Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Справа № 906/1037/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

при секретарі: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кімак З.К. - представник за довіреністю №87/6 від 09.01.2017р,

від відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (м.Житомир)

до фізичної особи - підприємця Примачек Юлії Леонідівни (м.Житомир)

про стягнення 19938,42 грн.

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулося до господарського суду з позовом до фізичної особи - підприємця Примачек Юлії Леонідівни про стягнення 19938,42грн, з яких: 16176,87грн основного боргу, 1942,97грн пені, 374,33грн 3% річних, 1444,25грн інфляційних нарахувань та 1600,00грн судового збору.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.11.2017р позовну заяву КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.12.2017р та зобов'язано сторони надати документи необхідні для розгляду справи.

Ухвалою господарського суду від 12.12.2017р у зв'язку з неявкою представника відповідача, а також з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи та необхідністю витребування доказів відкладено розгляд справи на 11.01.2018р.

Ухвалою суду від 11.01.2018р розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою представників сторін на 01.02.2018р. В судовому засіданні 11.01.2018р постановлено ухвалу про здійснення розгляду справи за правилами Закону України від 03.10.2017р №2147-19 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", визначено форму судового процесу - загальне позовне провадження та стадію розгляду справи - розгляд справи по суті; розгляд справи по суті відкладено на 01.02.2018р.

В судовому засіданні 01.02.2018р представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, уповноваженого представника не направила.

Слід зазначити, що на адресу господарського суду 22.01.2018р та 24.01.2018р повернулись копії ухвал господарського суду від 11.01.2018р про відкладення розгляду справи, які направлялись господарським судом рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адреси відповідача зазначені у позовній заяві та договорі (АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2), із відмітками відділення поштового зв'язку "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.51-60).

Cудом, відповідно до ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", здійснено електронний запит № від 01.02.2018р та одержано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, щодо заданих показників пошуку - код ЄДРПОУ відповідача - НОМЕР_1, з якого вбачається, що місцезнаходження фізичної особи-підприємця Примачек Юлії Леонідівни є: АДРЕСА_1 (а.с.61-64).

Враховуючи наведене суд приймає до уваги наступні положення законодавства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Виходячи з вимог частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви, телеграми, в тому числі і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2010р між Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (позивач/виконавець) та фізичною особою-підприємцем Примачек Юлією Леонідівною (відповідач/споживач) було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №46 (а.с.8-11), за умовами якого позивач як виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п.1.1 договору).

Відповідно до пп.2.2 договору, розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення цього договору становить 868,94грн., у тому числі за: централізоване опалення 12,36 гривень за 1м.кв. та додатково згідно з пунктом 3.5 договору при відсутності приладів обліку теплової енергії.

В пункті 2.4 договору наведена характеристика об'єктів споживача теплової енергії по вул.Огієнка, 1/34.

Згідно п.3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

1) споживачі - госпрозрахункові підприємства, організації та бюджетні установи проводять попередню оплату до 20 числа поточного місяця у розмірі 50% від очікуваних нарахувань. Решту суми нарахувань споживач оплачує до 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

2) споживачі - бюджетні установи можуть проводити попередню оплату до 25 числа поточного місяця у розмірі 100% від очікуваного споживання наступного місяця.

Відповідно до п.3.2 договору, послуги оплачуються безготівково на розрахунковий рахунок виконавця.

Згідно п.3.6 договору, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач повинен отримати рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці. Неотримання споживачем рахунку не звільняє останнього від обов'язку оплати по цьому договору.

В пп.4.2.2 договору передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати за надані послуги у встановлений договором строк.

Відповідно до п.9.1 договору, цей договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання. Строк позовної давності за даним договором становить п'ять років.

Як встановлено судом з поданих до справи доказів, на виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач надав відповідачу послуги з теплопостачання в період з жовтня 2016 року по березень 2017 року, виписав та виставив відповідачу рахунки на проведення оплати на загальну суму 16176,87грн (а.с.18-23), однак відповідач не виконувала зобов'язання щодо проведення розрахунків за надані послуги з теплопостачання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На час розгляду справи, відповідач не надала суду доказів погашення заборгованості перед позивачем за надані послуги теплопостачання на суму 16176,87грн.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 16176,87грн заборгованості є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 1942,97грн пені, 374,33грн 3% річних та 1444,25грн інфляційних нарахувань.

Розглядаючи питання про обґрунтованість та правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних, господарський суд враховує наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із ч.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.3.7 договору, за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно пп.4.2.7 договору, споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню в установленому законом та цим договором розмірі.

За несвоєчасне виконання взятих зобов'язань, відповідачу нарахована пеня в сумі 1942,97грн (розрахунок а.с. 13-15).

Перевіривши проведені позивачем нарахування пені, судом встановлено, що позивач частково невірно провів нарахування пені в сумі 323,36грн на заборгованість в розмірі 2401,85грн. за листопад 2016р у період з 11.12.2016р по 08.06.2017р (180 днів).

Судом встановлено, що правильним буде нарахування пені за період з 11.12.2016р по 08.06.2017р (2401,85грн (сума боргу) х розмір подвійної облікової ставки (0,077% - за період з 11.12.2016р по 13.04.2017р, 0,071% - за період з 14.04.2017р по 25.05.2017р, 0,068% - за період з 26.05.2017р по 08.06.2017р) х 180 (кількість днів прострочення) в сумі 323,12грн.

Таким чином, сума пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язання у період з 11.12.2016р по 08.06.2017р (180 днів) на суму заборгованості в розмірі 2401,85грн складатиме 323,12грн (323,36грн - 323,12грн = 0,24грн). Нарахування пені за несвоєчасне проведення відповідачем розрахунків за надані послуги з теплопостачання за іншими періодами, а саме: з грудня 2016 року по березень 2017 року позивачем проведено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору і сума пені складає 1619,61грн.

Отже, правомірним та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення пені в сумі 1942,73грн пені (323,12грн+1619,61грн).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч.2 вказаної статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.625 ЦК України, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 1444,25грн інфляційних втрат та 374,33грн 3% річних.

Перевіривши заявлені у відповідності до наведених приписів закону до стягнення з відповідача суми інфляційних та 3% річних (а.с.16-17), суд встановив їх правомірність, та, відповідно, обґрунтованість заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1444,25грн інфляційних втрат та 374,33грн 3% річних.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача - 16176,87грн основного боргу, 1942,73грн пені, 374,33грн 3% річних та 1444,25грн інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення 0,24грн пені суд відмовляє.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.123,129,233,236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Примачек Юлії Леонідівни АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, вул.Київська, буд.48; ідентифікаційний код 35343771):

- 16176,87грн основного боргу,

- 1942,73грн пені,

- 374,33грн 3% річних,

- 1444,25грн інфляційних втрат,

- 1599,98грн витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.02.18

Суддя Кравець С.Г.

Друк. :

1 - в справу,

2 - позивачу (рек.),

3, 4 - відповідачу за двома адресами: АДРЕСА_4 (рек. з пов.),

(АДРЕСА_2) (рек. з пов.).