КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2018 р. Справа№ 910/15672/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Власова Ю.Л.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Біла Я.Г. представник згідно договору №04/12/17 від 04.12.17 про надання правової допомоги

від відповідача: Мілешкін М.М. довіреність № 196 від 24.01.18

від третьої особи: не з'явився

вільний слухач: ОСОБА_4 НОМЕР_1 від 24.09.1999

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року

(повний текст складено 04.12.2017 р.)

у справі № 910/15672/17 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш"

про стягнення 1 365 480,00 грн.,

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш"

про визнання недійсним договору, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 1 365 480,00 грн. (т.І, а.с. 10-11).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач за первісним позовом не розрахувався за виконані третьою особою послуги з капітального ремонту за Договором №П/Е-161011/НЮ від 01.07.2016 р. і право вимоги вказаної заборгованості набуто позивачем за Договором факторингу № Ф-3 від 10.02.2017 р.

25 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою про визнання недійсним Договору факторингу № Ф-3 від 10.02.2017 р. (т.І, а.с. 206-214).

Зустрічні позовні вимоги мотивовані невідповідністю Договору факторингу № Ф-3 положенням чинного законодавства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/15672/17 первісний позов задоволено повністю, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено (т.ІІ, а.с. 164-174).

14 грудня 2017 року ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/15672/17, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задовольнити зустрічний позов, а в задоволенні первісних позовних вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" у справі №910/15672/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Власов Ю.Л., Пашкіна С.А.

26 грудня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/15672/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/15672/17.

15 січня 2018 року від ТОВ "ФК "Локо" надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому викладено заперечення проти її задоволення (т.ІІ, а.с. 204-210).

17 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/15672/17 призначено розгляд апеляційної скарги ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/15672/17 на 31 січня 2018 року.

У судовому засіданні 31 січня 2018 року представник ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги та відмовити у задоволенні первісних позовних вимог.

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Локо" у судовому засіданні 31 січня 2018 року надав пояснення у яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

ТОВ "Науково-виробничий комплекс Дніпроспецмаш" у судове засідання 31 січня 2018 року явку свого представника не забезпечив, про причину такої неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження направленого на адресу зазначеної особи поштового відправлення 957 (яким є ухвала про відкриття апеляційного провадження та призначення розгляду) за статусом "23.01.2018" "невдала спроба вручення".

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення (п.4 ч.6 ст.242 ГПК України).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене та те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду, з метою недопущення порушення процесуального строку на розгляд апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права і надавши сторонам право виступити у судових дебатах, встановила наступне.

01 липня 2016 року між ПАТ "Укрзалізниця", як замовником та ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш", як виконавцем укладено Договір №П/Е-161011/НЮ (далі - Договір №П/Е-161011/НЮ), відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов'язується у 2016 р. надати замовнику на свій ризик із свого матеріалу та своїми засобами послуги з капітального ремонту та повного обстеження колісної пари автомотриси типу АДМ з заміною суцільно накатаних колес (діаметром 1050 мм) та ремонтом вістового редуктора згідно специфікації (додаток №1), графіку подачі в капітальний ремонт та видачі з ремонту устаткування (додаток №2) та протоколу узгодження договірної ціни на капітальний ремонт устаткування (додаток №3), які є невід'ємними частинами цього договору (т.І, а.с. 34-39, 42-46).

Замовник зобов'язаний прийняти та оплатити послуги, надані виконавцем відповідно до договору (п.1.2 Договору №П/Е-161011/НЮ).

У п.5.1.5 Договору №П/Е-161011/НЮ вказано, що дати підписання актів приймання передачі в ремонт та видачі з ремонту є підставою для обрахування строків фактичного знаходження устаткування в ремонті.

Згідно п.5.4.1 Договору №П/Е-161011/НЮ надані послуги приймаються замовником з обов'язковим складанням відповідного акту приймання-передачі наданих послуг та видачі устаткування з ремонту, що одночасно підписується уповноваженими представниками сторін.

Ціна договору визначається специфікацією (додаток №1) і складає 1459152 грн., в т.ч., ПДВ 20% - 243192 грн. (п.3.1 Договору №П/Е-161011/НЮ).

Згідно п.п.4.1, 4.2 Договору №П/Е-161011/НЮ форма розрахунків: безготівкова. Оплата за надані послуги здійснюється замовником протягом 30 банківських днів після підписання акту видачі устаткування з ремонту і акту приймання-передачі наданих послуг. Разом з актом приймання-передачі наданих послуг виконавець направляє замовнику фактичні калькуляції за надані послуги з розшифровками по статтям витрат (матеріальних витрат, трудомісткості послуг, заробітної плати та накладних витрат).

За змістом п.11.1 Договору №П/Е-161011/НЮ, жодна із сторін не має права передавати свої права за даним договором третій особі.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 р., а в частині оплати - до повного виконання зобов'язань (п.10.1 договору №П/Е-161011/НЮ).

01 липня 2016 року Додатковою угодою №1 внесено зміни у п. 3.1. Договору №П/Е-161011/НЮ та визначено, що: "Ціна договору визначається специфікацією (додаток №1) і складає 1365480 грн., в т.ч., ПДВ 20% - 227580 грн." (т.І, а.с. 40-41).

Також сторонами затверджено і підписано Графік подачі в капітальний ремонт та видачі з ремонту устаткування, Спеціфікацію на капітальний ремонт, Протокол узгодження договірної ціни з урахуванням умов договору та додаткової угоди (т.І, а.с. 42, 45-46).

27 грудня 2016 року сторонами Договору №П/Е-161011/НЮ складено та підписано Акти виконання робіт (надання послуг) № № 377-382 на загальну суму 1 365 480 грн. (т.І, а.с. 20-25), а також Акти на видачу з ремонту колісної пари, у яких зазначено про видачу з ремонту колісних пар та про їх придатність до експлуатації (т.І, а.с. 250, т.ІІ, а.с. 1-5).

Доказів наявності зауважень чи заперечень представників сторін при підписанні зазначених актів матеріали справи не містять.

10 лютого 2017 року між ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш", як клієнтом та ТОВ "ФК "Локо", як фактором укладено Договір факторингу №Ф-3 (далі - Договір №Ф-3), відповідно до п.1.1 якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в сумі 1 365 480 грн. в розпорядження клієнта за плату, а клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього, зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до ПАТ "Українська залізниця" та структурного підрозділу "Служба електропостачання" регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", що діє від імені та в інтересах ПАТ "Українська залізниця" в розмірі 1 365 480 грн. без ПДВ (т.І, а.с. 26-29, 30-31).

За умовами п.2.1 договору №Ф-3 фактор купує право грошової вимоги клієнта до боржників, що виникло за відповідними господарськими договорами та обліково-виробничими документами (підтверджуючі документи) у відповідності до додатку №1, додатку №2, додатку №3 до цього договору.

Фактор зобов'язується перерахувати клієнту в рахунок грошової вимоги клієнта до боржників грошові кошти на загальну суму 1365480 грн. За здійснення факторингової операції фактор стягує з клієнта плату в розмірі 60000 грн., за якими клієнт відступає фактору своє право вимоги до боржників, з першого траншу сплати фактором клієнту за відступлення права вимоги згідно п.2.4 договору (п.п.2.2, 2.3 договору №Ф-3).

Пунктом 2.4 договору №Ф-3 від 10.02.2017р. визначено, що фактор сплачує клієнтові грошові кошти, визначені п.1.1 даного договору впродовж 5 робочих днів після отримання коштів від боржників, за мінусом плати фактору, з можливістю продовження терміну сплати за згодою сторін цього договору шляхом укладання додаткової угоди.

Даний договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.п.10.1, 10.2 договору №Ф-3 від 10.02.2017р.).

Згідно додатку №1 до Договору №Ф-3 сторонами цього правочину визначено переліку підтверджуючих документів (т.І, 30-31).

10 лютого 2017 року за Актом приймання-передачі підтверджуючих документів (Додаток №2 до Договору №Ф-3), ТОВ "НВК Дніпроспецмаш" передано, а ТОВ "ФК "Локо" прийнято підтверджуючі документи у відповідності до переліку, визначеного у додатковій угоді №1 до спірного правочину (т.І, а.с. 32-33).

Листом від 16.02.2017 р. № 42/1/1602 ТОВ "НВК Дніпроспецмаш" повідомило ПАТ "Українська залізниця" про відступлення права вимоги (т.ІІ, а.с. 14-15).

24 лютого 2017 року ТОВ "Фінансова компанія "Локо" направлено на адресу ПАТ "Українська залізниця" повідомлення №63 від 24.02.2017 р. про відступлення права вимоги за договором №П/Е-161011/НЮ від 01.07.2016 р., в якому просило сплатити новому кредитору (фактору) заборгованість за основним договором в сумі 1365480 грн. (т.І, а.с. 18).

Направлення вказаного повідомлення підтверджується наявними у матеріалах справи копіями фіскального чеку №2740 від 24.02.2017р. та опису вкладення у цінний лист (т.І, а.с.48), а отримання 28.02.2017 р. рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (т.І, а.с. 47).

Вказані обставини вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечуються.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Первісний позов обґрунтовано тим, що відповідач за первісним позовом не розрахувався за виконані третьою особою послуги з капітального ремонту за Договором №П/Е-161011/НЮ від 01.07.2016 р. і право вимоги вказаної заборгованості набуто позивачем за Договором факторингу № Ф-3.

Зустрічний позов мотивовано тим, що укладений між позивачем та третьою особою правочин суперечить приписам чинного законодавства, що регулює порядок здійснення публічних закупівель, оскільки за останнім передано право грошової вимоги за договором, укладеним за наслідками проведення публічної закупівлі. До того ж умовами договору №П/Е-161011/НЮ передбачено заборону сторін передавати свої права та обов'язки за вказаним правочином іншим особам. Крім того, позивачем за зустрічним позовом зазначено, що станом на момент укладання договору факторингу право вимоги клієнта до боржника не було дійсним і при укладанні спірного договору сторони не мали на меті настання певних правових наслідків.

Апеляційну скаргу мотивовано з підстав аналогічних до тих, якими обґрунтовано зустрічні позовні вимоги з посиланням на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини, що мають значення для справи і зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо доводів апеляційної скарги з урахуванням обґрунтувань зустрічних позовних вимог слід зазначити наступне.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

За приписом ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.ч 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину (Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За приписом ст.638 ЦК України, ст.180 ГК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом п.3 ст.180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Дослідивши умови вказаного договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що сторонами Договору № Ф-3 досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору факторингу, скріплено договір підписами посадових осіб та печатками сторін, а отже спірний правочин є вчиненим.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч.1 ст.1084 ЦК України).

Статтею 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Враховуючи викладені обставини судом першої інстанції вірно зазначено, що положення п.11.1 Договору №П/Е-161011/НЮ, не має наслідком недійсності Договору факторингу №Ф-3.

Посилання ПАТ "Укрзалізниця" на приписи ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно яких умови договору про закупівлю не повинні відрізнятись від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону, а істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання, є також безпідставними, оскільки правовим наслідком укладання Договору №Ф-3 є перехід права вимоги оплати за надані посліги, яке не трансформується у правочин щодо внесення змін до Договору №П/Е-161011/НЮ оскільки фактично не спрямовано на заміну виконавця, як зобов'язаної сторону за договором.

Твердження ПАТ "Українська залізниця" про те, що станом на момент укладання договору факторингу право вимоги клієнта до боржника не було дійсним також є безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до п. 4.2 Договору №П/Е-161011/НЮ визначено, що оплата за надані послуги здійснюється замовником протягом 30 банківських днів після підписання акту видачі устаткування з ремонту і акту приймання-передачі наданих послуг, зі складанням яких, за змістом п.5.4.1 зазначеного Договору, відбувається прийняття замовником наданих виконавцем послуг.

Такі акти виконаних робіт на загальну суму 1 365 480 грн. складено та підписано сторонами Договору №П/Е-161011/НЮ - 27 грудня 2016 року.

З урахуванням положень п. 4.2 Договору №П/Е-161011/НЮ та фактичної дати підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт й актів видачі з ремонту колісних пар, обов'язок з оплати наданих виконавцем послуг у замовника настав 09.02.2017 р.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що станом на момент укладання Договору факторингу №Ф-3 від 10.02.2017 р. у ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" було право вимоги до ПАТ "Українська залізниця", строк виконання якої настав.

При цьому, посилання ПАТ "Українська залізниця" на те, що після складання вищезазначених документів обладнання поверталось на дороблення не змінюють строків оплати робіт, які визначено у п. 4.2 договору №П/Е-161011/НЮ, а реалізацією гарантійного зобов'язання виконавця.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання ПАТ "Українська залізниця", як на підставу для визнання недійсним Договору №Ф-3 на порушення ст. 1078 ЦК України при його укладенні є необґрунтованими.

Щодо доводів ПАТ "Українська залізниця" про те, що при укладанні Договору №Ф-3 сторони не мали на меті реального настання правових наслідків слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Зі змісту п.6.1 Договору №Ф-3 вбачається, що для здійснення факторингової операції клієнт передає фактору документи, визначені додатком №1, додатком №2, додатком №3 до цього договору.

Згідно додатку №1 до Договору №Ф-3 до переліку підтверджуючих документів належать, зокрема, копія договору №П/Е-161011/НЮ, копії актів виконаних робіт та оригінали довідок облікової служби клієнта про облік сум боргів боржника за відповідним господарським договором (т.І, 30-31).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 10.02.2017 р. за Актом приймання-передачі підтверджуючих документів, ТОВ "НВК Дніпроспецмаш" передано, а ТОВ "ФК "Локо" прийнято підтверджуючі документи у відповідності до переліку, визначеного у додатковій угоді №1 до спірного правочину (т.І, а.с. 32-33).

Вказане свідчить про вчинення сторонами дій на виконання правочину, що фактично виключає фіктивність такого договору.

Відповідно до ст.628 ЦК України, ст.180 ГК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Можливість визначення у договорі факторингу зобов'язання передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) визначено також ч. 1 ст. 1077 ЦК України.

З огляду на викладене, визначення сторонами даного правочину порядку передачі грошових коштів фактично є реалізацією передбаченого права сторін на визначення умов договору на свій розсуд та не може свідчити про фіктивність такого правочину. Сам факт звернення позивача за первісним позовом свідчить про факт виконання умов договору факторингу в частин вчинення дій спрямованих на отримання відповідних коштів (стадія що за договором передує стадії фінансування клієнта).

Крім того позивачем за зустрічним позовом не обґрунтовано яким чином зазначення ТОВ "НВК Дніпроспецмаш" у договорі факторингу № Ф-3 банківських реквізитів, що відповідно до надісланих ПАТ "Українська Залізниця" листів підлягають закриттю, впливають на чинність оспорюваного правочину з урахуванням того, що листи, якими ПАТ "Українська Залізниця" обґрунтовує вищезазначені доводи датовані у період з 25.04.2017 р., оспорюваний правочин укладено 10.02.2017 р., а право відкриття і закриття рахунків може бути реалізовано їх користувачем у будь-який момент.

Також, колегія суддів зазначає про те, що ПАТ "Українська Залізниця" не визначено, які саме його права порушено оспорюваним правочином.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним договору факторингу № Ф-3 не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість.

Щодо первісних позовних вимог слід зазначити наступне.

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч.1 ст.1082 ЦК України).

24 лютого 2017 року ТОВ "ФК "Локо" направлено на адресу ПАТ "Українська залізниця" повідомлення №63 від 24.02.2017 р. про відступлення права вимоги за договором №П/Е-161011/НЮ, в якому просило сплатити новому кредитору заборгованість в сумі 1365480 грн. (т.І, а.с. 18).

Заперечуючи проти задоволення первісних позовних вимог замовник крім як на недійсність договору факторингу, посилався ще й на припинення свого зобов'язання перед виконавцем щодо оплати наданих останнім послуг, яке обґрунтовував направленням виконавцю заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №Н-31/196 від 07.08.2017р., на підтвердження чого надано копію цієї заяви (т.І, а.с. 91-92), а також опису вкладення у цінний лист та поштовий чек (т.І, а.с., 93-94).

Відповідно до заяви №Н-31/196 від 07.08.2017р. про зарахування зустрічних однорідних вимог ПАТ "Українська залізниця", зазначало про наявність у ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" заборгованості згідно судового рішення у справі № 904/4293/17 та грошового зобов'язання ПАТ "Українська залізниця" за договором №П/Е-161011/НЮ у сумі 1365480,00 грн., строк виконання яких настав та про зарахування яких ПАТ "Українська залізниця" повідомляло у вказаній заяві.

На підтвердження існування своєї вимоги до ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" ПАТ "Українська залізниця" надало копію рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2017р. у справі №904/4293/17, яким задоволено позовні вимоги ПАТ "Українська залізниця" про стягнення з ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" 24016646,24 грн. заборгованість (т.І, а.с. 97-102).

Зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (ст. 601 ЦК України).

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Умовою припинення зобов'язання шляхом зарахування є дійсність зустрічної вимоги.

У даному ж випадку, станом на момент направлення на адресу ТОВ "НВК "Дніпроспецмаш" заяви (07.08.2017р.), право грошової вимоги до ПАТ "Українська залізниця" за договором №П/Е-161011/НЮ в сумі 1365480 грн. передано ТОВ "Фінансова компанія "Локо" на підставі Договору №Ф-3 про що ПАТ "Українська залізниця" було відомо з 28.02.2017 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Тобто заявлені до зарахування вимоги не мали характеру зустрічних.

За таких обставин, заява №Н-31/196 від 07.08.2017р. ПАТ "Українська залізниця" про зарахування зустрічних однорідних вимог не є належною підставою припинення зобов'язань відповідача за первісним позовом за договором №П/Е-161011/НЮ.

Таким чином та враховуючи відсутність доказів погашення ПАТ "Українська залізниця" заборгованості у сумі 1365480,00 грн. колегія суддів зазначає про вірність висновку суду першої інстанції про те, що позовні вимоги за первісним позовом про стягнення з ПАТ "Українська залізниця" заборгованості в сумі 1365480,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Рішення Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/15672/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/15672/17 задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/15672/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 910/15672/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/15672/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Ю.Л. Власов

С.А. Пашкіна

(повний текст складено 05.02.2018 р.)