на підставі рішення № 620-12 від 07.10.2016 року позивачем 28.10.2016 року здійснено демонтаж тимчасової споруди - торгового кіоску підприємця Оксенчука В.В., набутого у власність на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2016 року, а 02.11.2016 року після сплати послуг з демонтажу та зберігання кіоску, працівниками Департаменту муніципальної поліції повернуто торгівельний кіоск підприємцю та 10.11.2016 року було повторно демонтовано даний торгівельний кіоск.

Вищезазначеним рішенням суду було задоволено позов ФОП Оксенчука В.В. до Департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради про витребування майна (торгівельного кіоску) з чужого незаконного володіння, по виконанню даного рішення відкрито виконавче провадження №54915835.

Як зазначено в Постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 року по справі №903/229/17, позивач (Департамент муніципальної поліції) незаконно володіє торгівельним кіоском з 10.11.2017 року, враховуючи те, що судовим рішенням в адміністративній справі №161/16132/16а встановлено лише відсутність документа, що посвідчує право на земельну ділянку по вул. Конякіна, 39, а оскільки торгівельний кіоск не є нерухомим майном, яке не може існувати без земельної ділянки, на якій воно розташоване, рішення Луцької міської ради щодо демонтажу торгового кіоску не може бути підставою для відмови в повернені майна (кіоску) власнику (ФОП Оксенчуку В.В.).

Також Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 876/9112/16 від 22.03.2017 року, скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 392 від 01.07.2016 року про притягнення ФОП Оксенчука В. В. до відповідальності за адміністративне правопорушення - самовільне розміщення кіоску. Згідно даної постанови встановлено факт незаконності притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення ФОП Оксенчука В.В., що підтверджує відсутність вини у такому правопорушенні; та зазначено, що демонтаж проводився не у встановлений законом спосіб - без дотримання Правил благоустрою м. Луцька, які стосуються порядку проведення демонтажу, відтак не у відповідності та не на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 620-12 від 07.10.2016року.

В силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо правової підстави по стягненню збитків позивач посилається на норми ст. 22 ГПК України.

Статею 22 ЦК України та ч. 2 ст. 224 ГК України визначено порядок та способи відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, для застосування даного виду відповідальності необхідно наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправність поведінки, збитки, як результат протиправної дії, вини особи, що заподіяла збитки, причинений зв'язок між протиправною поведінкою і завданими збитками. Відсутність хоча б одного з даних елементів є підставою для відмови по відшкодуванню збитків.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала є у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зазначена норма кореспондується ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміється витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як слідує з матеріалів справи, позивач в підтвердження понесених витрат (збитків) в розмірі 14 526 грн. посилається на: акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ОУ-0000590 від 10.11.2016 року, договір зберігання демонтованих металевих конструкцій №03-з від 04.01.2016 року з ФОП Книшем С.М.; в підтвердження правомірності своїх дій щодо демонтажу торгового кіоску відповідача ( ФОП Оксенчука В.В.) - на Правила благоустрою м. Луцька, затверджені рішенням Луцької міської ради №44/2 від 29.07.2009 року, а також рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 07.10.2016 року №620-12 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Конякіна, 39.»

Водночас, як зазначалось вище, після виконання рішення №620-12 - 28.10.2016року, Департамент повернув торговий кіоск відповідачу, а останній погасив витрати в сумі 4517,33 грн. за його демонтаж та зберігання.

Повторний демонтаж торгового кіоску проведено Департаментом 10.11.2016 року. після повернення його відповідачу.

Пунктом 9.4. Правил благоустрою м. Луцька, на які посилається позивач, встановлено порядок демонтажу самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд та конструкцій.

Як вказано в п. 9.4.1. Правил, демонтаж перевезення, зберігання самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд та конструкцій, власники яких ухиляються від демонтажу (або власники яких невідомі), відновлення благоустрою на місці , самовільного їх встановлення, здійснюється за кошти місцевого бюджету. Відшкодування завданих збитків здійснюється в установленому порядку.

Згідно п. 9.4.2. Правил рішення про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій приймається виконавчими органами Луцької міської ради. Як слідує з Постанови Львівського адміністративного апеляційного суду від 22.03.2017 року у справі №876/9112/16 повторне рішення про демонтаж кіоску не приймалось.

Згідно п. 9.4.3.Правил зазначено, що демонтаж здійснюється в наступному порядку:

При виявленні самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій. скликається комісія з представників департаменту житлово-комунального господарства Луцької міської ради, Муніципальної поліції, міського відділу внутрішніх справ (за згодою), особи, яка здійснила самовільне встановлення малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій (у разі її присутності), для їх огляду, про що складається акт. Акт обов'язково повинен містити опис малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій (геометричні параметри, матеріал, наявність підключення до мереж електро - та водопостачання) та перелік візуально виявлених недоліків, пошкоджень.

В п. 9.4.4. після складання акту на демонтаж малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій, ці об'єкти опечатуються та перевозяться на майданчик тимчасового зберігання, діє передаються відповідальній особі під розпис.»

Водночас позивачем не представлено суду акт огляду торгового кіоску Оксенчука В.В., як це передбачено Правилами благоустрою м. Луцька.

Щодо розміру заявлених збитків, які позивач підтверджує: рахунком-фактурою №21 від 10.11.2017 року, актом здачі прийняття робіт (наданих послуг) №ОУ-0000590 від 10.11.2016 року та договором №03-з про зберігання демонтованих металевих конструкцій від 01.01.2016 року (а с. 23-25), то дані матеріали не містять будь-яких посилань в частині того, що демонтований кіоск, а в подальшому його зберігання, належить саме ФОП Оксенчуку В.В..

Крім того, позивачем в заявленому позові взагалі не зазначено, які протиправні дії вчиняв відповідач, в чому саме полягає його вина, і як ці дії в сукупності призвели до понесених позивачем збитків.

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що позивачем в розумінні вимог ст. 74,76-79 ГПК України, не доведено необхідні елементи правопорушення допущено відповідачем, які є підставою для відшкодування збитків, а тому вимога про стягнення 14 526 грн. безпідставна і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Рівненського апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

02.02.2018 року

Суддя С. В. Костюк