УХВАЛА

м. Київ

31.01.2018Справа № 910/12169/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

За скаргою Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району"

на дії та бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

у справі №910/12169/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району"

про стягнення 3 544,12 грн.

Представники сторін:

від ВДВС: не з'явилися;

від скаржника (боржник, відповідач по справі): не з'явилися;

від стягувача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.07.2015 року на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 910/12169/15, повний текст якого складений 22.06.2015 року, яке набрало законної сили 03.07.2015 року, Господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району" (03150, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГОРЬКОГО, будинок 170/172, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, Печерський район, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, ) 3 544 (три тисячі п'ятсот сорок чотири) грн. 12 коп. - заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Через канцелярію Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району" надійшла скарга на дії та бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.12.2017 року розгляд скарги призначено на 31.01.2018 року.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, оскільки розгляд даної скарги призначено до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної скарги за правилами, які діють після набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання 31.01.2018 року представники ВДВС, скаржника та стягувача не з'явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, однак, у відповідності до положень ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2016 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відділ ВДВС) винесено Постанову ВП №52033170 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 03.07.2015 року №910/12169/15 (про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району" (03150, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГОРЬКОГО, будинок 170/172, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, Печерський район, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, ) 3 544 (три тисячі п'ятсот сорок чотири) грн. 12 коп. - заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору).

23.06.2017 року відділом ВДВС винесено Постанову ВП №52033170 про арешт коштів боржника, яким накладено арешт на грошові кошти що містяться на рахунках КП "Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району", перелік яких визначений в даною постановою, серед яких є рахунок в ПАТ «КристалБанк» (р/р5760, МФО 339050, ).

23.06.2017 року відділом ВДВС винесено Постанову ВП №52033170 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (від 02.06.2016р. №1404-VІІІ).

В обґрунтування скарги КП "Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району" зазначило, що в порушення законодавства України Постановою ВП №52033170 від 23.06.2017р. накладено арешт на кошти, які містяться на рахунку в ПАТ «КристалБанк» (р/р5760, МФО 339050, ) зі спеціальним режимом використання, які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі судових наказів (п.1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII).

Відповідно до п.1. ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (від 2 червня 2016 року №1404-VIII) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

Згідно з ч. 9 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (від 2 червня 2016 року №1404-VIII) у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (від 2 червня 2016 року №1404-VIII) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (від 2 червня 2016 року №1404-VIII) арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з п. 8 Розділу 8 (Порядок звернення стягнення на майно боржника) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.12 №512/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 02.04.14 за №489/20802, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Скаржник зазначає, що в результаті арешту розрахункових рахунків, на підставі Постанову ВП №52033170 від 23.06.2017 року, в тому числі і розрахункового рахунку №5760, відкритого в ПАТ «КристалБанк», який призначений для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району».

Статтями 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. №95, ратифікованої Україною 04.08.1961р., ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із ч. 1 ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (від 2 червня 2016 року №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (від 2 червня 2016 року №1404-VIII) Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 19.10.2016 р. у справі № 915/1855/15.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, скаржник не надав суду жодних доказів (довідка з банку, тощо) на підтвердження того, що розрахунковий рахунок №5760, відкритий в ПАТ «КристалБанк», призначений для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району», а тому скарга не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 339, 343 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні скарги Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №112 Голосіївського району" - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили 31.01.2018 року та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту ухвали: 02.02.2018 року