КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2018 р., м. Київ Справа№ 910/16192/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Слюсар С.А., Демещук П.О.,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017р., м. Київ (повний текст складено 30.11.2017р.), у справі №910/16192/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

до Державного підприємства "Державна вугільна компанія",

третя особа 1 - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський",

третя особа 2 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про стягнення 600000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 600000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідачем безпідставно, внаслідок порушення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносно незаконного зарахування, були отримані кошти в сумі 600000 грн, які підлягають поверненню на користь Позивача з підстав, передбачених ст.1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2017р. у справі №910/16192/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що за наявності між сторонами договірних відносин, при перерахуванні коштів за договором, який недійсним не визнано, відсутні підстави для застосування ст.1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, враховуючи обставини перерахування вказаних коштів на рахунок у банку після початку процедури ліквідації, виходячи з вимог чинного законодавства, зокрема п.10 ч. 1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відсутні підстави вважати, що Відповідачем набуто вказану суму коштів.

Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення коштів у даній справі згідно положень ст.1212 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом безпідставно не було враховано, що спірні грошові кошти були помилково перераховані 28.07.2016р. Позивачем на рахунок Відповідача та були набуті останнім у власність. Вказане підтверджується поясненнями Відповідача та Третьої особи, а також тим, що Відповідач зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму 600000,00 грн від 11.09.2016р. №72. Доводи апеляційної скарги відповідають доводам позовної заяви.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2017р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/16192/17 та призначено справу до розгляду на 23.01.2018р.

11.01.2018р. Третя особа 2 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у даному відзиві.

18.01.2018р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених у даному відзиві.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

07.04.2015р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір поставки №44/1-20, відповідно до якого Відповідачем на користь Позивача здійснено поставку вугільної продукції.

12.07.2016р. відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-ріш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Третьої особи 2 прийнято рішення від 12.07.2016р. №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016р. по 12.07.2018р. включно та призначено уповноважену особу Третьої особи 2 на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнка Юрія Петровича.

28.07.2016р. Позивач згідно платіжного доручення №1256 здійснив перерахування коштів у сумі 600000,00 грн на рахунок Відповідача (призначення платежу "за поставку вугілля у 04.16р. зг. дог. 44/1-20 від 07.04.15, рах. №ДК-СФ-0000293 від 25.04.16, акт № 3 від 25.04.16, без ПДВ, Тендеру не потребує").

28.07.2016р. листом №44/-1-1634 Відповідач повідомив ПАТ "Банк "Михайлівський" про те, що платіж на суму 600000,00 грн., який було здійснено відповідно до платіжного доручення №1256 від 28.07.2016р. є помилковим та просив повернути помилково перераховані кошти.

Листами №03.08.16/07-вих від 03.08.2016р., №25.08.16/03-вих від 25.08.2016р. Третя особа 1 повідомила, що з 28.07.2016р. власником грошових коштів є Відповідач, оскільки банком було проведено платіж, і такий переказ не може вважатись помилковим в розумінні положень Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

08.08.2016р. в Національному банку України відкрито накопичувальний рахунок ПАТ "Банк Михайлівський" в національній валюті.

У подальшому Відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ПАТ "Банк "Михайлівський" та ліквідатора ПАТ "Банк "Михайлівський" про зобов'язання скасувати операцію по зарахуванню коштів в сумі 600000,00 грн. на рахунок Позивача та зобов'язати повернути вказані кошти Позивачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2016р. у справі №910/16529/16 у задоволенні позову відмовлено. Місцевим судом під час розгляду справи №910/16529/16 встановлено, що дії банку щодо зарахування на розрахунковий рахунок Позивача №1601 грошових коштів у сумі 600000,00 грн, які були перераховані Позивачем у справі №910/16192/17, згідно платіжного доручення №1256 від 28.07.2016р., після початку процедури ліквідації банку, є незаконними і відповідно незаконною також є бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині неповернення коштів до моменту відкриття накопичувального рахунку у Національному Банку України.

Вказане рішення у встановленому законодавством порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 29.11.2016р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст.46 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку. Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Як встановлено судом Позивач спірні кошти перерахував на рахунок Відповідача у ПАТ "Банк "Михайлівський" 28.07.2016р. на виконання договору 44/1-20 від 07.04.15. В цей час, рішенням Правління Національного банку України від 12.07.2016р. №124-ріш розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016р.

Отже, спірні кошти були перераховані Позивачем не безпідставно, а на виконання договору 44/1-20 від 07.04.15. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що за наявності між сторонами договірних відносин при перерахуванні коштів за договором відсутні підстави для застосування ст.1212 Цивільного кодексу України (постанови Верховного Суду України від 07.06.2017р. у справі №3-189гс17, від 22.01.2013р. у справі № 3-69г12, від 02.10.2013р. у справі № 6-88цс13).

Також, апеляційний суд враховує, що на час сплати Позивачем спірних коштів здійснювалась процедура ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський", його банківська ліцензія була відкликана, всі повноваження органів управління банку та тимчасової адміністрації були припинені, банківська діяльність банку була завершена. Спірні кошти, перераховані Позивачем, ПАТ "Банк Михайлівський" протиправно прийняв та зарахував на рахунок, який раніше обслуговував Відповідача, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2016р. у справі №910/16529/16. В подальшому вказані кошти були зараховані на накопичувальний рахунок ПАТ "Банк Михайлівський".

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що не можна вважати, що Відповідач отримав та утримує або зберігає спірні кошти, перераховані Позивачем.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про відсутність підстав вважати, що Відповідачем набуто вказану суму коштів. З огляду на вказане, у задоволенні вимог Позивача про їх стягнення 600000,00грн згідно з ст.1212 Цивільного кодексу України слід відмовити.

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що спірні кошти підлягають поверненню на підставі п.10 ч.1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки правовідносини, які виникають на підставі норм п.10 ч.1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", можуть стосуватись Третіх осіб та Позивача. Відповідач не являється учасником цих відносин, відповідно не може мати зобов'язань на підставі п.10 ч.1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.73, 74, 76-79, 86, 129, 269-270, 273, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017р. у справі №910/16192/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2017р. у справі №910/16192/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 31.01.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко