КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2018 р. Справа№ 910/23243/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

від позивача: Кравець Д.М. представник згідно ордеру серії КС №288358 від 18.01.18

від відповідача: Гаркавенко С.В. довіреність № 17072013 від 20.07.17

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на рішення Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року

(повний текст складено 29.12.2017 р.)

у справі № 910/23243/16 (суддя Мандриченко О. В.)

за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Обчислювач-13"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 374 111,55 грн., -

в с т а н о в и в :

Житлово-будівельний кооператив "Обчислювач-13" звернувся з позовом до ПАТ "Київенерго" про стягнення 374111,55 грн. (т.І, а.с. 6-7).

Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача за період з жовтня 2008 року по липень 2011 року існує переплата за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді у сумі 374111,55 грн., факт наявності та розмір якої встановлено рішенням Господарського суду у справі № 22/322.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 лютого 2017 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2017 року у справі №910/23243/16 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ПАТ "Київенерго" на користь ЖБК "Обчислювач-13" суму надмірно сплачених коштів у розмірі 374 111,55 грн. та судові витрати у розмірі 5 611,67 грн. (т.І, а.с. 63-66, 104-107).

10 жовтня 2017 року постановою Вищого господарського суду України у справі №910/23243/16 постанову Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2017 року у справі №910/23243/16 та рішення Господарського суду міста Києва від 13 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2017 року у справі №910/23243/16 позов задоволено повністю (т.ІІ, а.с. 27-30).

15 грудня 2017 року ПАТ "Київенерго" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2017 року у справі №910/23243/16.

Апеляційну скаргу мотивовано неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ "Київенерго" у справі №910/23243/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

19 грудня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/23243/16 (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.) апеляційну скаргу ПАТ "Київенерго" на рішення Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у справі №910/23243/16 залишено без руху та надано апелянту час для усунення недоліків.

29 грудня 2017 року ПАТ "Київенерго" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про приєднання документів до матеріалів справи, в якому просив долучити до матеріалів справи доказі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

12 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Київенерго" на рішення Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у справі № 910/23243/16, розгляд апеляційної скарги призначено на 30 січня 2018 року.

26 січня 2018 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він заперечував проти її задоволення.

У судовому засіданні 30 січня 2018 року представник ПАТ "Київенерго" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник ЖБК "Обчислювач-13" у судовому засіданні 30 січня 2018 року надав пояснення у яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права і надавши сторонам право виступити у судових дебатах, встановила наступне.

05 листопад 2002 року між ПАТ "Київенерго", як Енергопостачальною організацією та Житлово-будівельним кооперативом "Обчислювач-13", як Абонентом укладено договір №1410133 на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених Договором (т.І, а.с. 8-11).

ПАТ "Київенерго" звертався до суду про стягнення з ЖБК "Обчислювач- 13" заборгованості за Договором № 1410133 від 05.11.2002 р. у розмірі 143046,08 грн. за порушення зобов'язання з оплати спожитої теплової енергії у період з 01.10.2008 р. по 01.07.2011 р. і вказані вимоги були предметом розгляду у справі № 22/322.

За результатами нового розгляду справи № 22/322, рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 09.09.2015 р. справі № 22/322 у задоволенні позовних вимог ПАТ "Київенерго" - відмовлено (т.І, а.с. 12-15, 16-20, 21-23).

В рішенні від 18.02.2015 р. зазначено, що: "Здійснивши власний перерахунок розміру заборгованості, із застосуванням вищезазначених тарифів, суд встановив, що у відповідача існує переплата за Договором в розмірі 374 111,55 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача (ЖБК "Обчислювач- 13") заборгованості за спожиту теплову енергію за Договором в розмірі 143 046,08 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають".

30 листопада 2016 року позивач, з посиланням на ч. 2 ст. 530 ЦК України, звернувся до відповідача з вимогою про сплату грошових коштів в розмірі 374111,55 грн. (т.І, а.с. 24).

Докази надання відповіді на вказану претензію у матеріалах справи відсутні.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача за період з жовтня 2008 року по липень 2011 року існує переплата за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді у сумі 374111,55 грн., факт наявності та розмір якої встановлено рішенням Господарського суду у справі № 22/322.

Звертаючись з апеляційною скаргою відповідач зазначає, що за результатами нового розгляду судами не враховано вказівок суду касаційної інстанції і не встановлено моменту набуття позивачем права пред'явити вимогу про стягнення надмірно сплачених коштів та застосовано до спірних правовідносин абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України; на думку апелянта долучені ним на стадії нового розгляду справи документи свідчать про те, що позивачу під час розгляду справи № 22/322 було відомо про існування постанови ВСУ від 28.11.2011 та про те, що розпорядження КМДА від 30.05.2007 №640, 642, 643 скасовані, оскільки "той постійно про це зазначав", тому на думку апелянта строк позовної давності щодо вимог у даній справі сплинув у липні 2014 року; за доводами апелянта судом не було враховано того, що у березні 2016 року було проведено коригування нарахувань на суму 143046,08 грн., які були йому перераховані.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що право на повернення сум переплати виникло у нього з 22.06.2015 р., яке є датою судового рішення з якого позивач довідався про існування у нього переплати, яку було встановлено за перерахунком суду у справі № 22/322. Оскільки строків для виконання зобов'язання з повернення коштів позивачу не встановлено, застосуванню підлягає ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої боржник повинен виконати свій обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги; за доводами позивача суд не враховував суму 143046,08 грн., на яку у березні 2016 року було проведено коригування, оскільки, за твердженнями позивача, саме ця сума була предметом спору у справі № 22/322 та у задоволенні якої рішенням у зазначеній справі було відмовлено.

З'ясувавши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.

13 лютого та 19 квітня 2017 року відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності (т.І, а.с. 58-59, 92-93).

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій у даній справі, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 10.10.2017 р. вказав на наступне:

"Суди попередніх інстанцій не з'ясували, коли відповідач набув право пред'явити вимогу про стягнення надміру сплачених сум та застосували до спірних правовідносин абзац перший частини п'ятої статті 261 Цивільного кодексу України щодо початку перебігу позовної давності щодо зобов'язань з визначеним строком виконання. Встановивши, що переплата за договором №1410133 від 05.11.2002 виникла у позивача за період з 01.10.2008 по 01.07.2011, суди попередніх інстанцій не з'ясували, коли позивач міг звернутися з вимогою про повернення надміру сплачених сум, а також коли позивач повинен був бути обізнаний з надмірною сплатою сум та дійшли передчасного висновку про те, що позовна давність у спірних правовідносинах пропущена не була."

Статтею 256 ЦК України передбачено, що особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу протягом строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 35 ГПК України (у редакції чинній станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) обставини, встановлені рішенням суду у господарській /…/ справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Аналогічні положення містяться також у ч. 4 ст. 75 ГПК України у редакції, чинній на момент здійснення даного апеляційного перегляду.

Обставини, щодо наявності переплати за Договором № 1410133 від 05.11.2002 у розмірі 374 111,55 грн. встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р., яке набрало законної сили 22.06.2015 р.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що право на стягнення з ПАТ "Київенерго" надмірно переплачених грошових коштів за договором № 1410133 від 05.11.2002 р. виникло у позивача починаючи з 22.06.2015 р. (дати набрання законної сили постановою апеляційного суду, якою залишено без змір рішення суду у справі № 22/322).

З претензією про повернення надмірно сплачених коштів на загальну суму 374111,55 грн. позивач звернувся до відповідача 30.11.2016 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовим чеком (т.І, а.с.25-26)

Оскільки відповідачем зазначену претензію залишено без будь-якого реагування позивач, 19.12.2016 р. звернувся до суду з позовом, що розглядається (про що свідчить відбиток штемпелю суду на позовній заяві).

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк позовної давності для пред'явлення позивачем позовних вимог станом на день звернення до суду з позовом не пропущено.

Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем заперечення ОСББ "Обчислювач-13" на позов у справі № 22/322 свідчать не про обізнаність його з наявністю переплати, а з наявністю у нього під час розгляду справи заперечень щодо існування його заборгованості у розмірі 143046,08 грн., як абонента перед ПАТ "Київенерго" як енергопостачальною організацією, з огляду на невірне застосування останнім тарифів, і вказані доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Крім того, за змістом п.п. 6.1.3-6.1.4 Договору за правильність застосування тарифів та достовірності нарахувань за фактично відпущену теплову енергію "Абоненту" та виконання правил, нормативних чи галузевих актів щодо взаєморозрахунків за енергоносії згідно чинного законодавства несе відповідальність енергопостачальна організація (відповідач).

Щодо викладеної у наданій відповідачем "Довідці про надходження коштів по Договору" за період з вересня 2014 р. по вересень 2016 р. інформації колегія суддів зазначає наступне.

У вказаному документі зазначено про наявність боргу "на 01.09.2014 по РГС 42/254 та 22/322 у розмірі 280548,62 грн." та проведення щодо нього у березні 2016 року операції "-143046,08 грн." у графі "нараховано" (т.І, а.с. 54-57). Відповідач у запереченнях на позов зазначає, що "проведення коригування нарахувань на суму 143043,08 грн." відбулось "у зв'язку із прийняттям відмовного рішення у справі" (т.І, а.с. 52).

Тобто вказані обставини не свідчать про те, що відповідачем було здійснено виплату позивачу на вказану суму, а відповідно і про те, що прийняття рішення про задоволення позовних вимог у даній справі може призвести до подвійного задоволення вимог позивача, отже вказані доводи апеляційної скарги є безпідставними. До того ж, як зазначає сам відповідач у судовому засіданні 30.01.2018 р. вказаною операцією ним було списано заборгованість позивача у зв'язку з прийняттям рішення у справі № 22/322 про відмову у позові "Київенерго".

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Тому, рішення Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у справі № 910/23243/16

Апеляційна скарга ПАТ "Київенерго" на рішення Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у справі № 910/23243/16 задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у справі №910/23243/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у справі №910/23243/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/23243/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко

(повний текст складено 02.02.2018 р.)