Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "24" січня 2018 р. Справа № 906/204/16

Господарський суд Житомирської області у складі судді Костриці О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ПАТ "Дельта Банк" від 22.08.2017 за вих. №23.1/541 про забезпечення вимог кредитора у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся"

за участю учасників судового процесу:

-від заявника: Чорний І.В. довіреність №б/н від 29.12.2017

-від ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс": Ніколаєв Д.Ю. довіреність №б/н від 23.10.2017

- уповноважена особа учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся": Тітаренко О.О. - протокол №1 від 10.05.2017 загальних зборів учасників ТОВ "М'ясо Полісся"

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/204/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" (м. Житомир).

Частиною ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017 господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ГПК України).

Відповідно до п.п. 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Згідно п.п. 11 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Також, у зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до Закону про банкрутство.

З огляду на вищевикладене, розгляд вищезазначеної заяви по справі №906/204/16 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся", здійснюватиметься судом з урахуванням змін, внесених до законодавчих актів, зазначених вище.

Ухвалою суду від 05.01.2018 було прийнято заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 23.08.2017, вих. №23.1/538 до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" про визнання недійсним договору купівлі-продажу автотранспортних засобів від 22.05.2015 та зобов'язання ТОВ "Міжнародна продовольча компанія "Хорс" повернути у власність ТОВ "М'ясо Полісся" автотранспортні засоби, що перебували в експлуатації до розгляду в межах справи №906/204/16 про банкрутство ТОВ "М'ясо Полісся", відкрито провадження з розгляду даної заяви та призначено до слухання у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалами суду від 05.01.2018 було прийнято та призначено до розгляду в засіданні суду заяву ПАТ "Дельта Банк" від 22.08.2017 за вих. №23.1/541 про забезпечення вимог кредитора у межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся".

Як убачається із поданої заяви Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" просить накласти арешт та оголосити заборону на відчуження майна, придбаного Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча компанія "ХОРС", а саме: автотранспортних засобів, що перебували в експлуатації (б/у):ЗАЗ TF55YO, 2010 року випуску, реєстраційний номер АМ 0822 ВС, інвентаризаційний номер 34 у загальній сумі 70880,00 грн (в т.ч. ПДВ); ЗАЗ TF55YO, 2007 року випуску, реєстраційний номер АМ 5721 ВВ, інвентаризаційний номер 32 у загальній сумі 31980,14 грн (в т.ч. ПДВ); ЗАЗ TF55YO, 2007 року випуску, реєстраційний номер АМ 5751 ВВ, інвентаризаційний номер 33 у загальній сумі 26738,22 грн (в т.ч. ПДВ); TOYOTA Camry, 2009 року випуску, реєстраційний номер АМ 5118 ВВ, інвентаризаційний номер 30 у загальній сумі 239886,74 грн (в т.ч. ПДВ); MERCEDES-BENZ 815, 1999 року випуску, реєстраційний номер АМ 8147 АВ, інвентаризаційний номер 22 у загальній сумі 66228,50 грн (в т.ч. ПДВ); MERCEDES-BENZ Sprinter 313 CDI, 2003 року випуску, реєстраційний номер АМ9211 ВІ, інвентаризаційний номер 934 у загальній сумі 45308,00 грн ( в т.ч. ПДВ); MERCEDES-BENZ Sprinter 311 CDI, 2004 року випуску, реєстраційний номер АМ 5842 ВЕ, інвентаризаційний номер 892 у загальній сумі 59124,61 грн (в т.ч. ПДВ); RENAULT Kangoo, 2005 року випуску, реєстраційний номер АМ 2044 АВ, інвентаризаційний номер 23 у загальній сумі 76688,64 грн (в т.ч. ПДВ); RENAULT Kangoo 1.4, 2003 року випуску, реєстраційний номер АМ 8472 ВК, інвентаризаційний номер 938 у загальній сумі 24426,40 грн ( в т.ч. ПДВ), реалізованих за договором купівлі-продажу, укладеного 22.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна продовольча компанія "ХОРС". В підтвердження заявлених вимог Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" посилається на положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Господарського процесуального кодексу України.

Присутній в засіданні суду представник ПАТ "Дельта Банк" підтримав у повному обсязі заяву про забезпечення вимог кредитора.

Представник ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс" у судовому засіданні заперечив проти заяви ПАТ "Дельта Банк" про забезпечення вимог кредитора, з підстав викладених у відзиві (запереченнях) на заяву.

Уповноважена особа учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" підтримав позицію ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс" щодо заяви ПАТ "Дельта Банк" про забезпечення вимог кредитора.

Розглянувши матеріали по заяві, заслухавши учасників судового процесу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Частиною ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

За змістом зазначеної норми, заходи до забезпечення вимог кредиторів в контексті рухомого майна можливо застосовувати виключно стосовно майна, яке належить боржнику по справі - Товариству з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся".

В той же, час як убачається з матеріалів рухоме майно, яке було предметом спірного договору купівлі-продажу, вибуло з власності боржника.

За таких обставин, спірне рухоме майно боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" не належить.

З підстав викладеного, суд дійшов висновку про неможливість застосування заходів забезпечення вимог кредиторів, передбачених ст. 18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" по відношенню до рухомого майна, яке боржнику не належить.

Разом з тим, відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову (вимог кредитора) є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку боржника або інших осіб, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь заявника, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову (вимог кредитора) по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів боржника або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову .

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Суд також зазначає, що заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду чи майнових наслідків заборони боржнику або іншим особам здійснювати певні дії.

Як убачається із матеріалів справи, 22.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясо Полісся" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МПК "Хорс" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №КП-01, згідно якого продавець зобов'язується передати у встановлений цим договором за ціною та строк у власність покупця автотранспортні засоби, що перебували в експлуатації (б/у): ЗАЗ TF55YO, 2010 року випуску, реєстраційний номер АМ 0822 ВС, інвентаризаційний номер 34 у загальній сумі 70880,00 грн (в т.ч. ПДВ); ЗАЗ Lanos TF55YO, 2007 року випуску, реєстраційний номер АМ 5721 ВВ, інвентаризаційний номер 32 у загальній сумі 31980,14 грн (в т.ч. ПДВ); ЗАЗ Lanos TF55YO, 2007 року випуску, реєстраційний номер АМ 5751 ВВ, інвентаризаційний номер 33 у загальній сумі 26738,22 грн (в т.ч. ПДВ); TOYOTA Camry, 2009 року випуску, реєстраційний номер АМ 5118 ВВ, інвентаризаційний номер 30 у загальній сумі 239886,74 грн (в т.ч. ПДВ); MERCEDES-BENZ 815, 1999 року випуску, реєстраційний номер АМ 8147 АВ, інвентаризаційний номер 22 у загальній сумі 66228,50 грн (в т.ч. ПДВ); MERCEDES-BENZ Sprinter 313 CDI, 2003 року випуску, реєстраційний номер АМ9211 ВІ, інвентаризаційний номер 934 у загальній сумі 45308,00 грн ( в т.ч. ПДВ); MERCEDES-BENZ Sprinter 311 CDI, 2004 року випуску, реєстраційний номер АМ 5842 ВЕ, інвентаризаційний номер 892 у загальній сумі 59124,61 грн (в т.ч. ПДВ); RENAULT Kangoo, 2005 року випуску, реєстраційний номер АМ 2044 АВ, інвентаризаційний номер 23 у загальній сумі 76688,64 грн (в т.ч. ПДВ); RENAULT Kangoo, 2003 року випуску, реєстраційний номер АМ 8472 ВК, інвентаризаційний номер 938 у загальній сумі 24426,40 грн ( в т.ч. ПДВ) (а.с.79-81 том 13)

Згідно актів приймання - передачі до договору купівлі - продажу №КП-01 від 22.05.2015 (а.с.82-90 том 13) продавець передав, а покупець прийняв у свою власність вищезазначені автотранспортні засоби.

Як убачається із витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.104-113 том 14) інформація про обтяження вказаних автотранспортних засобів відсутня.

Представники ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс" в засіданні суду 17.01.2018 та 24.01.2018 повідомили, що ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс не являється власником автотранспортних засобів, оскільки транспортні засоби було відчужено ще до моменту подання ПАТ "Дельта Банк" відповідної заяви, підтверджуючі документи не надали, у зв'язку з їх викраденням, інформація про нового власника за яким зареєстровані спірні автотранспортні засоби у ТОВ "Міжнародна продовольча Компанія "Хорс" відсутня, місцезнаходження автотранспортних засобів наразі невідоме.

За таких обставин, новий власник спірного рухомого майна відповідно до вимог статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України має право на вільне розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Водночас, питання щодо правомірності реалізації спірного рухомого майна боржника, станом на день судового засідання, господарським судом не вирішено, отже, спірне майно може бути вільно відчужене новим власником в подальшому іншим особам, що може призвести до неможливості його повернення банкруту у випадку визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Отже, з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку. При цьому, підставою для застосування заходів щодо забезпечення є достатньо обґрунтоване припущення, що майно боржника, відносно якого виник спір, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю.

Суд вбачає співрозмірними наслідки забезпечення, оскільки набувач рухомого майна після накладення на відповідне рухоме майно арешту не позбавляється права володіння і користування таким майном. Такий вид забезпечення не перешкоджає діяльності набувача майна, у зв'язку із можливістю використання такого майна.

Також вказана заборона не порушує прав третіх осіб, які не є учасниками справи про банкрутство боржника.

До того ж, вказаний вид забезпечення пов'язаний із предметом поданої заяви про визнання недійсним договору купівлі - продажу активів боржника і спроможний забезпечити збереження майна та недопущення його відчуження третім особам.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву ПАТ "Дельта Банк" від 22.08.2017 за вих. №23.1/541 про забезпечення вимог кредитора та накласти арешт на вищезазначені транспортні засоби.

В частині заяви ПАТ "Дельта Банк" щодо оголошення заборони на відчуження спірного рухомого майна, слід відмовити, з огляду на те, що накладення судом арешту на вказане рухоме майно унеможливлює дії осіб (у власності яких воно перебуває) відносно відчуження рухомого майна, тому необхідність оголошення заборони на відчуження рухомого майна відсутня.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 22.08.2017 за вих. №23.1/541 про забезпечення вимог кредитора задовольнити частково.

2. Накласти арешт на автотранспортні засоби, а саме:

ЗАЗ TF55YO, 2010 року випуску, реєстраційний номер АМ 0822 ВС, інвентаризаційний номер 34 у загальній сумі 70880,00 грн (в т.ч. ПДВ);

ЗАЗ Lanos TF55YO, 2007 року випуску, реєстраційний номер АМ 5721 ВВ, інвентаризаційний номер 32 у загальній сумі 31980,14 грн (в т.ч. ПДВ);

ЗАЗ Lanos TF55YO, 2007 року випуску, реєстраційний номер АМ 5751 ВВ, інвентаризаційний номер 33 у загальній сумі 26738,22 грн (в т.ч. ПДВ);

TOYOTA Camry, 2009 року випуску, реєстраційний номер АМ 5118 ВВ, інвентаризаційний номер 30 у загальній сумі 239886,74 грн (в т.ч. ПДВ);

MERCEDES-BENZ 815, 1999 року випуску, реєстраційний номер АМ 8147 АВ, інвентаризаційний номер 22 у загальній сумі 66228,50 грн (в т.ч. ПДВ);

MERCEDES-BENZ Sprinter 313 CDI, 2003 року випуску, реєстраційний номер АМ9211 ВІ, інвентаризаційний номер 934 у загальній сумі 45308,00 грн ( в т.ч. ПДВ);

MERCEDES-BENZ Sprinter 311 CDI, 2004 року випуску, реєстраційний номер АМ 5842 ВЕ, інвентаризаційний номер 892 у загальній сумі 59124,61 грн (в т.ч. ПДВ);

RENAULT Kangoo, 2005 року випуску, реєстраційний номер АМ 2044 АВ, інвентаризаційний номер 23 у загальній сумі 76688,64 грн (в т.ч. ПДВ);

RENAULT Kangoo, 2003 року випуску, реєстраційний номер АМ 8472 ВК, інвентаризаційний номер 938 у загальній сумі 24426,40 грн ( в т.ч. ПДВ).

3. В решті вимог відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили 24.01.2018.

Ухвала господарського суду може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі: http://court.gov.ua/fair/sud5007/

Повний текст ухвали складено та підписано 25.01.2018.

Суддя Костриця О.О.