ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Справа № 914/271/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.,

суддів Галушко Н.А.,

Данко Л.С.,

секретар судового засідання - Гула Б.Я.,

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський автоцентр КАМАЗ»

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.08.2017 (суддя Мазовіта А.Б., дата складення повного рішення 21.08.2017)

у справі №914/271/17

за позовом ОСОБА_3, м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський автоцентр КАМАЗ», м. Львів-Рудно

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, м. Буринь, Сумська область

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників,

представники сторін:

- від позивача - ОСОБА_5,

- від відповідача - не з'явився,

- від третьої особи - ОСОБА_6

10.02.2017 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТзОВ) «Львівський автоцентр КАМАЗ» про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» від 30.01.2017, оформлених протоколом №01-01/17 від 30.01.2017 та про визнання недійсним нової редакції статуту товариства, яка затверджена вищезазначеним рішенням позачергових загальних зборів учасників (а.с. 8-13, т.1).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.08.2017 у даній справі (а.с. 140-150, т.2) вказаний позов задоволено.

Ухвалюючи рішення місцевий господарський суд встановив, що позачергові збори учасників товариства, що відбулися 30.01.2017, були скликані та проведені без повідомлення учасника товариства ОСОБА_3, який володіє часткою у розмірі 84,5%, а, отже, за відсутності законодавчо встановленого кворуму, у зв'язку з чим ці збори слід вважати такими, що проведені з порушенням вимог законодавства, а рішення, які прийняті за результатами їх проведення, слід визнати недійсними. З огляду на те, що на підставі рішення, яке підлягає визнанню недійсним, було зареєстровано нову редакцію статуту товариства, то позовна вимога в цій частині підлягає також задоволенню.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на те, що суд першої інстанції належним чином не встановив склад учасників товариства на момент прийняття спірного рішення позачерговими зборами учасників товариства. Так, суд не звернув уваги на те, що вихід учасника з товариства та продаж учасником своєї частки в товаристві мають різну правову природу та різні юридичні наслідки, зокрема, вихід з товариства не може вчинятися на користь іншої особи. Апелянт наголосив, що суд першої інстанції, задовольняючи позов у даній справі, виходив з того, що ОСОБА_3 є учасником товариства з часткою у розмірі 84,5%, яку він набув внаслідок виходу з товариства 25 інших учасників та внаслідок виключення 4 учасників. Водночас, при вирішенні спору судом не було враховано таке: в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 виплатив вартість часток колишнім учасникам товариства; 25 учасників товариства, які подавали заяви про вихід, згодом відкликали ці заяви та, в подальшому, уклали договори купівлі-продажу своїх часток з ОСОБА_4; спадкоємці трьох померлих учасників продали свої частки іншій особі - ОСОБА_7

Вищенаведене, на думку апелянта, свідчить, що: 1) позивач не довів, що він є власником частки у статутному капіталі товариства в розмірі 84,5%; 2) без набуття права власності на частку у статному капіталі товариства, позивач не міг набути права участі у господарському товаристві; 3) ОСОБА_4 є учасником товариства із часткою 75,97% статутного капіталу.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно застосував при вирішенні даного спору ч.3 ст.75 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017), взявши до уваги юридичні висновки інших судів про те, що ОСОБА_3 є учасником ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ». В той же час, суд був вправі брати до уваги лише встановлені іншими судами обставини, а не правову оцінку таких обставин.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Стосовно доводів скаржника зазначив, що на момент проведення спірних загальних зборів учасників товариства 30.01.2017 ОСОБА_3 був учасником товариства з часткою у статутному капіталі у розмірі 84,5%, що підтверджується рішеннями загальних зборів учасників товариства, оформленими протоколами №2 від 30.06.2007, №2/1 від 30.06.2007, №3 від 05.05.2008, які є чинними та не визнані недійсними. Вказана обставина була встановлена судом першої інстанції на основі повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, а, відтак, ОСОБА_4 не мав повноважень на скликання загальних зборів товариства, а рішення на цих зборах приймалося як за відсутності Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, частка якого становить 15,5% статутного капіталу товариства, так і за відсутності ОСОБА_3, частка якого становить 84,5% статутного капіталу товариства, у зв'язку з чим спірні рішення від 30.01.2017 підлягають визнанню недійсними.

Третя особа подала до суду письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких навела доводи, аналогічні за змістом тим доводам, що містяться в апеляційній скарзі; просила апеляційну скаргу відповідача задоволити, а рішення Господарського суду Львівської області від 16.08.2017 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Додатково третя особа звернула увагу на те, що:

1) внаслідок укладення 06.06.2008 договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» між 26 учасниками товариства та ОСОБА_8, останній набув корпоративні права та частку у статутному капіталі товариства в розмірі 75,97%. Вказані договори є чинним та стали підставою для підтвердження статусу ОСОБА_4 як учасника товариства у зв'язку із прийнятими рішеннями загальних зборів товариства, що мали місце 30.01.2017. Чинність вказаних договорів підтверджується, зокрема, судовими рішеннями у справах №813/1241/14 та №813/901/17;

2) після виходу 25 осіб зі складу учасників товариства, ОСОБА_3 у встановленому порядку не набував права власності на їх частки на підставі договорів купівлі-продажу таких часток, а самі-по-собі заяви осіб про вихід з товариства не є правочинами з продажу частки в товаристві;

3) на підставі протоколів загальних зборів учасників товариства №2 від 30.06.2007, №2/1 від 30.06.2007, №3 від 05.05.2008 ОСОБА_3 не міг набути права власності на частки чотирьох померлих учасників товариства, оскільки з їх спадкоємцями не було укладено відповідних договорів;

4) зважаючи на вищенаведене, протоколи загальних зборів учасників товариства №2 від 30.06.2007, №2/1 від 30.06.2007 та №3 від 05.05.2008 містять неналежну інформацію про склад учасників товариства, у зв'язку з чим не можуть братися до уваги.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

Відповідно до статуту ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», зареєстрованого 19.03.1998 (а.с. 22-27, т.1), вказане товариство було створено шляхом реорганізації (перетворення) Львівського обласного автоцентру КАМАЗ на підставі рішення зборів учасників товариства 17.02.1998. Учасниками товариства стали Регіональне відділення Фонду Державного майна України, частка якого становить 15,5% статутного фонду та 29 фізичних осіб, сумарна частка яких становить 84,5%, а саме: ОСОБА_9 - 3,79%, ОСОБА_10 - 2,56%, ОСОБА_11 - 2,87%, ОСОБА_12 - 2,71%, ОСОБА_13 - 5,34, ОСОБА_14 - 4,34%, ОСОБА_15 - 5,04%, ОСОБА_16 - 2,14%, ОСОБА_17 - 2,58%, ОСОБА_18 - 2,68%, ОСОБА_19 - 2,46%, ОСОБА_20 - 2,60%, ОСОБА_21 - 1,43 %, ОСОБА_22 - 1,35%, ОСОБА_23 - 1,50%, ОСОБА_24 - 2,46%, ОСОБА_25 - 2,83%, ОСОБА_26 - 4,29%, ОСОБА_27 - 4,18%, ОСОБА_28 - 4,50%, ОСОБА_29 - 2,54%, ОСОБА_30 - 2,87%, ОСОБА_31 - 3,00%, ОСОБА_32 - 3,10%, ОСОБА_33 - 3,43%, ОСОБА_34 - 1,96%, ОСОБА_35 - 3,20%, ОСОБА_36 - 1,35%, ОСОБА_37 - 1.40%.

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2007 відбулися загальні збори учасників товариства (протокол № 2 від 30.06.2007, а.с. 19-20, т.1), на яких було прийнято, зокрема, наступні рішення: 1) прийняти ОСОБА_3 до складу учасників товариства; 2) надати право спадкоємцям померлих учасників товариства ОСОБА_18 та ОСОБА_36 відступити належні їм частки ОСОБА_3 при умові здійснення необхідних процедур в нотаріальній конторі; 3) прийняти до уваги заяви ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_34, ОСОБА_30, ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_22, ОСОБА_36, ОСОБА_21, ОСОБА_11, ОСОБА_37, ОСОБА_12, ОСОБА_38, ОСОБА_25, ОСОБА_35, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_32, ОСОБА_16, ОСОБА_31 ОСОБА_33, ОСОБА_9, ОСОБА_23 та ОСОБА_29 про їх вихід з числа учасників товариства, виключити їх зі складу учасників товариства, надати згоду на відступлення належних їм часток ОСОБА_3; 4) звільнити за власним бажанням директора ОСОБА_11 та обрати директором товариства ОСОБА_3; 5) затвердити нову редакцію статуту.

30.06.2007 на зборах учасників товариства (протокол №2/1 від 30.06.2007, а.с. 21) було також прийнято додаткове рішення щодо уточнення статусу померлих учасників товариства та про надання можливості спадкоємцям реалізувати їх частки, а саме, вирішено: 1) виключити ОСОБА_18 та ОСОБА_36 зі складу учасників товариства у зв'язку зі смертю; 2) частки у статутному фонді товариства ОСОБА_18 в розмірі 2,68% та ОСОБА_36 в розмірі 1,35% передати ОСОБА_3

На зборах 30.06.2007 були присутні учасники товариства - фізичні особи, що володіють в сукупності 70,63% голосів, а протоколи зборів - підписані вказаними учасниками.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.05.2010, яке залишене в силі постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2010, у справі №4/115 (а.с. 30-33, 34-36, т.1) за позовом ОСОБА_24, ОСОБА_27, ОСОБА_26, ОСОБА_15, ОСОБА_12, ОСОБА_11 до ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, РВ ФДМУ по Львівській області, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_25, ОСОБА_33, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_37 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» від 30.06.2007, визнання недійсними заяв позивачів про вихід з товариства і відступлення частки ОСОБА_3, в задоволенні позовних вимог відмовлено, встановлено, що на момент прийняття рішень 30.06.2007 позивачі вже не були учасниками ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», корпоративні відносини позивачів з товариством припинилися у зв'язку із поданням ними заяв про вихід з товариства. Вихід учасника з товариства є підставою для внесення змін до установчих документів та їх державної реєстрації, а судом встановлено, що необхідні зміни щодо складу учасників товариства - відомості про розмір часток кожного з учасників, до державного реєстру внесені не були. Проте, невиконання названих приписів закону товариством не може вплинути на волевиявлення учасника товариства, позбавити чи обмежити учасника вільно розпорядитися своїми корпоративними правами, зокрема, вийти з товариства, а також не означає, що учасник, який у встановленому порядку вибув з товариства, автоматично повертається в число учасників. Ні статутом ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», ні чинним законодавством не передбачено права учасників товариства відкликати раніше подані ними заяви про вихід із товариства.

Рішеннями загальних зборів учасників товариства від 05.05.2008, оформленими протоколом №3 (а.с. 19-20, т.1), було, зокрема, виключено з числа учасників товариства ОСОБА_13, який в 2001 році подав заяву про вихід з числа учасників та з яким у 2006 році проведено розрахунок в межах справи про банкрутство, а також ОСОБА_28 у зв'язку з систематичним невиконанням своїх обов'язків; вирішено провести розрахунок з ОСОБА_28, а їхні частки (5,34% і 4,5% відповідно) передати ОСОБА_3

В подальшому, рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», які відбулися 06.06.2008 (а.с. 104-112, т.1), було прийнято заяви від 25 попередніх учасників товариства про відкликання їхніх заяв про вихід з товариства, поданих у 2007 році, та оголошено недійсними вказані заяви; скасовано рішення зборів учасників товариства, що оформлені протоколом №2 від 30.06.2007; скасовано рішення зборів учасників товариства від 05.05.2008; звільнено ОСОБА_3 з посади директора товариства; обрано генеральним директором товариства Подвисоцького О.В.; затверджено нову редакцію статуту товариства.

Вищезазначене рішення загальних зборів учасників товариства, які відбулися 06.06.2008, визнано недійсним на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 24.06.2010 у справі №24/123 (а.с. 37-39, т.1). В подальшому, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.10.2010 рішення у справі №24/123 було скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2011, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2011 (а.с. 40-43, 44-45, т.1), заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 11.10.2010 задоволено. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.10.2010 в даній справі скасовано. Прийнято нову постанову, якою рішення господарського суду Львівської області від 24.06.2010 у справі №24/123 залишено без змін.

Судом також встановлено:

09.12.2008 було проведено загальні збори учасників ТзОВ «Львівський автоцентр «КАМАЗ», якими було прийнято рішення про затвердження складу учасників ТзОВ «Львівський автоцентр «КАМАЗ» та розподіл між ними часток у статутному капіталі товариства, визначено, що РВ ФДМУ по Львівській області належить частка 15,50%, що складає 115 617,91 грн.; ОСОБА_7 - належить частка 84,50% статутного капіталу товариства, що складає 630 304,09 грн.

18.03.2010 було проведено загальні збори учасників ТзОВ «Львівський автоцентр «КАМАЗ», якими було прийнято рішення про ліквідацію ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ»; призначення ліквідатором Подвисоцького О.В.; проведення процедуру ліквідації відповідно до вимог чинного законодавства та забезпечення заходів, пов'язаних з ліквідацією ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ».

Рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» від 09.12.2008 та від 18.03.2010, визнано недійсними рішенням Господарського суду Львівської області від 11.10.2013 у справі №14/103, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.11.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2014 (а.с. 46-49, 50-53, 54-56, т.1).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.10.2013 у справі №14/103 встановлено, що в силу недійсності за рішенням суду рішень загальних зборів від 06.06.2008, ОСОБА_3 залишився учасником товариства з часткою 84,5% та директором вказаного товариства. Наступні збори учасників товариства від 09.12.2008 та від 18.03.2010 повинні були проводитись із повідомленням ОСОБА_3 про їх скликання та за його участі, оскільки його частка в розмірі 84,5% мала враховуватися при визначенні кворуму. Проте, ОСОБА_3 не був повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце скликання загальних зборів учасників ТзОВ «Львівський автоцентр Камаз», які відбулися 09.12.2008 та 18.03.2010. Крім того, судом встановлено, що збори скликано особою, яка не мала таких повноважень, оскільки відповідно до статуту, директор товариства є єдиною особою, яка уповноважена скликати загальні збори учасників товариства.

Предметом даного спору є визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів учасників товариства від 30.01.2017, оформлених протоколом № 01-01/17 та визнання недійсною нової редакції статуту товариства, затвердженої цими зборами.

З наявного в матеріалах справи протоколу № 01-01/17 від 30.01.2017 (а.с. 28-29, т.1) вбачається, що рішення загальних зборів ТзОВ «Львівський автоцентр «Камаз» від 03.01.2017 приймалися в складі одного учасника ОСОБА_4, який, як вказано в протоколі, володіє часткою в статутному капіталі товариства в розмірі 75,97%. На цих зборах було прийнято рішення, зокрема, про: 1) надання згоди товариством на відкликання заяв 25 учасників про вихід з товариства від 28.03.2008; 2) скасування всіх рішень зборів учасників товариства, що вміщені у протоколах №2 від 30.06.2007 та №3 від 05.05.2008; 3) звільнення ОСОБА_3 з посади директора товариства; 4) обрання генеральним директором товариства ОСОБА_7, 5) підтвердження факту набуття ОСОБА_4 статусу учасника товариства на підставі укладених договорів купівлі-продажу часток з 26 учасниками товариства та затвердження нової редакції статуту ТзОВ «Львівський автоцентр «Камаз».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України (в редакції, яка діяла станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції), господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником, у тому числі учасником, який вибув. Аналогічні положення містяться в п.3 ч.1 ст.20 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно ч. 1 ст. 88 ГК України, учасники господарського товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 116 ЦК України та ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах. Своє право брати участь в управлінні справами товариства учасники реалізують через загальні збори учасників товариства, які є вищим органом товариства (ч. 1 ст. 145 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що всі доводи позивача, відповідача та третьої особи у даній справі зводяться до згоди чи незгоди із фактом законності складу учасників ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», які приймали рішення позачергових загальних зборів від 30.01.2017, оформлене протоколом №01-01/17 від 30.01.2017.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на 30.01.2017 в Реєстрі міститься інформація про той склад учасників, який зазначений в статуті ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» в редакції від 19.03.1998, а саме: 29 фізичних осіб, сумарна частка яких становить 84,5% та Регіональне відділення Фонду Державного майна України, частка якого становить 15,5% (а.с. 200-280, т.1).

При цьому, на думку позивача, актуальний склад учасників товариства є наступним: ОСОБА_3 із часткою 84,5% та Регіональне відділення Фонду Державного майна України, частка якого становить 15,5%. Вказаний склад учасників, на думку позивача, випливає зі змісту рішень загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколами №2 від 30.06.2007, №2/1 від 30.06.2007, №3 від 05.05.2008, які є чинними та не визнані недійсними, а також зі змісту судових рішень у господарських справах №4/115, №24/123, №14/103, а також з обставин, що встановлені в цих судових рішеннях.

На думку відповідача та третьої особи, склад учасників товариства є наступним: ОСОБА_4 із часткою 75,97%, ОСОБА_7 із часткою 8,53% та Регіональне відділення Фонду Державного майна України, частка якого становить 15,5%. Доказами, які підтверджують статус ОСОБА_4 як учасника товариства з часткою в статутному капіталі товариства в розмірі 75,97%, відповідач та третя особа вважають наступні документи: 1) копії нотаріально посвідчених заяв 24 учасників товариства, складених у період з 29.03.2008 по 01.04.2008, про визнання недійсними їх заяв про вихід зі складу товариства (а.с. 116-139, т.1); 2) копії нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, підписаних 06.06.2008 між 26 учасниками товариства та ОСОБА_4 (серед яких 24 учасники, які подали заяви про відкликання своїх заяв про вихід, а також ОСОБА_23 та ОСОБА_16) (а.с. 140-191, т.1).

Крім того, відповідач та третя особа вважають, що до ОСОБА_3 не перейшли частки ОСОБА_18, ОСОБА_36 та ОСОБА_28, оскільки їх спадкоємці звернулися до товариства із заявами від 06.06.2008 про вступ до товариства, а згодом, 09.12.2008, кожен з них уклав договір купівлі-продажу своєї частки у статутному капіталі товариства з ОСОБА_7

Проаналізувавши доводи сторін та докази, на які вони покликаються, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_4 не може вважатися учасником ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст.100 ЦК України, учасники товариства мають право вийти з товариства, якщо установчими документами не встановлений обов'язок учасника письмово попередити про свій вихід з товариства у визначений строк, який не може перевищувати одного року. Частиною 1 ст. 148 ЦК України, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, заявивши про це не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Справжність підпису на заяві про вихід з товариства підлягає нотаріальному засвідченню.

Відповідно до п. 28 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

Пунктом 4.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» встановлено, що відкликання заяви про вихід після її отримання товариством допускається лише за згодою самого товариства та у разі, якщо відповідні зміни у складі учасників товариства не пройшли державної реєстрації.

Зважаючи на вищенаведені положення законодавства, на наявність в матеріалах справи нотаріально засвідчених заяв 25 учасників про їх вихід з товариства (а.с. 7-31, т.2), а також на наявність рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом №2 від 30.06.2007, з якого вбачається, що товариство отримало вказані заяви про вихід і взяло їх до уваги, всі вищенаведені учасники є такими, що вийшли з товариства не пізніше 30.06.2007.

Колегія суддів відхиляє покликання відповідача та третьої особи на нотаріально засвідчені заяви 24 учасників товариства про визнання недійсними їх заяв про вихід зі складу товариства, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що з приводу відкликання цих заяв товариство у встановленому порядку надало свою згоду. Як було зазначено вище, рішенням Господарського суду Львівської області від 24.06.2010 у справі №24/123 (із врахуванням постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2011 у даній справі), було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, які відбулися 06.06.2008, на яких було прийнято заяви від 25 попередніх учасників товариства про відкликання їхніх заяв про вихід з товариства, поданих у 2007 році.

Таким чином, всі 26 колишніх учасників товариства, які 06.06.2008 уклали з ОСОБА_4 договори купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства, станом на 06.06.2008 були такими, що вийшли з товариства, а, отже, не володіли відповідними частками у статутному капіталі ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» (в тому числі і ОСОБА_13, який подав свою заяву про вихід з товариства у 2001 році і вихід якого був прийнятий на підставі рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом №3 від 05.05.2008 (а.с. 19-20, т.1). Заява ОСОБА_13 про відкликання своєї заяви про вихід (а.с. 118, т.1) не береться колегією суддів до уваги з тих же підстав, що й аналогічні заяви інших учасників).

Зважаючи на наведене, ОСОБА_4 не набув частки у статутному капіталі ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» на підставі договорів купівлі-продажу часток від 06.06.2008 та не може вважатися учасником цього товариства. В той же час, як вбачається із протоколу №01-01/17 від 30.01.2017, яким оформлено рішення позачергових загальних зборів учасників товариства, що є предметом оскарження у даній справі, на вказаних загальних зборах був присутній ОСОБА_4, який фактично одноособово прийняв рішення, які оформлені як рішення вищого органу управління ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ».

Цивільний кодекс України та Закон України «Про господарські товариства» визначають такий порядок управління товариством, при якому саме учасники товариства, а не інші особи, здійснюють управління товариством та приймають рішення на загальних зборах учасників.

Відповідно до п.10 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», рішення загальних зборів та інших органів управління господарського товариства, що за своєю правовою природою є актами, дійсні, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше.

В матеріалах справи наявні рішення загальних зборів учасників товариства, оформлені протоколами №2 від 30.06.2007, №2/1 від 30.06.2007, №3 від 05.05.2008, які є чинними та не визнані недійсними, з яких вбачається, що: 1) після виходу з товариства 25 учасників, самим товариством було прийнято рішення про відступлення належних їм часток в загальному розмірі 70,63% ОСОБА_3; 2) товариством було прийнято рішення про передачу ОСОБА_3 часток померлих учасників ОСОБА_18 та ОСОБА_36 (в розмірі 2,68% та 1,35% відповідно); 3) товариством було прийнято рішення про передачу ОСОБА_3 частки ОСОБА_13, який у 2001 році подав заяву про вихід з товариства та частки ОСОБА_28, якого було виключено з товариства у зв'язку з систематичним невиконанням своїх обов'язків (частки в розмірі 5,34% і 4,5% відповідно).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами даної справи та, окрім того, встановлені в судових рішеннях в господарських справах №4/115, №24/123, №14/103.

Як було зазначено вище, предметом судового розгляду в господарській справі №4/115 було визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», оформленого протоколом №2 від 30.06.2007, за результатом якого в позові було відмовлено. Предметом судового розгляду в господарських справах №24/123 та №14/103 було визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ», які приймалися загальними зборами з порушенням прав учасника ОСОБА_3 і позови у яких були задоволені.

На підставі викладеного суд вважає, що оспорюване рішення загальних зборів прийняте неправомочними загальними зборами, не відповідає нормам чинного законодавства та порушує права позивача, оскільки фактично заперечує його статус як учасника товариства та позбавляє його права на участь в управлінні товариством.

Відхиляючи доводи скаржника, колегія суддів наголошує на тому, що предметом судового розгляду у даній справі є питання недійсності рішення загальних зборів від 30.01.2017, а не питання переоцінки рішень загальних зборів учасників товариства 30.06.2007 та 05.05.2008, а також переоцінки обставин, які встановлені в судових рішеннях в господарських справах №4/115, №24/123, №14/103, чого намагається добитися відповідач (апелянт) та третя особа.

Відповідач та третя особа, в поданій апеляційній скарзі та письмових поясненнях акцентують увагу на відсутності у ОСОБА_3 повноважень учасника товариства, проте випускають з уваги, що з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_4 не володіє повноваженнями учасника.

Колегія суддів наголошує на тому, що підставою для відмови в позові у даній справі є те, що рішення позачергових зборів учасників ТзОВ «Львівський автоцентр КАМАЗ» від 30.01.2017 були прийняті неправомочним складом, оскільки ОСОБА_4 не був учасником товариства.

Питання виплати товариством учасникам, які вийшли з цього товариства, вартості їх часток, не є предметом даного спору, та не має правового значення при наданні оцінки рішенню товариства передати частки цих учасників ОСОБА_3

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалене відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 16.08.2017 у справі №914/271/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський автоцентр КАМАЗ» - без задоволення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 29.01.2018.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко