РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.01.2018Справа № 910/21351/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Просто-Страхування"

до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 19 987,95 грн.

При секретарі судового засідання: Єрмоловій Р.М.

Представники сторін:

від позивача: Петрук Т.Я., довіреність № 442/2017 від 27.12.17 ;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 19 987,95 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.03.2017 року між приватним акціонерним товариством «Просто-Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір страхування № PVP.S 1700583 майнових інтересів власника автомобілів НОМЕР_1.

23.03.2017 року в місті Києві на вулиці Набережно-Хрещатицька відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Doblo» д.н НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_3 (винний водій), автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4 та застрахованого автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2.

Позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 59 471,45 грн.

Цивільну відповідальність винуватця ДТП застраховано у відповідача.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.12.2017 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.01.2017 року.

18.12.2017 р. до канцелярії суду від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

10.01.2018 року до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судове засідання 15.01.2018 року представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 018.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетом є швидке вирішення справи.

Враховуючи віднесення процесуальним законом даної справи до категорії малозначних (до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), було постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Представник позивача не заперечував щодо здійснення розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

01.03.2017 року між приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір PVP.S 1700583 добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано автомобіль НОМЕР_3.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 238308 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 23.03.2017 р. в м. Києві, вул.. Набережно-Хрещптицька, 9 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3, автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2.

Постановою Подільського районного суду м. Києва номер справа №758/4639/17 від 12.05.2017 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 119858 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту КТЗ BMW X5 реєстраційний номер НОМЕР_5, визначено за витратним підходом, складає 68 946,31 грн. з врахуванням ПДВ на нові складники.

Як вбачається із рахунку-фактури № ПД-0000074 від 11.04.2017 р. ремонтні роботи автомобіля згідно калькуляції Audatex становлять 59 471,45 грн.

Страховик склав страховий акт № 119858 від 20.04.2017 року відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 39 471,45 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив виконавцю ремонтних робіт - ФОП Коваленко Павлу Дмитровичу страхове відшкодування в розмірі 59 471,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7535 від 21.04.2017 р.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Fiat Doblo» д.н НОМЕР_7 застрахована у товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АК/3491607, фрашиза становить 0,00 грн., ліміт за шкоду майну - 100 000,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Просто-Страхування" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, тому позивач звернувся до суду.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування вих.. №04-1275 від 12.05.2017 року на суму 59 471,45 грн.

Відповідно до платіжного доручення № ID від 27.09.2017 року відповідач сплатив відповідачу 39 483,50 грн. з призначенням платежу: «страх.відшк.в порядку регресу зг.страх.акту №ЦВ/17/1837 за дог.страх.№ АК- від 07.03.2017».

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відзиві на позовну заяву №03/42 від 05.01.2018 р. відповідач заперечуючи проти позову зазначав, що згідно консультації №46-R/33/6, складеної незалежним аварійним комісаром, величина фізичного зносу транспортного засобу «БМВ» д.н.з. НОМЕР_6 складає 41,9%. До даного висновку аварійний комісар дійшов, проаналізувавши даний транспортний засіб за допомогою платформи «Audahistori» системи «Audatex», де зазначено, що транспортний засіб «БМВ» д.н.з. НОМЕР_5 піддавався ремонтним впливам і відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів було нараховано фізичний знос. Вартість деталей, що замінюються зі зносом = 47 703,94 грн. (вартість деталей, що замінюються) - 41,9 % = 27 715,99 грн. а тому, розрахунок страхового відшкодування виглядає наступним чином: 27 715,99 грн. (вартість деталей зі зносом) + 11 767,51 грн. (вартість робіт і металів) = 39 483,50 грн., який і сплачений відповідачем.

Суд не погоджується з вищезазначеним твердженням відповідача та зазначає наступне.

Платформи «Audahistori» системи «Audatex» не є підтвердженням і належним доказом того, що автомобіль НОМЕР_1 дійсно потрапляв в аварію та зазнавав якихось пошкоджень, а є підтвердженням лише того, що за допомогою цієї програми проводився певний розрахунок на той чи інший автомобіль. А причини проведення цього розрахунку можуть бути різні і не бути пов'язані з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, на підставі якої аварійним комісаром було розраховано коефіцієнт фізичного зносу визначено, що значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів;

5 років - для мототехніки.

Підпунктом б пункту 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів винятком стосовно використання зазначених вимог є: якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Так, в обґрунтування своїх доводів, відповідач надав витяг з платформи «Audahistori» системи «Audatex» згідно якої, автомобіль НОМЕР_1 розраховувався два рази, а саме: компанією АТ «Просто-страхування» 10.04.2017 року (вже після настання події від 23.03.2017 року) та АВТ Баварія ТОВ - 22.08.2014 року та надано витяг, що саме розраховувалось.

Так, з наявних розрахунків (ремонтні дії) вбачається, що розрахунків по складових частинах кузова, кабіни або рами не проводилось, а розраховувались бампер та глушник, які не є частинами кузова, кабіни чи рами, а є навісним обладнанням.

У зв'язку з чим, на думку суду, відповідач неправомірно застосував коефіцієнт фізичного зносу, у зв'язку з чим зменшено страхове відшкодування.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки автомобіль НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів повної сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.. 129, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь приватного акціонерного товариства "Просто-Страхування" (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10, ) витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 19 987 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 95 коп. та судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 30.01.2018 року.

Суддя С.М.Мудрий