ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.01.2018 Справа № 920/475/17
Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.,

представника позивача (скаржника) ОСОБА_1 (дов. №18-49/10 від 29.12.17)

представника відповідача (боржника) ОСОБА_2 (дов. №2802/03.02.02-17 від 29.12.17)

державного виконавця не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сумах у приміщенні Господарського суду Сумської області

скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на дії та постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3

у справі № 920/475/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», м. Суми

до Сумської міської ради, м. Суми

про визнання укладеною додаткової угоди до договору та стягнення 78316,65 грн.,

встановив:

До господарського суду звернулось ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» зі скаргою на дії та постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 в якій просить суд визнати незаконними дії та постанову державного виконавця від 02.11.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу, зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження та вчинити дії з примусовго виконання судового рішення у справі № 920/475/17. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на незаконне, на його думку, фактичне припинення державним виконавцем виконавчих дій спрямованих на виконання судового рішення та повернення виконавчого документу стягувачу, що порушує, як національне законодавство України, так і суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав у повному обсязі.

Від головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 до суду надійшло заперечення щодо скарги в якій державний виконавець наголошує на відповідності своїх дій вимогами діючого законодавства та просить суд відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник відповідача (боржника) проти скарги заперечує.

Державний виконавець у судове засідання не зявився в умовах надходження до суду заяви про розгляд скарги без його участі.

Відповідно до положень ч.2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Тому, суд дійшов висновку продовжити розгляд скарги по суті.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 12.07.2017 у справі № 920/475/17 позов задоволено повністю, визнано укладеною між ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та Сумською міською радою з 10.10.2014 додаткову угоду № 1 від 10.10.2014 до договору про надання послуг з централізованого опалення № МБ37-6/81 від 25.10.2012 разом з додатками № 1 «Характеристика обєкту (обєктів) надання послуг, обсяги та нормативи споживання - договірні навантаження теплової енергії» та № 2 «Точки розподілу, в яких здійснюється передача Послуг від Виконавця Споживачеві» на умовах, поданих ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» проектів додатків; стягнуто з Сумської міської ради на користь ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» 78316,65 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, 3200 грн. витрат по сплаті судового збору.

На виконання вищезазначеного рішення 25.07.2017 Господарським судом Сумської області видано відповідний наказ.

Постановою від 16.08.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження по виконання наказу суду від 25.07.2017 №920/475/17 про стягнення з Сумської міської ради на користь ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» 78316,65 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, 3200 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с.139).

02.11.2017 державним виконавцем Діхтяренком В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення(а.с.140).

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції ч.1 ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника в 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Частина 1 статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

У відповідності до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов'язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Пункт 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає державному виконавцю право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Враховуючи викладене, в межах наданих Законом повноважень, головний державний виконавець Діхтяренко В.О. в рамках виконавчого провадження №54507819 мав вжити усіх належних заходів щодо вчинення виконавчих дій та повного виконання рішення суду, у тому числі:

- не рідше ніж один раз на два тижні проводити заходи щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці проводити заходи щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, у тому числі здійснювати перевірку наявності майна боржника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта та в Державному реєстрі обтяжень оухомого майна, направляти запити до територіальних управлінь Держгеокадастру щодо наявності у боржника земельних ділянок, направляти запити щодо наявності у боржника прав інтелектуальної власності та речових прав, прав на транспортні засоби, дебіторської заборгованості третіх осіб перед боржником;

- викликати посадових осіб боржника для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду та отримання відомостей про наявне у боржника майно;

- вживати заходів щодо притягнення посадових осіб боржника до відповідальності за невиконання рішення суду та вживати заходи щодо обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника.

Проте вказані дії державним виконавцем Діхтяренком В.О. в повному обсязі здійснені не були, перевірки майнового стану боржника не проводилися з встановленою Законом періодичністю, запити до усіх належних державних органів та офіційних реєстрів направлені не були, посадові особи боржника не викликалися, заходи відповідальності на обмеження, передбачені законодавством до посадових осіб боржника не застосовувалися.

Таким чином, державним виконавцем Діхтяренком В.О. не здійснено усі необхідні та можливі дії, направлені на встановлення наявності чи відсутності у боржника майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення.

Викладені обставини свідчать про те, що державним виконавцем Діхтяренком В.О. не були вжиті у встановлений строк всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, а винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу було передчасним та необґрунтованим.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, п.40.

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, п. 34, ЕСНR 2002-ІII, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, п. 27).

В рішенні від 20.06.2004 у справі «Півень проти України» Суд також зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Відтак, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.11.2017 ВП №54507819 є незаконною, такою, що порушує право стягувача на виконання рішення суду, що набрало законної сили та підлягає скасуванню.

За частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права ст. 339 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно ст. 345 ГПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення скарги у повному обсязі та зобовязання органу ДВС повідомити суд і заявника про виконання даної ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись статтями 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 02.11.2017 по виконавчому провадженню №54507819 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу від 02.11.2017 по виконавчому провадженню №54507819.

Зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження №54507819.

Зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 вчинити дії з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 25.07.2017 року по справі №920/475/17.

Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиці у Сумській області повідомити суд і заявника про виконання даної ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 23.01.2018.

Суддя В.Л.Котельницька