ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2066/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Аленіна О.Ю., Разюк Г.П.

секретар судового засідання Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 16.05.2017 року № 984;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 16.11.2017 року;

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м.Ізмаїл Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року, м.Одеса, суддя Рога Н.В., повний текст складено 24.10.2017 року

у справі № 916/2066/17

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв

до Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області

про стягнення 74 095 грн. 20 коп.

У серпні 2017 року Державне підприємство Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м.Ізмаїл Одеської області, в якій просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв 74 095 грн. 20 коп. за невиконання зобовязань за договором, а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного між сторонами договору від 01.12.2016 року № 288-В-ФДЛ-16, а саме не поставив товар у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі №916/2066/17 (суддя Рога Н.В.) позовну заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв пеню у сумі 53 431 грн. 20 коп. і штраф у сумі 20 664 грн. 00 коп., а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Приватне акціонерне товариство Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2066/17 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити Державному підприємству Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв в задоволенні позовної заяви до Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, Приватне акціонерне товариство Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області зазначає, що в укладеному між сторонами договорі встановлено конкретний строк його дії, а саме: до 31.12.2016 року, а умова договору про його дію в будь-якому випадку до повного виконання зобовязань сторонами, на думку скаржника, не є встановленим сторонами іншим строком, оскільки це суперечить статтям 251, 252 Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що заявку на поставку товару було виставлено за 11 днів до 31.12.2016 року, а не за 20, як передбачено умовами договору, відповідач не вбачає в своїх діях порушень умов договору, які б потягли за собою покладання на нього господарсько-правової відповідальності.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області посилається на те, що нарахування штрафу та пені після закінчення дії договору є неправомірним, оскільки умови договору щодо їх застосування вже не діяли в період нарахування, який визначив позивач.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.11.2017 року у справі №916/2066/17 колегією суддів у складі: головуючого судді Туренко В.Б., суддів Будішевської Л.О., Таран С.В. прийнято до провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м.Ізмаїл Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2066/17.

07.12.2017 року через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який долучено до матеріалів справи, в якому позивач просить суд залишити рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2066/17 без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області без задоволення.

Державне підприємство Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв у відзиві зазначає, що твердження скаржника щодо відсутності порушень умов договору є помилковими, оскільки умовами договору не передбачено обовязку позивача здійснити замовлення на поставку товару менше ніж за 20 днів до закінчення дії договору з наявністю права відповідача дострокової поставки товару з дня отримання письмового замовлення.

Через канцелярію суду від позивача надійшли доповнення до відзиву, які долучені до матеріалів справи, в яких зазначено, що Державне підприємство Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв отримала від Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області лист від 08.12.2017 року №834 з пропозицією розірвати договір від 01.12.2016 року № 288-В-ФДЛ-16, що свідчить про підтвердження апелянтом факту того, що договір на даний час є діючим.

У звязку з перебуванням колегії суддів у складі: головуючого судді Туренко В.Б., суддів Будішевської Л.О., Таран С.В. у відпустці, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 27.12.2017 року № 1440, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Аленіна О.Ю., Разюк Г.П.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.12.2017 року у справі № 916/2066/17 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2066/17, розяснено учасникам справи про їх право не пізніше 10-х днів з дня вручення ухвали подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, із доказами направлення копій таких заяв іншим учасникам справи, а також розяснено іншим учасникам справи подати суду свої заперечення щодо заявлених клопотань не пізніше 2-х днів до дати судового засідання.

28.12.2017 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи, яке задоволено колегією суддів Одеського апеляційного господарського суду, про що зазначено в ухвалі Одеського апеляційного господарського суду від 28.12.2017 року у справі № 916/2066/17.

Копії ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 28.12.2017 року у справі № 916/2066/17 було вручено позивачу і відповідачу 28.12.2017 року, що підтверджується відмітками представників учасників справи на оригіналі ухвали.

У вищевказаному клопотанні про розгляд справи з повідомленням скаржник додатково посилається на неможливість застосування подвійної відповідальності у відповідності до статті 61 Конституції України. Проте таке посилання не було оформлено як зміни та доповнення до апеляційної скарги, направлені завчасно іншому учаснику справи, тому не може бути прийнято в якості окремого доводу апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

У строк, визначений в ухвалі Одеського апеляційного господарського суду від 28.12.2017 року у справі № 916/2066/17 інших клопотань, заяв та додаткових пояснень учасниками справи до суду не подано.

В судовому засіданні представники учасників справи підтримали свої доводи та заперечення з мотивів, що викладені письмово.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне переглянути справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо доказів, що знаходяться в справі № 916/2066/17 та наданих представниками сторін пояснень.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги відповідача, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2066/17 відповідає нормам матеріального та процесуального права України, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини:

Між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-лоцман" Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Покупець) та Приватним акціонерним товариством "Дунайсудноремонт" (Постачальник) було укладено договір від 01.12.2016 року №288-В-ФДЛ-16, за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцю товари, зазначені у пункті 1.2 цього договору, а Покупець прийняти та оплатити такі товари. Найменування (номенклатура, асортимент), кількість, ціна та вартість товару визначені у Специфікації (Додаток №1), що є невід'ємною частиною цього договору. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Покупця.

Пунктами 3.1, 3.2 договору визначено, що ціна цього договору визначена у Специфікації (Додатку№1), що є невід'ємною частиною цього договору та становить 924800 грн. 00 коп. без ПДВ, крім того сума ПДВ 184 960 грн. 00 коп., всього ціна Договору 1109760 грн. 00 коп. з ПДВ. Ціна цього Договору може бути змінена за взаємною згодою сторін.

Згідно з пунктами 5.1., 5.2 договору поставка товару здійснюється на підставі замовлення Покупця на умовах DDP відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) "ІНКОТЕРМС-2000" із покладенням на Постачальника додаткового обовязку розвантаження товару та обовязку нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту підписання сторонами видаткової накладної. ОСОБА_3 із товаром Постачальник надає Покупцю документи (оригінали чи належним чином завірені Постачальником копії), що підтверджують якість товару відповідно до вимог цього договору та законодавства України. Строк поставки товару: 20 календарних днів (з правом дострокової поставки) з дня отримання письмового замовлення Покупця на поставку товару.

За умовами пункту 6.3.1 договору Постачальник зобовязаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 7.2 договору за порушення строків поставки товару Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, поставка якого прострочена, за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Строк дії договору з моменту його підписання та до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (пункт 10.1 договору).

На виконання пунктів 5.1-5.3 договору позивач листом від 13.12.2016 року № 5664 здійснив письмове замовлення на поставку товару, яке відповідач отримав 20.12.2016 року, про що свідчить штамп на листі № 5664 із зазначенням вх. № 132 від 20.12.2016 року, що є належним доказом по справі.

Однак, станом на дату подання позову відповідач поставив тільки товар за пунктом 20 замовлення згідно Додатку №1 до договору, а саме: запасні частини до головного двигуна MAN 6S28LU-4 комплект (за видатковою накладною від 06.01.2017 року №1) на суму 814 560 грн. 00 коп. (з ПДВ).

У звязку з нездійсненням поставки товару у повному обсязі Державне підприємство Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв звернулось до суду з відповідним позовом про стягнення штрафних санкцій, нарахованих за умовами договору за неналежне виконання зобовязань відповідачем.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вищевикладені обставини справи вірно встановлені судом першої інстанції і визначає відповідно до них наявними між сторонами правовідносини з поставки товару, що регулюються наступними нормами права.

У відповідності до приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статі 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у сторін прав та обовязків. Тобто, з укладенням такого договору продавець бере на себе обовязок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобовязаний здійснити оплату придбаної речі та набуває права вимагати від продавця її передачі.

За умовами пунктів 5.2 5.3 договору строк поставки товару: 20 календарних днів (з правом дострокової поставки) з дня отримання письмового замовлення Покупця на поставку товару, місце поставки товару: 68600, Україна, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Судноремонтників, 1, ПрАТ «Дунайсудноремонт», борт самовідвізного землесоса «Тилигульський».

Позивач звернувся до відповідача з листом від 13.12.2016 року № 5664, в якому просив здійснити поставку товару у повному обсязі відповідно до переліку.

З відбитку штампу Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м.Ізмаїл Одеської області на вищевказаному листі, вбачається, що відповідач отримав його 20.12.2016 року.

З видаткової накладної від 06.01.2017 року № 1 вбачається, що відповідач передав позивачу запасні частини до головного двигуна MAN 6S28LU-4 комплект на суму 814 560 грн. 00 коп. (з ПДВ).

Доказів поставки інших товарів, зазначених у специфікації та листі-замовленні матеріали справи не містять.

Державне підприємство Адміністрація морських портів України, м. Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв зверталось до Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м.Ізмаїл Одеської області з листами від 23.01.2017 року № 275, від 27.03.2017 року № 1166, в яких просило відповідача забезпечити повне виконання умов договору та письмово повідомити строк поставки товару.

У звязку з невиконанням своїх зобовязань з поставки товару у повному обсязі Державне підприємство Адміністрація морських портів України, м.Київ в особі філії Дельта-лоцман Державного підприємства Адміністрація морських портів України, м. Миколаїв зверталось до Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області з претензією від 01.08.2017 року № 3015, в якій позивач вимагав у 10-денний строк забезпечити поставку товару у повному обсязі і сплатити суму штрафних санкцій за договором від 01.12.2016 року № 288-В-ФДЛ-16 у розмірі 74 095 грн. 20 коп.

Відповідачем претензія залишена без відповіді та виконання.

Порушенням зобов'язання, згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено умовами договору.

Згідно з частинами 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання.

Особливості застосування штрафу полягають у тому, що штраф обчислюється тільки у відсотках і тільки від суми порушеного зобов'язання. Він являє собою грошову суму, яка одноразово виплачується порушником зобов'язання. Основною умовою застосування штрафу є те, що штраф може встановлюватись за будь - яке порушення зобов'язання.

Одеський апеляційний господарський суд погоджується з доводами суду першої інстанції про порушення відповідачем умов укладеного договору поставки та безпідставності посилань відповідача на нібито закінчення строку дії договору, виходячи з наступного.

Сторони в добровільному порядку, без заперечень та зауважень передбачили в договорі у пункті 7.2 пеню за порушення строків поставки у розмірі 0,1 % вартості товару, поставка якого прострочена, за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Умовами договору було визначено 20-ти денний термін поставки товару з дати отримання замовлення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав замовлення 20.12.2016 року, тобто останнім днем поставки товару було 09.01.2017 року, тому судова колегія погоджується з доводами позивача і висновком Господарського суду Одеської області про те, що повне виконання умов договору мало бути 09.01.2017 року, а першим днем прострочення виконання зобовязання є 10.01.2017 року.

Скаржником не оспорено розрахунок нарахованих штрафних санкцій в частині визначення арифметичних сум, тому Одеський апеляційний господарський суд не перевіряє його правильність в цій частині. Щодо правомірності нарахування позивачем штрафних санкцій в частині строку дії договору, судова колегія відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі та приймає до уваги аргументи, викладені у відзиві на неї.

Так, не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що у нього відсутній обовязок поставити товар через закінчення строку дії договору 31.12.2016 року, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 10 договору від 01.12.2016 року № 288-В-ФДЛ-16 визначено, що цей договір набирає чинності з дня його укладання і діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Договір підписано сторонами у добровільному порядку без зауважень та застережень.

Строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд. Згідно зі статтею 252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Початок строку чи його закінчення можуть визначатися вказівкою на календарну дату або на подію, що має неминуче настати. Таким чином, у випадку настання календарної дати або відповідної події, визначених договором, дія останнього припиняється. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов'язань, визначених ним.

У даному випадку сторони визначили строк дії договору до 31.12.2016 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором. Таким чином, пункт 10.1 договору містить застереження щодо чинності договору до повного його виконання обома контрагентами.

Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України.

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено не в повному обсязі, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 905/2187/13.

В даному випадку строк дії договору не закінчився і відповідач помилково вважає, що договір від 01.12.2016 року №288-В-ФДЛ-16 припинив свою дію, у звязку з чим доводи про те, що положення пункту 7.2 договору не можуть застосовуватись, оскільки дія договору нібито припинилась, є необґрунтованими і спростовуються вищенаведеним.

Крім того, під час апеляційного розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області у справі № 916/2066/17 позивачем надано копію пропозиції відповідача від 08.12.2017 року № 834 про розірвання договору від 01.12.2016 року № 288-В-ФДЛ-16.

Тобто, Приватне акціонерне товариство Дунайсудноремонт, м. Ізмаїл Одеської області своїми конклюдентними діями (надсиланням пропозиції про розірвання договору) підтвердило чинність укладеного договору на теперішній час, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Місцевий господарський суд, дослідивши обставини справи, надавши правову кваліфікацію діям сторін, правильно дійшов висновку про те, що права позивача на отримання товару за договором у повному обсязі порушені і захистив порушене право шляхом стягнення з відповідача штрафних санкцій, нарахованих за неналежне виконання умов договору у розмірі 74 095 грн. 20 коп. за період з 10.01.2017 року по 09.07.2017 року.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2066/17 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Дунайсудноремонт, м.Ізмаїл Одеської області на рішення Одеської області від 19.10.2017 року у справі №916/2066/17 залишити без задоволення, рішення Одеської області від 19.10.2017 року у справі № 916/2066/17 залишити без змін.

Постанова суду може бути оскаржена до Верховного Суду у випадку, передбаченому законом, протягом 20 днів з дня його проголошення при наявності випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 23.01.2018 року, повний текст постанови складено 24 січня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_5