РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Справа № 902/1584/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.11.2017р. у справі №902/1584/15 (головуючий суддя Колбасов Ф.Ф., суддя Нешик О.С., суддя Тісецький С.С.)

за скаргою публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо оцінки вартості майна боржника, здійсненої у ході виконання рішення суду у справі №902/1584/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Вінницького регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик" (м. Вінниця)

до Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією (м. Вінниця)

про стягнення 1 542 769,76 дол. США та 5 515 089,93 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

відділ ДВС - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" звернулося до Господарського суду Вінницької області із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якій просить зупинити передачу на реалізацію нерухомого майна, зазначеного у повідомленні про оцінку арештованого майна від 04.08.2017р. №6031/02.1-25/3 у виконавчому провадженні №52225519 до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду даної скарги; визнати недійсним звіт від 01.08.2017р. №92/17, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_1 про незалежну оцінку ринкової вартості майна боржника.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23.11.2017р. у справі №902/1584/15 заявнику відмовлено в задоволенні скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким скаргу заявника задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що чинне законодавство не передбачає такого поняття як "імовірна ринкова вартість", тому оскаржуваний висновок суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_1 є недійним. Скаржник вказує, що посилання суду першої інстанції на те, що визначення оцінювачем вартості майна не може бути абсолютною, а формування такої оцінки визначається на основі формування цілої низки факторів, суперечить п. 3 Стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440, в якому зазначено, що оцінка, проведена на основі необґрунтованих припущень є неякісною (недостовірною). Скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи заявника про те, що ані Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ані Стандартом №1 не передбачено такого критерію для оцінки вартості майна, як "умови вимушеного продажу". Також суб'єкт оціночної діяльності у звіті з огляду на "умови вимушеного продажу" здійснює коригування ціни коефіцієнтом. Водночас, з цією метою законодавець передбачив проведення декількох етапів прилюдних торгів з примусової реалізації майна в межах процедури виконавчого провадження із зменшенням ціни, тобто адекватну та реальну ринкову ціну на майно, що реалізується у примусовому порядку через торги диктує ринок. Посилання суду першої інстанції на те, що заявник у скарзі не зазначив про те, чи вважає він оцінку майна заниженою або завищеною є неприпустимим, оскільки в даному випадку це не є вирішальним критерієм недійсності звіту з огляду на порушення стандартів оцінки. Заявник не є суб'єктом оціночної діяльності, тому не може самостійно визначити відхилення ціни в будь-яку сторону. Суд першої інстанції взагалі залишив поза увагою наданий боржником звіт іншого суб'єкта оціночної діяльності з рецензією на нього, ціна майна у якому значно відрізняється від визначеної оцінювачем. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції порушено норми ст. 4-3 ГПК України, якою передбачено принцип змагальності сторін, а також ст. ст. 2-1, 64 ГПК України у системному зв'язку із положеннями ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини. Скаржник вказує на можливість та необхідність зупинення судом передачі майна на реалізацію, яка прямо передбачена чинним законодавством.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №1078/18 від 10.01.2018р.), в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду, відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 22.01.2018р. №01-03/71, відповідно до п.17.4 Розділу XI Перехідних положень ГПК України, п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії у справі Грязнова В.В. призначено повторний автоматизований розподіл справи №902/1584/15.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.01.2018р. визначено колегію суддів для розгляду даної справи у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.01.2018р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

В судове засідання 23.01.2018р. повноважні представники сторін не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 270 ГПК України (в редакції чинній з 15.12.2017р.) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним судом, публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Хрещатик" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією про стягнення (враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог) заборгованості:

- по кредитному договору № 03/13-2 від 30.09.2013р. кредит в сумі 992500 доларів США, відсотки за користування кредитом в сумі 59509,44 доларів США, пеню за прострочення повернення кредиту в сумі 3537810,20 грн., пеню за прострочення сплати відсотків 123018 грн. 46 коп., комісію в розмірі 86483,18 грн., пеню за прострочення сплати комісії 6 279,81 грн.;

- по кредитному договору № 03/13-3 від 30.01.2014р. кредит в сумі 463000 доларів США, відсотки за користування кредитом в сумі 27760,32 доларів США, пеню за прострочення повернення кредиту в сумі 1635695,41 грн., пеню за прострочення сплати відсотків 57386 грн., комісію в розмірі 62557,82 грн., пеню за прострочення сплати комісії 5859,05 грн.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.04.16р., яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.06.2016р. у справі №902/1584/15 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за генеральним кредитним договором №03/13 від 31.01.2013р., в тому числі: по кредитному договору № 03/13-2 від 30.09.2013р.: кредит в сумі 992500 доларів США; відсотки за користування кредитом в сумі 59509,44 доларів США; пеню за прострочення повернення кредиту в сумі 3537810,20 грн.; пеню за прострочення сплати відсотків 123018,46 грн.; комісію в розмірі 86483,18 грн.; пеню за прострочення сплати комісії 6279,81 грн.; по кредитному договору №03/13-3 від 30.01.2014р.: кредит в сумі 463000 доларів США; відсотки за користування кредитом в сумі 27760,32 доларів США; пеню за прострочення повернення кредиту в сумі 1635695,41 грн.; пеню за прострочення сплати відсотків 57386 грн.; комісію в розмірі 62557,82 грн.; пеню за прострочення сплати комісії 5859, 05 грн.

Господарським судом Вінницької області на виконання рішенням від 18.04.2016р. було видано судовий наказ від 01.07.2016р. №902/1584/15.

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Вінницького регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик" звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області із завою від 06.09.2016р. №20/8187 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду Вінницької області від 01.07.2016р. у справі №902/1584/15.

19.09.2016р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було відкрито виконавче провадження №52225519 з виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 01.07.2016р № 902/1584/15.

19.09.2016р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

01.02.2017р головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було винесено постанову про арешт майна (коштів) боржника - Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією. В даній постанові вказано, що боржник не виконав наказ суду в добровільному порядку. При цьому, державним виконавцем було описано та арештовано майно боржника, серед якого зазначено завантажувально-розвантажувальний майданчик, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти, 39 а. Загальна площа майданчика - 2730 кв. м., довжиною 63,2 м., шириною 43,2 кв.м. та земельну ділянку для виробничих потреб, площею 3,4952 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти, 37.

Листом від 01.02.2017р. № 491/02.2-25/3 Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області направило боржнику - Підприємству "Гассіб" з іноземною інвестицією копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01.02.2017р.

Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області листом від 15.02.2017р. №787/02.2-27/3 викликало боржника - Підприємство "Гассіб" з іноземною інвестицією до Відділу на 27.02.2017 року о 10:00 год.

01.03.2017р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №52225519. Даною постановою встановлено, що для виконання рішення суду необхідно провести оцінку арештованого нерухомого майна боржника, описаного постановою від 01.02.2017р., а саме: завантажувально-розвантажувального майданчика, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти, 39а та земельної ділянки для виробничих потреб, площею 3,4952 га, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Гонти, 37. Одночасно даною постановою з метою оцінки вищевказаного майна було призначено суб'єкта оціночної діяльності - ОСОБА_1 та доручено їй надати письмовий висновок щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна боржника - Підприємства "Гассіб" з іноземною інвестицією, описаного та арештованого постановою державного виконавця про оцінку та арешт (коштів) боржника від 01.02.2017р.

01.08.2017р. незалежним оцінювачем ОСОБА_1 було складено звіт №92/17 про незалежну оцінку ринкової вартості (початкову ціну при примусовій реалізації) комплексу завантажувально-розвантажувального майданчика, розташованого в м. Вінниці по вул. Гонти, 37 і 39а.

Відповідно до висновку звіту, оцінювач вважає, що ринкова вартість (початкова ціна при примусовій реалізації) комплексу завантажувально-розвантажувального майданчика, розташованого в м. Вінниці по вул. Гонти, 37 і 39 а, з врахуванням його фактичного технічного стану, умов вимушеного продажу та без врахування ПДВ складає 7459625,00 грн., в т.ч. 7071010,00 грн. - земельна ділянка та 388615,00 грн. - земельні поліпшення.

Предметом оскарження згідно з поданою заявником скарги є дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з визначення вартості оцінки майна у виконавчому провадженні ВП №5225519. За твердженням заявника підставою для виникнення спору стало те, що під час вчинення виконавчих дій спрямованих на визначення вартості майна боржника, державним виконавцем було допущено ряд порушень нормативно-правових актів, які в подальшому вплинули на повноту та достовірність звіту про оцінку вартості майна боржника від 01.08.2017р. №92/17.

Заявник зазначає, що звіт, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_1 від 01.08.2017р. №92/17 потрібно скасувати, оскільки поняття про "імовірну" ринкову вартість об'єкта оцінки, яке міститься у звіті чинним законодавством не передбачено. Заявник вказує на відсутність даних про поліпшення оцінюваного об'єкта нерухомого майна, а при оцінці майна боржника його було неправильно ідентифіковано. Окрім того, вказує, що даних щодо оцінки всіх будівель та споруд, які знаходяться на земельній ділянці, висновок не містить, не передбачено такого критерію для оцінки вартості майна, як "умови вимушеного продажу".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 339 та ч. 2 ст. 342 ГПК України (в редакції чинній з 15.12.2017р.) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За положеннями ст. 129 Конституції України та ст. 326 ГПК України (в редакції чинній з 15.12.2017р.) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку унормовано Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Частиною 5 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Частина 5 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" надає стороні, яка не згодна з результатами визначення вартості чи оцінки майна, право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Статтею 8 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що результати оцінки майна, проведеної з порушеннями визначених цією статтею обмежень, визнаються недійсними та підлягають обов'язковому скасуванню.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону , і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється відповідними нормативно-правовими актами з оцінки майна: положеннями (національними стандартами) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиками та іншими нормативно-правовими актами, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна повинні містити визначення понять, у тому числі поняття ринкової вартості, принципів оцінки, методичних підходів та особливостей проведення оцінки відповідного майна залежно від мети оцінки, вимоги до змісту звіту про оцінку майна та порядок його рецензування (ч. 1, 4 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою КМУ від 28.10.2004р. № 1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

Відповідно до п. 35-37 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур. Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об'єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки. Неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов'язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об'єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. Національними стандартами можуть передбачатися також інші випадки обмежень щодо застосування певних методичних підходів для визначення ринкової вартості та неринкових видів вартості об'єктів оцінки. Застереження та обмеження щодо використання результатів оцінки об'єкта оцінки зазначаються у звіті про оцінку майна.

Згідно п. 38-40 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об'єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Витратний підхід ґрунтується на врахуванні принципів корисності і заміщення. Витратний підхід передбачає визначення поточної вартості витрат на відтворення або заміщення об'єкта оцінки з подальшим коригуванням їх на суму зносу (знецінення).

Відповідно до п. 42 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" дохідний підхід базується на врахуванні принципів найбільш ефективного використання та очікування, відповідно до яких вартість об'єкта оцінки визначається як поточна вартість очікуваних доходів від найбільш ефективного використання об'єкта оцінки, включаючи дохід від його можливого перепродажу.

Згідно п. 47 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки.

Згідно п. 51-52 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

У п. 54 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" зазначено, що зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

Отже, діюче законодавство про оцінку майна не містить імперативних норм щодо застосування конкретного методичного підходу при оцінці майна боржника у даній справі, а навпаки, передбачає альтернативні підходи для встановлення його вартості (ціни), що буде найбільш об'єктивною при його реалізації в межах проведення виконавчого провадження. Тобто суб'єкт оцінки на власний вибір з урахування об'єкту оцінки обирає той чи інший методичний підхід для здійснення оцінки.

Як встановлено апеляційним судом, для проведення оцінки майна постановою державного виконавця від 01.03.2017р. залучено оцінювача, який діє на підставі виданого Фондом державного майна України сертифіката №17229/14 від 24.11.2014р. та має кваліфікаційне свідоцтво №2672, видане Фондом державного майна України 18.04.2005р. Також зазначена особа попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого звіту.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі проведеного аналізу вибору методичних підходів оцінювачем при визначенні вартості завантажувально-розвантажувального майданчика обґрунтовано застосування двох класичних підходів оцінки - витратного та порівняльного, без застосування дохідного. На підставі проведеного аналізу вибору методичних підходів оцінювачем при визначенні вартості земельних ділянок обґрунтовано застосування порівняльного підходу оцінки, який передбачає зіставлення цін продажу подібних земельних ділянок. Також в звіті вартість відтворення залізничної колії визначено методом порівнювальних одиничних показників на основі їх технічних характеристик.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу дії ч.1 ст. 269 ГПК України (в редакції чинній з 15.12.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тобто, Господарським процесуальним кодексом в новій редакції передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підставами для визнання недійним звіту від 01.08.2017р. №92/17 заявник визначає відсутність в чинному законодавстві такого поняття, як "імовірна ринкова вартість" та "умови вимушеного продажу".

Водночас, судова колегія вважає, що такі доводи скаржника не можна визнати достатньою підставою для задоволення скарги, оскільки як вбачається з наведених положень законодавства, визначена оцінювачем вартість майна не може бути абсолютною, а формування такої оцінки визначається на основі формування цілої низки факторів. Як вбачається із звіту від 01.08.2017р. №92/17 оцінювач при визначенні вартості майна боржника в умовах вимушеного продажу застосував Рекомендацій щодо оцінки вартості майна в умовах вимушеного продажу, що затвердженні експертною радою Українського товариства оцінювачів.

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, зазначає, що заявником не наведено в апеляційній скарзі мотиви неправомірності використання оцінювачем під час проведення дослідження та складання звіту від 01.08.2017р. №92/17 методичних підходів, методів та оціночної процедури або того факту, що використані методи та дані призвели до істотного заниження вартості об'єкта оцінки, тому погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволення скарги слід відмовити.

Оскільки суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги відмовив в задоволенні скарги, тому відсутні підстави для зупинення передачі на реалізацію нерухомого майна, зазначеного у повідомленні про оцінку арештованого майна від 04.08.2017р. №6031/02.1-25/3 у виконавчому провадженні №52225519.

Окрім того, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норми ст. 4-3 ГПК України, ст. ст. 2-1, 64 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017р.), ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, враховуючи наступне.

Так, 22.08.2017р. заявник звернувся з скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Як встановлено апеляційним судом, станом на 23.08.2017р. у судді-члена колегії Яремчука Ю.О. закінчився термін повноважень судді на відправлення правосуддя, тому з метою дотримання передбаченого законом порядку розгляду скарги на дії органу державної виконавчої служби 23.08.2017р. головуючим суддею Колбасовим Ф.Ф. було подано службову записку про здійснення заміни члена колегії судді Яремчука Ю.О.

23.08.2017р. було здійснено спробу заміни члена колегії у якого закінчився термін повноважень судді, але відповідно до сформованого Протоколу автоматизований розподіл справи з метою визначення інших членів колегії не відбувся, оскільки не вистачало необхідної кількості суддів визначеної спеціалізації.

Згідно ч. 2 п. 2 Порядку автоматизованого розподілу справ в Господарському суді Вінницької області, у випадках неможливості автоматизованою системою документообігу суду визначити необхідну кількість суддів з числа суддів, які спеціалізуються на розгляді даної категорії спорів, повторний автоматизований розподіл даної справи здійснюється з числа всіх суддів Господарського суду Вінницької області з урахуванням підпункту 2.3.3 та у порядку визначеному підпункту 2.3.23 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30 у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015 р. № 25 зі змінами, з метою визначення суддів, яких не вистачає для створення (заміни) колегії.

23.08.2017р. на підставі ч.2 п. 2 Порядку автоматизованого розподілу справ в Господарському суді Вінницької області було здійснено повторну спробу здійснити автоматизований розподіл справи для визначення інших членів колегії між всіма суддями Господарського суду Вінницької області (тобто без врахування спеціалізації), але даний автоматизований розподіл також не відбувся, оскільки не вистачило необхідної кількості суддів. Тому станом на 23.08.2017р. була відсутня можливість здійснити автоматизований розподіл справи № 902/1584/15.

Враховуючи викладене вище, і ту обставину, що головуючий суддя Колбасов Ф.Ф. в період з 28.08.2017р. по 22.09.2017р. перебував у відпустці, вирішення питання про прийняття до розгляду скарги було відкладено до появи можливості здіснення повторного автоматизованого розподілу справи №902/1584/15 для визначення іншого складу суду.

Після виходу з відпустки та враховуючи, що станом на 25.09.2017р. член судової колегії суддя Білоус В.В. перебував у відпустці, а у іншого члена колегії - судді Яремчука Ю.О. закінчився термін повноважень судді на відправлення правосуддя, головуючий суддя Колбасов Ф.Ф. звернувся із службовою запискою про введення до складу судової колегії з розгляду скарги інших суддів.

25.09.2017р. було здійснено автоматизований розподіл зміни складу колегії суддів, за результатами якого суддів Білоуса В.В. та Яремчука Ю.О. замінено на суддів Тісецького С.С. та Нешик О.С.

Таким чином, для розгляду скарги було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Колбасов Ф.Ф., суддя Тісецький С.С., суддя Нешик О.С.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування, за наведених у апеляційній скарзі мотивів, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.11.2017р. у справі №902/1584/15 - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено 26.01.2018 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Мельник О.В.