ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.2018 м. Ужгород Справа № 907/678/17

За позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк, м. Київ

до відповідача приватного підприємства Беркут, с.Ільниця, Іршавський район, Закарпатська область

про стягнення суми 206008,42 грн.

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 провідний юрисконсульт правового забезпечення філії Західне головне регіональне управління ПАТ КБ Приватбанк (дов.№8471-К-О від 30.12.16)

від відповідача ОСОБА_2 (договір про надання пр.доп.від 19.10.17), ОСОБА_3 (дов. від 25.10.17)

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 206008,42 грн. заборгованості, в т.ч. 43697,19 грн. заборгованість за кредитом, 67157,72 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11973,75 грн. комісії, 83179,76 грн. - пені за договором банківського обслуговування від 12.09.2012 року.

Позивач просить позов задоволити мотивуючи тим, що згідно кредитного договору відповідачу 21.03.11 був встановлений кредитний ліміт на поточний рахунок в розмірі 1000,00 грн., який в подальшому був збільшений до 53500,00 грн. Станом на 31.08.17 відповідач належним чином не виконав зобовязання щодо погашення кредитного ліміту, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за основним платежем, процентами за користуванням кредитним лімітом, а також заборгованість по комісії за користування кредитом. Крім того, позивач нарахував пеню за прострочення виконання основного зобовязання.

Відповідач у поданому 03.11.17 та 26.12.17 відзивах проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Зазначає, що підприємство відкрило рахунок тільки для ведення поточної діяльності підприємства, а не кредитний рахунок для отримання кредиту. Стверджує, що відповідач не просив надавати кредит, заяву не подавав, кредитний договір не укладав, правила щодо кредитних правовідносин з банком підприємство також не підписувало, відтак вважає, що повертати грошові кошти відповідач не зобовязаний. Відтак вказує, що посилання позивача на норми ч.1 ст.1054 ЦК України та ч.1 ст.1048 ЦК України є необґрунтованими, оскільки кредитний договір не укладався.

Також, відповідач заперечує проти наданого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки стверджує, що такий документ не є первинним обліковим бухгалтерським документом та не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Відповідач не погоджується з сумами зазначеними в розрахунку та вважає їх надуманими.

Крім того, відповідачем заявлено про сплив строку позовної давності для звернення до суду з усіма позовними вимогами та просить суд відмовити у позові повністю.

Заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідачем підписано та подано до публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк заяву про відкриття поточного рахунку від 09.09.2002 року №5001.

В подальшому 12.09.12 відповідачем була підписана заява на відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, шляхом підписання якої відповідач як клієнт банку підтвердив свою згоду щодо відкриття та користування поточним рахунком №5001.

Відповідно до Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки; "Умов та правил надання банківських послуг", Банк (позивач) при наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в рамках ліміту, про розмір якого Банк повідомляє клієнту на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок, встановлення, змінення ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.

У Заяві про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів та відбитків печатки зазначено, що клієнт підписавши цю заяву, погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі з умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, розташованих на сайті банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підпису та відтиску печатки складають договір банківського обслуговування.

Своїм підписом клієнт приєднався та зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_4 банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих угод або додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією відносно банківського обслуговування з клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua чи інший Інтернет SMS-ресурс, зазначений банком.

Умови та Правила надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, підписавши заяву про відкриття поточного рахунку, містять істотні умови змішаного договору - кредитного договору та договору банківського рахунку.

Таким чином, згідно заяви від 12.09.12 відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови) та Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування від 12.09.2012 року (далі - Договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Відповідно до заяв на відкриття рахунку від 09.09.2002 року, та умов договору відповідачу 21.03.11 на поточний рахунок №5001 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн. та в подальшому змінено його розмір до 53500,00 грн. станом на 28.11.13, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та підтверджується виписками з Приват24 по клієнту з 21.03.11 по 01.03.14, а також банківською випискою з рахунку з 21.03.13 по 01.03.14.

У п.3.2.1.1.1 Умов встановлено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (п. 3.2.1.1.3. Умов).

Відповідно до розділу 3.2.1.4 Умов, яким затверджено порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця (якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі «період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню»), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (3.2.1.4.1.1 Умов).

За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.15 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту у випадку необнулення дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36,00% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню (3.2.1.4.1.2 Умов).

За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.15 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту у разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язання (3.2.1.4.1.3 Умов).

Під „непогашенням кредиту мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (3.2.1.4.1.4 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (3.2.1.4.9 Умов).

Відповідно до пункту 3.2.1.2.3.4 Умов банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом направлення повідомлення.

Пунктом 3.2.1.6.1 Умов визначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подачі клієнтом розрахункових документів на використання Ліміту у межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У Заяві про відкриття поточного рахунку від 12.09.12 зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг і ОСОБА_4 банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua разом з цією анкетою (заявою), карткою підписів та відбитків печатки складають договір банківського обслуговування від 12.09.12.

Як вбачається з матеріалів справи та поданих позивачем доказів, зокрема і на виконання вимог ухвали суду господарського суду Закарпатської області від 07.11.17, якою задоволено клопотання відповідача про витребування у позивача доказів, а саме оригіналу кредитної справи згідно договору банківського обслуговування від 12.09.12, факт підписання заяви на відкриття поточного рахунку від 09.09.2002 року та від 12.09.12 підтверджується та належним чином доведений позивачем. У зв'язку з чим, доводи відповідача щодо непідписання вказаної заявки та неукладення кредитного договору судом відхиляються, оскільки є безпідставними та спростовані в ході розгляду справи.

Також, у зв'язку з тим, що у судовому засіданні досліджувались оригінали документів, доданих до позовної заяви, доводи відповідача щодо наданих позивачем неналежним чином засвідчених копій документів до позовної заяви судом відхиляються.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 1067 ЦК України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Позивачем у відповідності до умов договору надано відповідачу ліміт на суму 1000,00 грн. та в подальшому збільшено до суми 53500,00 грн., що підтверджується виписками з Приват24 по клієнту з 21.03.11 по 01.03.14, а також банківською випискою з рахунку з 21.03.13 по 01.03.14.

Відповідач свої зобов'язання по погашенню кредиту та відсотків не виконав, внаслідок чого у нього виникла та рахується станом на 31.08.17 прострочена заборгованість, у сумі 43697,19 грн. - заборгованість за кредитом, 67157,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11973,75 грн. комісії за договором банківського обслуговування від 12.09.2012 року. Вказані позовні вимоги позивачем належним чином доведені та підлягають задоволенню повністю.

У зв'язку з невиконання відповідачем основного зобов'язання, відповідно до Умов та ст.625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу пеню, яка згідно розрахунку позивача становить 83179,76 грн.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Однак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми 83179,76 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором підлягає до задоволенню частково у розмірі 41589,88 грн., з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Положеннями ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оцінюючи обставини справи та обґрунтованість підстав поданого позову, суд бере до уваги: в цілому, значний період нарахування позивачем пені за прострочення зобовязань, враховуючи те, що позивачем окрім пені заявлено до стягнення додаткові зобовязання (67157,72 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11973,75 грн. комісії), щодо яких позовні вимоги судом задоволено в повному обсязі, тобто відшкодовано за рахунок відповідача, а також відсутність доказів завдання збитків позивачу порушенням зобов'язання, відтак суд вважає обґрунтованим та таким, що не порушує інтереси сторін, зменшення розміру пені до 50 %.

З огляду на вищенаведене, вказане зменшення розміру неустойки у вигляді пені є достатнім та дієвим засобом для стимулювання відповідача щодо належного виконання договірних зобовязань та таким, що не спричинить збитки позивачу, приймаючи до уваги інтереси обох сторін, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пені на 50 %.

Враховуючи те, що сума основної заборгованості за договором становить 43967,19 грн. та нарахована заборгованість у сумі 67157,72 грн. за відсотками за користування кредитом, суд дійшов висновку, що сума пені - 83179,76 грн. є надмірно велика, порівняно із загальною сумою заборгованістю за договором перед позивачем, у звязку з чим, зменшує розмір пені на 50%.

Таким чином, з відповідача належить до стягнення 41589,88 грн. пені, відтак, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 41589,88 належить відмовити.

Пунктом 3.2.1.2.3.4 Умов банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язання, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми 206008,42 грн. заборгованості, в т.ч.43697,19 грн. - заборгованості за кредитом, 67157,72 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 11973,75 грн. комісії, 83179,76 грн. - пені за договором банківського обслуговування від 12.09.2012 року підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 164418,54 грн. заборгованості, в т.ч. 43697,19 грн. - заборгованість за кредитом, 67157,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11973,75 грн. - комісії та 41589,88 грн. - пені

Станом на день судового засідання відповідачем подано клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи щодо поданого позивачем розрахунку, зокрема щодо наявності (існування) такої заборгованості, а також щодо складу та розміру суми 9802,81 грн. стягнутої банком 17.12.17.

Подане клопотання вмотивоване тим, що банк самовільно розпоряджався поточним рахунком відповідача та самовільно 17.12.17 стягнув суму 9802,81 грн., щоб штучно створити відлік строку позовної давності.

Згідно ч. 1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов - для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Розглянувши вказане клопотання суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне: наявність заборгованості заявленої позивачем підтверджується наявними матеріалами справи та поданими доказами (банківські виписки); факт підписання заяви на відкриття поточного рахунку 12.09.2012 та факт користування кредитним лімітом з 21.12.12 підтверджено та встановлено. Крім того, саме склад та сплачений розмір заборгованості у сумі 9802,81 грн. не впливають на розгляд справи по суті та зясування обставин , що мають значення для справи. Водночас, доводи відповідача щодо списання вказаної суми 9802,81 грн. банком та невнесення вказаної суми відповідачем, у підтвердження оплати за договором матеріалами не підтверджені та належним чином не обґрунтовані стороною. Крім того, суд зауважує, що відповідачем вказане клопотання подано у ході розгляду справи по суті та не наведено поважних причин неподання такого клопотання до початку вказаної стадії судового процесу..

Відтак, у задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи належить відмовити повністю.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до ухвали господарського суду Закарпатської області 27.12.17 розпочато розгляд справи по суті, відповідачем в межах підготовчого засідання клопотання про призначення судової експертизи заявлено не було. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість та підставність заявленого клопотання та необхідність призначення судової експертизи в межах розгляду даної справи.

Щодо заявленого відповідачем спливу строку позовної давності у спірних правовідносинах та застосування його судом при вирішенні спору суд констатує наступне.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 5 статті 261 ЦК України а зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як вбачається з наявних матеріалів справи (банківські виписки з поточного рахунку) 17.12.14 здійснено погашення заборгованості відповідача. Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області 12.09.17, відтак строк позовної давності станом на момент подання позову позивачем не пропущено.

Окрім того, відповідно до п.п.3.2.1.5.7 Умов термін позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

З огляду на наведене, у застосуванні строку позовної давності до спірних правовідносин, заявленого відповідачем належить відмовити повністю.

Позовні вимоги в частині 164418,54 грн. заборгованості, в т.ч. 43697,19 грн. заборгованість за кредитом, 67157,72 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11973,75 грн. комісії та 41589,88 грн.- пені позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 75-79 ГПК України.

Отже, позов слід задоволити частково.

Згідно з ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 2466,88 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 623,85 грн. підлягає покладенню на позивача, у відповідності до п.3 ч.4 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 42, 46, 75-79, 86, 99, 129, 169-170, 222, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Беркут», (90130, Закарпатська область, Іршавський район, с. Ільниця, вул.40-річчя Перемоги, буд.138, код 22103120) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк (01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д; 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код 14360570):

- 164418,54 грн. заборгованості, в т.ч. 43697,19 грн. - заборгованість за кредитом, 67157,72 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11973,75 грн. комісії - та 41589,88 грн. - пені;

- суму 2466,28 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В частині позовних вимог у сумі 41589,88 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором відмовити.

Судовий збір у сумі 623,85 грн. покласти на позивача

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обов'язковому виконанню на території України в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.01.18.

Суддя О.В. Васьковський