РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.01.2018Справа № 910/23253/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросервіс Південний Буг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС"
про стягнення 423 359, 93 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Гонтаренко К.С. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросервіс Південний Буг" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (надалі - відповідач) про стягнення 341 974, 08 грн. основного боргу, 29 869, 56 грн. пені, 42 746, 76 грн. інфляційних втрат, 8 769, 53 грн. та 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виконав свої зобов'язання за договором № 1/04-2015 від 27.04.2015 не у повному обсязі, роботи прийняв, однак оплату їх вартості здійснив частково.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 відкрито провадження у справі № 910/23253/17, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та призначено справу №910/23253/17 до розгляду на 26.01.2018.

26.01.2018 представником відповідача через канцелярію суду надано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю явки представника відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Водночас, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - юридичної особи щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні в малозначній справі представника згідно з ч. 2-3 ст. 56 та ч. 2. ст. 58 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так, ухвала суду від 27.12.2017 була надіслана за адресою відповідача, що зазначена у позовній заяві та була отримана відповідачем 04.01.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 720, що міститься в матеріалах справи, а отже - про дату, час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином та завчасно.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги те, що відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити, за необхідності, участь у судовому засіданні іншого представника, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом відхиляється.

Частиною 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник відповідача в судове засідання 26.01.2018 не з'явився, відзив на позов не подав.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, що кореспондується за змістом з ч. 2 ст. 178 зазначеного кодексу визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, оскільки відповідачем у встановлений судом строк не подано відзив на позовну заяву, суд переходить до розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбулось 26.01.2018 наполягав на задоволенні позову, надав суду усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 26.01.2018 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євросервіс Південний Буг" (надалі за Договором - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (надалі за Договором - Замовник) було укладено договір № 1/04-2015 (надалі - Договір), згідно умов якого (п. 1.1. Договору), Виконавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується виконувати роботи, в тому числі при необхідності постачання запасних частин та матеріалів на ДТЗ, на замовлення Замовника, а Замовник, в свою чергу, зобов'язується своєчасно приймати та оплачувати виконані роботи, використані запасні частини та матеріали на умовах, які визначені даним Договором та деталізовані у наряді-замовленні.

Відповідно до п. 3.10. Договору, за результатами виконання робіт останніми складається Акт приймання-передачі робіт, що підписується Сторонами, або уповноваженими представниками сторін. Після підписання даного Акту Виконавець є таким, що виконав свої зобов'язання в повному обсязі та належним чином.

Пунктом 4.2. Договору Сторони погодили, що оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця не пізніше 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту підписання АКТА приймання-передачі робіт та отримання рахунку.

Виходячи із змісту укладеного між сторонами Договору, він за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1. ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За вимогами 180 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 901, 903, 905 ЦК України та ст. ст. 180, 181, ГК України, він вважається укладеним згідно частини 8 статті 181 ГК України, оскільки подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Так, як випливає з пояснень позивача, останній свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме - виконав роботи на загальну суму 515 219, 29 грн., на підтвердження чого надав суду копії актів виконаних робіт на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту колісного транспортного засобу № КG-1700048 від 03.02.2017 на суму 15 261, 83 грн., № КG-1700075 від 10.02.2017 на суму 1 439, 08 грн., № КG-1700064 від 14.02.2017 на суму 32 367, 60 грн., № КG-1700093 від 17.02.2017 на суму 2 064, 91 грн., № КG-1700111 від 18.02.2017 на суму 6 327, 86 грн., № КG-1700146 від 02.03.2017, на суму 13 072, 98 грн., № КG-1700010 від 04.04.2017 на суму 32 697,53 грн., № КG-1700017 від 04.04.2017 на суму 13 471, 18 грн., № КG-1700244 від 04.04.2017 на суму 20 944, 39 грн., № КG-1700251 від 18.04.2017 на суму 11 800, 86 грн., КG-1700285 від 18.04.2017 на суму 2 486, 02 грн., № КG-1700287 від 19.04.2017 на суму 1 869, 06 грн., № КG-1700288 від 19.04.2017 на суму 354, 83 грн., № КG-1700312 від 16.05.2017 на суму 10 155,89 грн., № КG-1700313 від 16.05.2017 на суму 56 961, 29 грн., № KG-1700360 віл 20.05.2017 на суму 4 071, 66 грн., KG-700353 від 07.06.2017 на суму 167 486, 35грн., № KG-1700361 від 12.06.2017 на суму 47 414,14 грн., № KG-1700374 від 01.06.2017 на суму 829, 22 грн., № KG-1700394 від 03.06.2017 на суму 3 690, 84 грн., № KG-1700381 від 07.06.2017 на суму 20 286,74 грн., № KG-1700605 від 31.08.2017 на суму 35 492, 77 грн., № KG-1700779 від 30.09.2017 на суму 7 457, 60 грн., № KG-1700789 віл 25.10.2017 на суму 6 214,66 грн.

Водночас, позивач вказує на те, що відповідач свої зобов'язання виконав частково, роботи прийняв, однак оплату їх вартості здійснив частково сплативши 122 613, 97 грн., на підтвердження чого позивач надав суду копії платіжних доручень №ЛМ-0003316 від 11.05.2017 на суму 1 439, 08 грн., № ЛМ-0003512 віл 16.05.2017 на суму 5 367, 60 грн., № ЛМ-0003947 від 01.06.2017 на суму 15 000, 00 грн., № ЛМ-0004974 від 12.07.2017 на суму 5 000,00грн., № ЛМ-0005084 від 17.07.2017 на суму 7 000, 00 грн., № ЛМ-0003315 від 11.05.2017 на суму 2 064, 91грн., № ЛМ-0003314 від 11.05.2017 на суму 6 327, 86 грн., № ЛМ-0002718 від 19.04.2017 на суму 32 697, 53 грн., № ЛМ-0002719 від 19.04.2017 на суму 20 944, 39 грн., № ЛМ-0002958 від 25.04.2017 на суму 11 800, 86 грн., № ЛМ-0002955 від 25.04.2017 на суму 2 486, 02 грн., № ЛМ-0002957 від 25.04.2017 на суму 1 869,06 грн., № JIM-0002956 від 25.04.2017 на суму 354,83 грн., № ЛМ-0006484 від 13.09.2017 на суму 5 000, 00грн., № ЛМ-0005694 від 03.08.2017 на суму 5 261,83 грн.

Також позивач вказує на те що ним, відповідно до листів відповідача від 07.11.2017 та 28.11.2017 ним було зараховано відповідачеві заборгованість в розмірі 10 471, 18 грн. та 8 000, 00 грн. відповідно.

Окрім того, заборгованість відповідача частково підтверджується наявною в матеріалах справи копією гарантійного листа № 13 від 07.04.2017, в якому відповідач повідомляє позивача про намір сплатити заборгованість у розмірі 124 574, 38 грн.

Таким чином, позивач виконав належним чином покладені на себе зобов'язання із надання послуг згідно умов договору № 1/04-2015 від 27.04.2015, а останній не виконав належним чином покладені на себе зобов'язання з їх оплати в повному обсязі, в результаті чого за відповідачем утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 341 974, 08 грн. основного боргу у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати послуг за договором № 1/04-2015 від 27.04.2015 є обґрунтованими та позов у цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати послуг за договором № 1/04-2015 від 27.04.2015, позивач просить стягнути з відповідача 42 746,76 грн. інфляційних та 8 769, 53 грн. 3% річних за період з 26.01.2017 по 28.11.2017.

Перевіривши, за допомогою системи "ЛІГА", поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд приходить до висновку, що він є обґрунтованим частково, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати послуг за договором № 1/04-2015 від 27.04.2015 підлягають задоволенню частково, за розрахунком суду, а саме: інфляційних втрат - у розмірі 38 707, 38 грн. та 3% річних - у розмірі 8 628, 99 грн.

Відповідно до положень ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.3. Договору Сторони встановили, що в разі, якщо виконані роботи не оплачені Замовником протягом строку, обумовленого п. 4.2. даного Договору, Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату нарахування штрафу.

На підставі вищезазначеного пункту Договору позивачем нараховано 29 869,56 грн. пені за період з 01.06.2017 по 28.11.2017.

Перевіривши, за допомогою системи "ЛІГА", поданий позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку, що він відповідає вимогам Закону та умовам Договору, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 29 869,56 грн. пені, нарахованої у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати послуг за договором № 1/04-2015 від 27.04.2015 є обґрунтованими та позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросервіс Південний Буг" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (01032. м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 33; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросервіс Південний Буг" (26443, Кіровоградська область, Благовіщенський район, с. Луполове, вул. Колгоспна, 120А; ) основний борг у розмірі 341 974, 08 грн., пеню у розмірі 29 869, 56 грн., інфляційні втрати у розмірі 38 707, 38 грн., 3% річних у розмірі 8 628, 99 грн. та судовий збір у розмірі 6 304, 04 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано 31.01.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко