ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 Справа № 904/10064/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М.

за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Паламарчук Олени Леонідівни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 85 548,15 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії, 9 039,37 грн. інфляційних втрат, 2 220,97 грн. 3% річних, 6 696,02 грн. пені, 3 811,32 грн. 7% штрафу

Представники:

Від позивача: Бібленко І.В., довіреність №75/01 від 09.01.2018, юрисконсульт

Від відповідача: Баннов Є.Г., довіреність №5 від09.01.2018, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Паламарчук Олени Леонідівни заборгованості на загальну суму 107 315,83 грн., з яких:

- 85 548,15 грн. заборгованість за теплову енергію за період з січня 2016 року по березень 2017 року;

- 9 039,37 грн. інфляційні втрати за загальний період з березня 2016 року по серпень 2017 року;

- 2 220,97 грн. 3% річних за загальний період з 21.02.2016 по 30.08.2017;

- 6 696,02 грн. пеня за загальний період з 21.11.2016 по 30.08.2017;

- 3 811,32 грн. 7% штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 1134 купівлі-продажу теплової енергії від 27.12.2013 в частині своєчасної та повної оплати за теплову енергію поставлену за період з січня 2016 року по березень 2017 року за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- № 915 від 31.01.2016 за січень 2016 року на суму 14 077,43 грн.;

- № 1977 від 29.02.2016 за лютий 2016 року на суму 8 581,85 грн.;

- № 2982 від 31.03.2016 за березень 2016 року на суму 7 364,78 грн.;

- № 4328 від 28.04.2016 за квітень 2016 року на суму 1 076,63 грн.;

- № 5313 від 31.10.2016 за жовтень 2016 року на суму 724,68 грн.;

- № 5985 від 30.11.2016 за листопад 2016 року на суму 8 145,34 грн.;

- № 7576 від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 11 041,14 грн.;

- № 379 від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 15 446,71 грн.;

- № 1927 від 28.02.2017 за лютий 2017 року на суму 12 412,14 грн.;

- № 2979 від 31.03.2017 за березень 2017 року на суму 6 677,45 грн.

Відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що договір купівлі-продажу теплової енергії № 1134 від 27.12.2013 припинив свою дію з 01.01.2016, підставою припинення договору було звернення відповідача про відмову продовжити строк дії договору та припинення подачі теплової енергії, яке викладене в листі від 07.12.2015. Не зважаючи на звернення відповідача щодо припинення дії договору № 1134 та припинення постачання теплової енергії з 01.01.2016, відповідач вважає, що позивач в порушення умов договору не вчинив дій щодо припинення постачання теплової енергії та відключення відповідача від тепломережі. Відповідач стверджує, що позивач безпідставно, тобто за відсутністю договору, нарахував відповідачу плату за теплову енергію протягом 2016 - 2017 років.

Крім того, відповідач зазначає позивач в порушення умов договору: не визначив та не погоджував з відповідачем межу балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін, яка за умовами договору мала бути встановлена на підставі Акту зі схемами теплових мереж; не здійснював та не надавав відповідачу для погодження розрахунки обсягів споживання теплової енергії, які за відсутності приладу комерційного обліку, відповідно до правил та договору, мали визначатися розрахунковим способом; не складав та не надавав відповідачу Акти передачі-прийняття теплової енергії. За відсутності Акту зі схемами теплових мереж, яким би визначалася межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності), Актів передачі-прийняття теплової енергії, яким б фіксувалось фактичне споживання теплової енергії, здійснити розрахунок обсягів спожитої теплової енергії у відповідності до п.23 Правил та п.5.2 договору, є неможливим.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що враховуючи те, що позивачем не складалися та не направлялися відповідачу акти передачі-прийняття теплової енергії, розмір тарифів в документах, які надані до позову, не підтверджені належними доказами, рахунки надсилалися з порушенням строків, передбачених п.4.2.5 договору № 1134, період прострочки платежів та розрахунок інфляційних втрат, 3% річних та 7% штрафу визначені позивачем неправильно.

23.01.2018 позивач звернувся до суду із клопотанням про призначення іншої дати судового засідання та визначення учасникам судового процесу інші строки для надання відповіді на відзив та заперечень оскільки станом на 19.01.2018 відзив з додатками на позовну заяву від відповідача на адресу позивача не надійшов, тому у позивача не було можливості підготувати відповідь на відзив.

Судом клопотання відповідача не задоволено оскільки відповідно до частини дев'ятої статті 81 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду. Також враховуючи, що матеріали справи містять докази направлення на адресу позивача відзиву з додатками, 10.01.2018 під час судового засідання представником позивача отримано відзив та відсутністю доказів, які б підтверджували поважні причини, які перешкоджали підготовці відповіді на відзив та документів, які б підтверджували заперечення.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд згідно зі статтею 81 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі було порушено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2017 з призначенням її до розгляду на 10.01.2018. У судовому засіданні 10.01.2018 було оголошено перерву до 23.01.2018.

Згідно з пунктом 1. Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (Відомості Верховної ради, 2017, № 48, ст. 436) цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016, № 31, ст. 545), опублікованим у газеті "Голос України". Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" з 15.12.2017 починає роботу Верховний Суд.

У пункті 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України справа №904/10064/17 розглядається в порядку спрощеного провадження.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 23.01.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 між державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", (далі - теплопостачальна організація, позивач) та фізичною особою-підприємцем Паламарчук Оленою Леонідівною (далі - споживач, відповідач) укладено договір №1134 купівлі-продажу теплової енергії (далі - договір) відповідно до п. 1.1 якого теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов'язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених в Додатку № 1 до договору, що є його невід'ємною частиною, на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду;

- гаряче водопостачання - протягом року (за наявності виділеного об'єму природного газу) (п.2.1. договору).

Облік споживання споживачем теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку, у разі їх відсутності - розрахунковим способом (п.5.1. договору).

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації-продавця та споживача-покупця або за домовленістю сторін в іншому місці (п.5.2 договору).

Межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді Акта зі схемами теплових мереж, підписаного сторонами у двосторонньому порядку, який є невід'ємною частиною договору та не може бути змінено в односторонньому порядку (п.5.3 договору).

Відповідно до п.5.8. договору у разі відсутності, пошкодженні та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата за спожиту теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем відповідно до визначених у договорі навантажень по опалюванню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин роботи тепловикористального обладнання споживача-покупця в розрахунковому періоді.

Згідно Дислокації об'єктів до договору №1134 від 27.12.2013 постачальник проводить відпуск теплової енергії для потреб опалення по об'єктам споживача - 2 магазини, які розташовані за адресами: Мелешкіна, 10/43, Тухачевського, 81/2.

Порядок проведення розрахунків за теплову енергію визначено розділом 6 договору.

Відповідно до п.6.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається споживачем-покупцем проводяться в грошовій формі за розрахунковий період, відповідно до встановлених тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів, встановлених згідно чинного законодавства України, шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупне протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли при цьому від споживача-покупця, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості споживача-покупця за цим договором. Остаточний розрахунок за фактичну спожиту споживачем-по купцем теплову енергію здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем споживання теплової енергії. (п.п.6.2.- 6.3. договору).

Відповідно до п.6.5 договору у випадку, якщо у споживача-покупця, не має приладів комерційного обліку обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірним тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача-покупця у розрахунковому періоді. Розрахунки при цьому здійснюються згідно договору.

Згідно з п. 7.3 договору, за порушення строків оплати споживачем-покупцем за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної суми. Період за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності, щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

Відповідно до п.10.1. договору цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання до 31.12.2014, з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України. Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення Господарським судом; ліквідації однієї із сторін.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення дії договору не буде письмово заявлено однієї із сторін (п.10.3. договору).

Позивачем були виставлені відповідачу Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 85 548,15 грн.:

- № 915 від 31.01.2016 за січень 2016 року на суму 14 077,43 грн.;

- № 1977 від 29.02.2016 за лютий 2016 року на суму 8 581,85 грн.;

- № 2982 від 31.03.2016 за березень 2016 року на суму 7 364,78 грн.;

- № 4328 від 28.04.2016 за квітень 2016 року на суму 1 076,63 грн.;

- № 5313 від 31.10.2016 за жовтень 2016 року на суму 724,68 грн.;

- № 5985 від 30.11.2016 за листопад 2016 року на суму 8 145,34 грн.;

- № 7576 від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 11 041,14 грн.;

- № 379 від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 15 446,71 грн.;

- № 1927 від 28.02.2017 за лютий 2017 року на суму 12 412,14 грн.;

- № 2979 від 31.03.2017 за березень 2017 року на суму 6 677,45 грн.

Відповідач не оплатив вказані акти у сумі 85 548,02 грн., в наслідок чого позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані 9 039,37 грн. інфляційних втрат, 2 220,97 грн. 3% річних та на підставі п.7.3 договору нараховані 6 696,02 грн. пені та 3 811,32 грн. 7% штрафу, що є причиною виникнення спору.

Відповідно до Господарського Кодексу України, на підставі господарсько-договірних відносин між сторонами виникли майнові господарсько-договірні зобов'язання.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

11.12.2015 Фізична особа-підприємця Паламарчук Олена Леонідівна звернулася до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" із письмовою заявою від 07.12.2015 відповідно до якої повідомила позивача про небажання пролонгувати на 2016 рік дію договору купівлі-продажу теплової енергії № 1134 від 27.12.2013 та керуючись вимогами Цивільного кодексу України та п.10.1 договору просить вважати договір припинивши дію у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений, та зупинити з 01.01.2016 подачі теплової енергії за адресою, обумовленою в договорі.

Таким чином, договірні відносини між сторонами припинилися у зв'язку з закінченням строку, на який було укладено даний договір, новий договір не укладався.

Позивач стверджує, що протягом з січня 2016 року по березень 2017 року ним було належним чином забезпечене безперебійне постачання теплової енергії відповідачу, проте доказів на який об'єкт відповідача відповідно до Додатку № 3 "Дислокація об'єктів" матеріали справи не містять.

Облік спожитої енергії саме позивачем не вівся у зв'язку з відсутністю технічної можливості, відповідно до умов договору (п.5.1-5.3, 5.8 договору) обсяг спожитої теплової енергії можливо визначити лише за наявності визначеної межі балансової належності, оформленої відповідним актом, та розрахунковим способом, проте між сторонами Акт зі схемами теплових мереж з метою визначення меж балансової належності (експлуатаційної відповідальності) не складався.

Пунктом 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, зобов'язання відповідача в умовах неукладеного договору на теплопостачання може виникнути тільки в разі фактичного отримання теплової енергії на підставі дії законів.

Відповідно до приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення фактичного споживання теплової енергії відповідачем покладений на позивача.

Позивач ніякими доказами не підтвердив фактичне споживання теплової енергії відповідачем після припинення дії договору. Крім того, матеріали справи свідчать, що позивач був обізнаний про намір відповідача припинити дію договору та не отримувати теплову енергію.

Згідно з частинами першою та третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по договору. Позовні вимоги про стягнення пені, штрафу, річних та інфляційних втрат є похідними від вимог про стягнення основного боргу та також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного рішення 26.01.2018.

Суддя Е.М. Бондарєв