ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.01.2018 Справа № 905/2809/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «СТМ» (вул. Львівська, буд. 75, с.Демянів, Галицький район, Івано-Франківська область, 77131 )

до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (вул. Кірова, буд. 8, м.Білозерське, м.Добропілля, Донецька область, 85013)

про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 39139,00грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю

від відповідача: не зявився

Суть справи:

Позивач, Приватне акціонерне товариство СТМ, с.Демянів, Івано-Франківська область звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, м.Білозерське, м.Добропілля, Донецька область про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 39 139,00грн.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 05.12.17р., сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/2809/17.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.12.17р. порушено провадження у справі №905/2809/17 та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 27.12.17р.

Ухвалою суду від 06.12.17р. судом задоволено клопотання позивача про проведення засідань в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 06.12.17р. судом відповідно до ст.65 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній станом на 06.12.17р.) витребувано від ПАТ А-Банк інформацію щодо наявності зареєстрованого за відповідачем рахунку, а також інформацію щодо зарахування на рахунок відповідача спірних грошових коштів.

15.12.17р. набрав чинності ОСОБА_3 України від 03.10.17р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції (далі ОСОБА_3 України від 03.10.17р. №2147-VIII).

Ухвалою суду від 27.12.17р. на підставі п.9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.17р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.17р., визначено справу №905/2809/17 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; підготовче засідання призначено на 22.01.18р.

19.01.18р. на виконання вимог ухвали суду від 06.12.17р. від ПАТ А-Банк надійшов лист №20.1.0.0.0/7-20171213/0361 від 04.01.18р., у якому банк зазначено, що ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2 має відкритий рахунок №1778 в ПАТ А-Банк. До вказаного листа додана копія платіжного доручення №778 від 02.08.17р. на суму 39 139,00грн. згідно якого грошові кошти було перераховано ПрАТ СТМ на рахунок ОСОБА_2.

Ухвалою господарського суду від 22.01.18р. за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження у справі №905/2699/17 та справу призначено до судового розгляду по суті на 31.01.18р.

У судове засідання 31.01.18р. відповідач не зявився; свого представника не направив. Про місце, час та дату судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, шляхом направлення відповідної ухвалу на його адресу, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідачем відзив на позовну заяву суду не надано.

Ухвали суду, якими відповідач повідомлявся про місце, час та дату слухання справи, повернуті відділом поштового зв'язку до суду з позначками "адресат за зазначеною адресою не проживає".

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За клопотанням позивача, відповідно до ст.197 ГПК України позивач бере участь у судовому засіданні 31.01.18р. в режимі відеоконференції, проведення якої доручено господарському суду Івано-Франківської області.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, господарський суд

встановив:

Приватне акціонерне товариство «СТМ» (далі позивач) звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 Євгінії Сергіївни (далі відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що платіжним дорученням від 02.08.17р. №778, позивач помилково перерахував на рахунок відповідача №1778 в ПАТ «А-Банк», МФО 30770, грошові кошти у сумі 39 139,00грн з призначенням платежу: «за матеріали».

Як стверджує позивач, між сторонами у справі відсутні будь-які договірні відносини.

З огляду на викладене, позивач з посиланням на положення ст.1212 Цивільного кодексу України вважає, що відповідач безпідставно набув та утримує грошові кошти позивача у розмірі 39 139,00грн, а тому повинен їх повернути.

Станом на теперішній час відповідач не повернув позивачу грошові кошти, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Згідно п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Позивач посилається на те, що грошові кошти на рахунок відповідача були перераховані помилково.

Згідно п. 1.24. ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

За змістом пункту 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті помилкове списання/зарахування коштів - списання/зарахування коштів, унаслідок якого з вини банку або клієнта відбувається їх списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача. Неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

На вимогу суду ПАТ А-Банк надав лист №20.1.0.0.0/7-20171213/0361 від 04.01.18р., у якому зазначено, що ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2 має відкритий рахунок №1778 в ПАТ А-Банк. До вказаного листа додана копія платіжного доручення №778 від 02.08.17р. на суму 39 139,00грн. згідно якого грошові кошти було перераховано ПрАТ СТМ на рахунок ОСОБА_2.

На підставі зазначеного суд встановив, що платіжним дорученням від 02.08.17р. №778, позивач перерахував на рахунок відповідача №1778 в ПАТ «А-Банк», МФО 30770, грошові кошти у сумі 39 139,00грн. з призначенням платежу: «за матеріали».

Відповідно до п.3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України від 21.01.2004р. N22, реквізит"Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

В якості призначення платежу, виходячи з представленого платіжного доручення позивачем визначено: «за матеріали», проте як зазначив позивач між ним та відповідачем відсутні договірні відносини. Це твердження відповідачем не спростоване.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

В свою чергу, договір, як підстава для виникнення кореспондуючих прав та обовязків його сторін, може бути кваліфікований як такий за умов його укладання у розумінні ст.638 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст.180 Господарського кодексу України - досягнення у встановленій формі згоди щодо всіх істотних умов.

За твердженням представника позивача між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини щодо спірної суми, жодний договір не укладався.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо відсутності як юридичного факту договірних відносин між сторонами щодо спірної суми.

Інших доказів, які б в установленому порядку спростовували викладені позивачем обставини відповідачем не представлено та судом не встановлено.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно, при цьому термін "майно" у контексті частини 1 статті 1212 містить у собі не тільки майно в розумінністатті 190 ЦК, але і гроші (грошові кошти).

Отже, підставою для виникнення зобов'язання за вищенаведеною нормою права є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, встановлених законом або договором.

Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Строк, протягом якого неналежний отримувач повинен повернути кошти, що помилково зараховані на його рахунок, визначений п. 6 Указу Президента України "Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України" від 16.03.1995 р., відповідно до якого підприємства, незалежно від форм власності, мають повертати у п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти.

Судом встановлено, що грошові кошти перераховувалися без правової підстави в звязку з чим відповідач є неналежним отримувачем цих коштів.

Таким чином, беручи до уваги викладені вище обставини, грошові кошти в розмірі 39 139,00грн., які перераховані Приватним акціонерним товариством «СТМ» на рахунок ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 Євгінії Сергіївни у розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном та підлягають поверненню позивачу.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на наведене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «СТМ» () суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст.12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 197, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «СТМ», с.Демянів, Галицький район, Івано-Франківська область до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2, м.Білозерське, м.Добропілля, Донецька область про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 39 139,00грн., задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (85013, Донецька область, м.Добропілля, м.Білозерське, вул. Кірова, буд. 8; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «СТМ» (77131, Івано-Франківська область, с.Демянів, вул. Львівська, буд. 75; ) грошові кошти в сумі 39 139,00грн., судовий збір в сумі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2018р.

Суддя М.О. Лейба