номер провадження справи 27/125/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 Справа № 908/1766/17 м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укрнафта (04053 м. Київ, пров. Несторівський, 3-5)

до відповідача: Запорізької міської ради (69105 м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206)

про врегулювання розбіжностей та визнання укладеним договору оренди землі

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1., дов. № 10-892/д від 20.12.2017 р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 01/02-17/03675 від 28.12.2017 р.

присутній: ОСОБА_3, посвідчення № 1442 від 27.06.2017 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Укрнафта звернулося до господарського суду з позовом до Запорізької міської ради про врегулювання розбіжностей та визнання укладеним в редакції позивача договору оренди земельної ділянки, кадастровий № :06:016:0001, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.09.2017 р. у справі № 908/1766/17 позовну заяву та додані до неї документи повернути без розгляду позивачу Публічному акціонерному товариству Укрнафта, на підставі пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із прийнятою у справі ухвалою, позивач звернувся із апеляційною скаргою.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду України від 11.10.2017 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укрнафта, м. Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.09.2017 р. у справі № 908/1766/17 задоволено. Ухвалу господарського суду Запорізької області від 01.09.2017 р. у справі № 908/1766/17 скасовано. Справу № 908/1766/17 передано на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.10.2017 р., справу № 908/1766/17 передано для розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 30.10.2017 р. порушено провадження у справі № 908/1766/17 присвоєно справі номер провадження 27/125/17 та призначено судове засідання на 22.11.2017 р.

У судових засіданнях 22.11.2017 р. та 20.12.2017 р. оголошувалася перерва, з метою надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті.

Розгляд справи у судовому засіданні 20.12.2018 р. здійснювався в порядку Господарського процесуального кодексу України, у редакції Закону України від 03.10.2017 р. 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, про що сторони були повідомлені в судовому засіданні 20.12.2017 р.

У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України.

У судовому засіданні 17.01.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 17.01.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві. Обґрунтовуючи позов ст.ст. 2, 10, ч. 9 ст. 16, 64 ГПК України (в редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду), просить позов задовольнити та врегулювати розбіжності та визнати укладеним в редакції позивача договору оренди земельної ділянки, кадастровий № :06:016:0001, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а.

Представник відповідача проти позову заперечив, на підставах, викладених у відзиві, наданому до відділу автоматизованого документообігу суду, обробки та контролю виконання документів (канцелярія) 21.11.2017 р.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Господарським судом встановлено, що рішенням Запорізької міської ради № 29/219 від 30.11.2005 р. ПАТ «Укрнафта» було передано в оренду земельну ділянку (кадастровий номер :06:016:0001) загального площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а, для розташування автозаправної станції.

На виконання зазначеного рішення між Запорізькою міською радою та ПАТ «Укрнафта» було укладено договір оренди землі № 65 від 31.05.2006 р.

Відповідно до акту прийому-передачі орендодавець передав орендарю земельну ділянку кадастровий № :06:016:0001 загального площею 0,2500 га яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а.

Відповідно до п. 1.3 Статуту ПАТ Укрнафта, рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 р. змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства Укрнафта на Публічне акціонерне товариство Укрнафта.

Рішенням Запорізької міської ради № 93/128 від 25.08.2016 р. було поновлено договір оренди вказаної земельної ділянки на новий строк - на 19 років, до 25.08.2035р.

Пунктами 2 та 2.1 даного рішення було зобов'язано позивача після прийняття вказаного рішення у чотирьохмісячний термін укласти з Запорізькою міською ч радою договір оренди(новий), зокрема враховуючи, що станом на сьогоднішній день в межах м. Запоріжжя діють рішення Запорізької міської ради від 18.05.2011 р. № 35 «Про затвердження зразку договору оренди землі у м. Запоріжжя» та № 29 від 26.06.2013 р. «Про внесення змін до рішення міської ради від 18.05.2011 р. № 35 «Про затвердження зразку договору оренди землі у м. Запоріжжя», а також про затвердження нормативної грошової оцінки землі і ставок орендної плати визначених рішеннями Запорізької міської ради № 6 та № 7 від 30.06.2015 р. (вступили в силу з 01.01.2016р.).

Зазначені рішення не змінювались та не скасовувались, а тому є чинними в межах нашого міста станом на сьогоднішній день.

Отже, фактичне користування позивачем даною земельною ділянкою на сьогоднішній день здійснюється на підставі рішення Запорізької міської ради № 93/128 від 25.08.2016 р.

Листом від 03.07.2017 р. № 61 ПАТ «Укрнафта» направило на адресу Запорізької міської ради для підписання три примірника договору оренди земельної ділянки, що був викладений у редакції затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору оренди» від 03.03.2004 року № 220. Примірники договорів були підписані начальником відділення реалізації нафтопродуктів по Запорізькій області ОСОБА_4, відповідно до повноважень визначених довіреністю від 28.12.2016 р. та скріплені печаткою.

28.07.2017 р. № 1413/02-03 відповідач надіслав позивачу з примірниками протоколу розбіжностей складеного Запорізькою міською радою з підписом уповноваженої особи останньої та скріплені печатками.

У листі від 28.07.2017 р. № 1413/02-03 відповідач зазначив, що в ході перевірки проекту договору оренди землі управлінням з питань земельних відносин Запорізької міської ради було встановлено, що зазначений вище проект не відповідають формі зразку договору оренди землі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 18.05.2011 р. № 35 «Про затвердження зразку договору оренди землі у м. Запоріжжі» (із змінами та доповненнями, внесеними на підставі рішення Запорізької міської ради від 26.06.2013 р. № 29), внаслідок чого складений протокол розбіжностей до договору оренди землі.

Протокол узгодження розбіжностей до договору оренди землі позивач направив відповідачу листом від 23.08.2017 р. № 68, відповідач даний протокол не підписав.

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» частково не погоджується з протоколом розбіжностей та вважає, що під час його складення Запорізькою міською радою не дотримано Типову форму договору оренди землі, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220 та грубо порушено основні принципи договірного права. А відтак, укладання договору оренди землі на запропонованих Відповідачем умовах суперечитиме принципу свободи договору, вимог розумності та справедливості і грубо порушить права та охоронюваний законом інтерес позивача, що змусило його звернутися з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Зазначені рішення були прийняті Запорізькою міською радою в межах повноважень згідно норм чинного законодавства та як вже зазначалося вище не змінювалися а не скасовувалися.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно частин 1, 2 статті 13 Конституції України що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 8 ст. 93 ЗК України передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Запорізька міська рада є органом, уповноваженим державою захищати інтереси територіальної громади та здійснювати функції, зокрема, забезпечення контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення.

За статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 6 Закону України Про оренду землі орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 14 даного Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отже, укладення спірного договору є обовязковим.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

За приписами ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що згідно з статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у -». відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

В свою чергу, норма ч. 4 ст. 179 ГК України дозволяє конкретизувати умови типового договору без прив'язки до конкретної особи.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління субєктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих субєктів, коли ці субєкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладення договорів встановлений ст. 181 Господарського кодексу України та ст. 638 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання.

Статтею 187 ГК України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторони про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалося вище, відповідно до ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Саме тому, ґрунтуючись на вищезазначених нормах закону, Запорізька міська рада, як розпорядник земель в межах м. Запоріжжя власником яких є територіальна громада, з метою забезпечення раціонального та ефективного використання земельних ділянок, конкретизувала положення типову форму договору оренди землі, затверджену постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03.03.2004 р.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. № 220 затверджений Типовий договір оренди землі.

Рішенням Запорізької міської ради від 18.05.2011 р. № 35, з метою конкретизації типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Типового договору оренди землі від 03.03.2004 р. № 220, затверджений зразок договору оренди землі згідно з додатком. Згідно пункту 3 рішення, дане рішення набирає чинності з моменту його офіційного оприлюднення у встановленому законодавством порядку. З моменту набрання чинності даного рішення, укладення нових та поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності мають вчинятись згідно з затвердженим зразком договору оренди землі.

Рішенням Запорізької міської ради від 26.06.2013 р. № 29 внесено зміни до зразку договору оренди землі у м. Запоріжжя, який затверджено рішенням міської ради від 18.05.2011 р. № 35, та викладено його в новій редакції. Відповідно до п. 2 дане рішення набирає чинності з моменту його офіційного оприлюднення у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 25 даного Закону встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 57 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, які визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" рішення органів місцевого самоврядування, інші нормативно-правові акти публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Недержавні друковані засоби масової інформації мають право оприлюднювати офіційні документи органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до законодавства України і на засадах, передбачених укладеною угодою між цими органами та редакціями друкованих засобів масової інформації.

Відповідно до частин 1, 5, 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" (у редакції станом на 26.06.2013 р. день прийняття рішення № 29 міською радою) Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення Запорізької міської ради від 26 червня 2013 року № 29 "Про внесення змін до рішення міської ради від 18.05.2011 № 35 Про затвердження зразку договору оренди землі у м. Запоріжжя разом із додатком до нього Договір оренди землі у встановленому вищенаведеною нормою порядку 23 липня 2013 року було опубліковано відповідачем у газеті Запорізька Січ № 146 (5350).

Крім того, рішення міської ради від 18.05.2011 р. № 35, від 26.06.2013 р. № 29 розміщені на офіційному порталі Запорізької міської влади в мережі Інтернет.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що йому відомо про існування такого рішення, однак з деякими пунктами затвердженого зразку договору оренди землі він не згоден.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами підписаний із протоколом розбіжностей та скріплений печатками договір оренди земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :06:016:0001, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а.

У даному договорі сторони передбачили істотні умови договору оренди землі: обєкт оренди (кадастровий номер земельної ділянки: :06:016:0001, місце розташування: м. Запоріжжя, вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а та розмір земельної ділянки: 0,2500 га); строк дії договору оренди - до 25.08.2035 року; орендну плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату.

Представники сторін у судовому засіданні пояснили, що позивач користується земельною ділянкою площею 0,2500 га, кадастровий номер :06:016:0001, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а, сплачує орендну плату в розмірі, визначеному договором, який підписаний між сторонами з протоколом розбіжностей.

Фактично позивачем передано до суду спір щодо врегулювання розбіжностей до вказаного договору.

Отже, як підтверджено матеріалами справи та поясненнями позивача, останній не погоджується з пунктами 34.17, 34.20, абз. 2 пп. 38.2 п.38, 39.2, 47, викладеними відповідачем у протоколі розбіжностей до договору оренди землі по вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а та пропонує викласти їх у наступній редакції:

34.17. У випадку зміни нормативної грошової оцінки землі, розміру ставок (ставки) земельного податку, орендної плати, Орендар протягом місяця з моменту прийняття такого рішення Запорізькою міською радою та/або вступу в дію відповідного нормативно-правового акту, зобовязаний звернутись до Орендодавця із заявою про внесення змін до пункту 12 договору оренди землі щодо зміни розміру орендної плати за цим договором, а також здійснити всі необхідні дії для виготовлення, укладення додаткової угоди про зміну розміру орендної плати за договором оренди землі, та подати цю додаткову угоду до податкових органів. У випадку невиконання Орендарем вищевказаного обовязку та/або відсутності укладеної додаткової угоди щодо зміни розміру орендної плати за договором оренди землі протягом 3 місяців з дати подачі заяви, вказаної у даному пункті, це є підставою для одностороннього розірвання договору оренди землі Орендодавцем, та/або стягнення з Орендаря збитків, що складаються з неоплаченої суми орендної плати за весь строк її недоплати, та/або звернення Запорізької міської ради до суду з вимогою викласти договір оренди в частині розміру орендної плати у новій редакції.

34.20. Зареєструвати право оренди у порядку, встановленому законодавством протягом 4 місяців з дати прийняття рішення міської ради про надання земельної ділянки в оренду.

Абзац 2 підпункту 38.2 пункту 38 Фактичне продовження користування майном після закінчення строку дії даного договору не є підставою для поновлення договору.

Пункт 39.2, який слід читати в контексті пункту 39 39. Розірвання договору оренди землі допускається в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є:

39.2. Невиконання обовязку передбаченого п. 34.17 Договору.

47. У випадку невиконання Орендарем обовязку, визначеного п. 34.20 Договору, та реєстрації права оренди з перевищенням, вказаного в п. 34.20 Договору строку, або ухилення від такої реєстрації, це є підставою для нарахування та сплати Орендарем збитків, що заподіяні міській раді, які складаються з неоплаченої суми орендної плати, починаючи з наступного дня після завершення вказаного строку, за весь строк її недоплати.

Отже, умови пп. 34.17, 34.20, абзац 2 пп. 38.2, п. 38, 39.2, 47 договору залишилися сторонами неврегульованими.

Звертаючись до суду у своїй позовній заяві зазначає пункти договору з якими він не погоджується, вказуючи на те, що певні умови протоколу розбіжностей в редакції Запорізької міської ради, грубо порушують основоположні принципи договірного права, а також суперечать Типовій формі договору оренди землі затвердженої постановою Кабінетів України за № 220 від 03.03.2004р., яка є обов'язковою для сторін, а саме:

Позивач зазначає, що у п. 34.17 (згідно з редакцією Запорізької міської ради) вказано, що у разі зміни нормативної грошової оцінки, розміру ставок (ставки) земельного податку, Орендар протягом місяця з моменту прийняття такого рішення Запорізькою міською радою та/або вступу в дію відповідного , нормативно-правового акту, зобов 'язаний звернутися до орендодавця із заявою про внесення змін до п. 12 договору оренди землі щодо зміни розміру орендної плати за цим договором, а також здійснити всі необхідні для виготовлення, укладання додаткової угоди про зміну розміру орендної плати за договором оренди землі, та подати цю додаткову угоду до податкових органів. У випадку невиконання Орендарем вищевказаного обов'язку та/або відсутності укладеної додаткової угоди щодо зміни розміру орендної плати за договором оренди землі протягом 3 місяців з дати подачі заяви, вказаної у даному пункті, це є підставою для одностороннього розірвання договору оренди Орендодавцем, та/або стягнення з Орендаря збитків, що складаються з неоплаченої суми орендної плати за весь строк її недоплати, та/або звернення Запорізької міської ради до суду з вимогою викласти договір оренди в частині зміни розміру орендної плати у новій редакції.

При цьому, позивач не погоджується із пунктами 39 та 39.2 договору (в редакції Запорізької міської ради), а саме розірвання договору оренди землі допускається в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: невиконання обов'язку передбаченого п. 34.17 договору.

Водночас позивач посилається на вимоги ст. 30 Закону України «Про оренду землі» та ст. 188 ГК України.

Крім того, позивач зазначає, що у його власності перебуває понад 547 АЗС, розташованих у 24 областях України та близько 500 перебувають на земельних ділянках, що належать органам місцевого самоврядування і позивач фізично не в змозі слідкувати за рішенням кожної ради щодо перегляду нормативної грошової оцінки землі чи ставки орендної плати.

При цьому, позивач зазначає, що відповідно до положень законодавчих актів, як рішення про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки так і рішення про встановлення ставки орендної плати є регуляторним актом, що має прийматися відповідно до алгоритму обов'язкових дій, визначених ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». При цьому, позивач вказує на свій практичний досвід, який вказує на те, що органи місцевого самоврядування часто нехтують вимогами вказаного Закону, а тому порядок прийняття та набрання чинності кожного регуляторного акту, який зачіпає інтереси позивача ретельно перевіряються останнім, зокрема шляхом направлення відповідних запитів про доступ до публічної інформації, відповідь на які потребує часу.

Слід зазначити, що відповідно до п. 8.3 ст. 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, - рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

На підставі ст. 10 ПК України до місцевих податків належить у т.ч. податок на майно.

Згідно ст. 265 ПК України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

30.06.2015р. Запорізькою міською радою було прийнято рішення № 6

«Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)», яким було затверджено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності в межах міста Запоріжжя. Зазначене рішення було оприлюднене 14.07.2015 року в газеті «Запорізька Січ» і набрало чинності з дня його офіційного оприлюднення, а ввелося в дію з 01.01.2016р., а також рішення Запорізької міської* ради №7 від 30.06.2015р., яким було затверджено нормативну грошову оцінку земель м. Запоріжжя.

При цьому, вказані рішення пройшли регуляторну процедуру та певний порядок згідно чинного законодавства і є діючими на сьогоднішній день.

Отже, орендна плата за землю є місцевим податком, який безпосередньо надходить до місцевого бюджету.

Крім того, відповідно до положень п.12.5 ст. 12 ПК України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Відповідно до п. 12.3.4 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В матеріалах справи відсутні будь-які допустимі та належні докази скасування рішень Запорізької міської ради від 18.05.2011 р. № 35, від 26.06.2013 р. № 29, а отже вони є чинними.

Усі вказані пункти, з якими незгоден позивач, та щодо яких між сторонами виникли розбіжності при їх укладенні, відповідають пунктам зразку договору оренди землі, затвердженому рішенням Запорізької міської ради від 26.06.2013 р. № 29.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

За приписами ст. 144 Конституції України, ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рішення Запорізької міської ради від 18.05.2011 р. № 35, від 26.06.2013 р. № 29 підлягають обовязковому виконанню землекористувачем, тобто позивачем.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними і на час розгляду даної справи відсутні підстави для задоволення позову Публічного акціонерного товариства Укрнафта, м. Київ.

За таких обставин, господарський суд Запорізької області відмовляє у задоволенні позовних вимог.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1 600 грн. 00 коп. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Укрнафта, м. Київ до Запорізької міської ради, м. Запоріжжя про врегулювання розбіжностей та визнання укладеним в редакції позивача договору оренди землі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:016:0001, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Світла, 1/Інженера Преображенського, 1/1а, відмовити повністю.

Рішення оформлено та підписано 26.01.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Дроздова