ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 справа № 905/1681/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5, ордер серія ДН №006702 ОСОБА_6, довіреність №207 від 26.12.2017р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Донецької області
від05.10.2017р.
у справі№ 905/1681/17 (суддя В.І. Матюхін)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД, м.Запоріжжя
доПриватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля, м.Краматорськ Донецької області
простягнення 526000,07грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД, м.Запоріжжя, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля, м.Краматорськ Донецької області про стягнення 526000,07грн., які складаються з 412985,93грн. заборгованості за поставлені нафтопродукти, 3% річних у розмірі 27373,76грн. та інфляційних у сумі 85640,38грн. Позовні вимоги мотивовані простроченням виконання відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу нафтопродуктів №05469/14-Б від 01.07.2014р. в частині оплати вартості отриманого товару, у звязку з чим наявні підстави для стягнення основного боргу, а також для нарахування інфляційних та 3% річних на суму простроченої заборгованості.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. у справі №905/1681/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Виносячи зазначене рішення, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів підтвердження передачі (відпуску) відповідачеві паливно-мастильних матеріалів у спірний період з огляду на сукупність наступних обставин: додаткові угоди до договору з боку відповідача підписані іншою особою, незважаючи на те, що поряд з підписом міститься прізвище та ініціали «І.І.Коваль»; спірні видаткові накладні з боку відповідача підписані особами без зазначення їх посад та прізвищ і, як наслідок, ідентифікувати цих осіб неможливо; сторонами не надано оригіналів спірних документів, що виключає можливість призначення судової експертизи з метою зясування, ким саме вони були підписані.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення апелянт вказує порушення місцевим господарським судом норм процесуального і матеріального права та зазначає наступне:

- твердження суду про ненадання доказів передачі палива відповідачу спростоване наявними у матеріалах справи документами, а саме, видатковими накладними, розшифруванням паливних карток до видаткових накладних, актами видачі палива зі зберігання, податковими накладними;

- судом першої інстанції помилково зазначено про ненадання позивачем оригіналів доданих до позовної заяви документів, оскільки останні були надані безпосередньо у судовому засіданні 31.08.2017р.;

- твердження господарського суду Донецької області щодо невідповідності форми та змісту видаткових накладних є помилковим, оскільки у судовому засіданні 31.08.2017р. сторонами зясовано, що спірні видаткові накладні з боку відповідача підписані колишнім директором підприємства ОСОБА_7, а той факт, що накладні не містять прізвища і ініціалів особи, яка їх підписала, не тягне за собою припинення господарських зобовязань;

- додаткові угоди, на які посилається суд, є дійсними і відповідачем не оспорюються;

- необґрунтованим є твердження суду про неможливість призначення судової експертизи;

- позивач не був належним чином повідомлений про час та місце останнього судового засідання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.12.2017р. у справі №905/1681/17 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 23.01.2018р.

Відповідно до приписів п.9 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, що вступила в силу 15.12.2017р. згідно з Законом України №2147-19 від 03.10.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ГПК України).

Таким чином, розгляд зазначеної апеляційної скарги здійснюється в порядку ГПК України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

У судовому засіданні 23.01.2018р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області без змін. Разом з тим, представник відповідача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи відзиву на апеляційну скаргу. Враховуючи приписи ст.263 ГПК України, приймаючи до уваги визначений в ухвалі суду апеляційної інстанції від 04.12.2017р. строк для надання відзиву (до дати судового засідання), у задоволенні зазначеного вище клопотання судовою колегією відмовлено.

Приймаючи до уваги достатність наявних матеріалів справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу по суті.

Відповідно до ст.269 ГПК України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

01.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля (нове найменування через зміну організаційно-правової форми - Приватне акціонерне товариство ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля) (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Параллель-М ЛТД (далі - продавець) був укладений договір купівлі-продажу нафтопродуктів №05469/14-Б (далі договір), за умовами п.1.1 якого продавець зобовязується у 2014р. поставити покупцю згідно процедури конкурсних торгів код 23.20.2 по талонам та смарт-картам (далі - товар, паливо), за допомогою здійснення продавцем заправлення автотранспорту покупця з використанням паливних карт (смарт-карт) та талонів, а покупець зобовязується прийняти та сплатити за товар.

Сума договору складає 6684530,40грн. з ПДВ (п.3.1 договору у редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2014р.).

Відповідно до п.4.1 сторони погодили, що оплата палива, відпущеного за цим договором, здійснюється покупцем по факту отримання палива (за талонами, смарт-картами). Розрахунки за поставлений товар здійснюються у наступному порядку на підставі таких документів.

За паливо, що відпускається покупцеві за цим договором по паливних картках, покупець зобовязаний здійснювати оплату не пізніше 60 календарних днів від дати формування продавцем видаткової накладної на підставі відповідної видаткової накладної та/або рахунку (рахунку-фактури). У випадку, якщо день платежу збігається зі святковим або неробочим банківським днем, оплата здійснюється в наступний банківський день. За бажанням покупця, він може одержати у продавця рахунок на оплату для здійснення авансового платежу. Рахунок для оплати може передаватися покупцеві за допомогою факсу й має силу оригіналу до фактичного його одержання покупцем у продавця. Не оплата повністю або частково покупцем отриманого палива через не одержання покупцем зі своєї вини оригіналу рахунку й/або видаткової накладної (акту наданих послуг) є простроченням покупця (п.4.1.1).

Оплата палива по виданих талонах здійснюється покупцем не пізніше 60 календарних днів з дати підписання видаткової накладної (дата підписання збігається з датою її формування). У вартість товару входять вартість послуг зберігання (звичайний термін зберігання, а також зберігання понад звичайний термін), а також інших витрат продавця, повязаних із зберіганням і відпуском палива покупцеві по талонах.

Після закінчення кожного календарного місяця, на 5-й робочий день місяця, наступного за звітним, продавець формує для покупця акт видачі палива зі зберігання, в якому вказується найменування і кількість палива, виданого зі зберігання покупцю за предявленими талонами, який покупець зобовязаний підписати. У разі не підписання акту видачі палива зі зберігання у встановлені терміни або у разі відсутності інших заперечень з боку покупця сторони визначили, що даний акт не може бути оскаржений в подальшому, вважається підписаним і є обовязковим для сторін за цим договором (п.4.1.2).

Пунктом 5.1 договору сторони погодили загальний строк передачі палива липень 2014р. березень 2015р. (у редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2014р.).

Права та обовязки сторін визначені у розділі VI договору. Так, відповідно до п.6.1.1 покупець зобовязаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за поставлений товар.

Відповідно до п.10.1 договору (у редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2014р.) цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.03.2015, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе за даним договором зобовязань.

Договір підписаний з обох сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору сторонами були підписані специфікації до договору і узгоджений перелік АЗС, на яких здійснюється заправлення автотранспортних засобів за талонами та старт-картами. Актом прийому-передачі паливних карт у використання позивач передав, а відповідач прийняв у використання паливні карти згідно із переліком у кількості 117 одиниць.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, у період з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. відповідачу було відпущено паливо на загальну суму 2592235,46грн. згідно наступних видаткових накладних: №19633/2 від 10.07.2014р. на загальну суму 98410,75грн.; №19639/2 від 20.07.2014р. на загальну суму 57367,81грн.; №22476/2 від 31.07.2014р. на загальну суму 63107,96грн.; №22496/2 від 10.08.2014р. на загальну суму 57399,40грн.; №22497/2 від 20.08.2014р. на загальну суму 60038,40грн.; №24182/2 від 31.08.2014р. на загальну суму 42094,86грн.; №24833/2 від 10.09.2014р. на загальну суму 86409,48грн.; №24842/2 від 20.09.2014р. на загальну суму 106431,70грн.; №26941/2 від 30.09.2014р. на загальну суму 98118,05грн.; №26954/2 від 10.10.2014р. на загальну суму 127823,54грн.; №26976/2 від 20.10.2014р. на загальну суму 94985,38грн.; №28450/2 від 31.10.2014р. на загальну суму 130771,10грн.; №29048/2 від 10.11.2014р. на загальну суму 99776,08грн.; №29062/2 від 20.11.2014р. на загальну суму 140205,14грн.; №30974/2 від 30.11.2014р. на загальну суму 107984,50грн.; №30993/2 від 10.12.2014р. на загальну суму 116589,04грн.; №31010/2 від 20.12.2014р. на загальну суму 84965,82грн.; №55552/2 від 31.12.2014р. на загальну суму 91635,89грн.; №16/2 від 10.01.2015р. на загальну суму 48906,10грн.; №24/2 від 20.01.2015р. на загальну суму 75596,81грн.; №1723/2 від 31.01.2015р. на загальну суму 97673,53грн.; №1738/2 від 10.02.2015р. на загальну суму 74502,47грн.; №1748/2 від 20.02.2015р. на загальну суму 128384,46грн.; №3458/2 від 28.02.2015р. на загальну суму 90071,26грн.; №3473/2 від 10.03.2015р. на загальну суму 100812,29грн.; №3485/2 від 20.03.2015р. на загальну суму 96609,41грн.; №4648/2 від 31.03.2015р. на загальну суму 88371,38грн.; №5131/2 від 10.04.2015р. на загальну суму 117886,07грн.; №5151/2 від 13.04.2015р. на загальну суму 9306,78грн.

За твердженнями позивача, Приватним акціонерним товариством ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля не виконано належним чином зобовязань щодо оплати товару, отриманого згідно зазначених вище видаткових накладних, заборгованість останнього становить 412985,93грн. Наявність простроченої заборгованості стала підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД з позовом до суду за захистом порушеного права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин №05469/14-Б від 01.07.2014р. за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу, який в силу приписів ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підставою виникнення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Приписами ч.1 ст.662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На підставі аналізу матеріалів справи судовою колегією було встановлено, що відповідач прийняв від позивача продукцію у період з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. на загальну суму 2592235,46грн. згідно видаткових накладних, копії яких наявні в матеріалах справи, не відмовився від неї, будь-яких письмових заперечень позивачу не направив, доказів того, що вказана продукція ним не отримана, суду не надав.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог господарський суд Донецької області зазначив, що не може погодитися з твердженням позивача про належне виконання зобовязань за договором щодо відпущення палива відповідачу на спірну суму з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та документів, доданих позивачем у копіях до позовної заяви, договір, специфікації до нього, узгоджений перелік АЗС, на яких здійснюється заправлення автотранспортних засобів за талонами та старт-картами, а також акт прийому-передачі паливних карт у використання, підписані з боку відповідача ОСОБА_7 (без зазначення посади). Факт підписання цих документів колишнім директором Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля - ОСОБА_7 визнано. Проте, всі інші документи, які надані товариством на підтвердження своїх вимог, зокрема, додаткова угода №1 від 29.12.2014р., додаткова угода №2 від 20.01.2015р., додаткова угода №3 від 26.01.2015р., додаткова угода №4 від 04.02.2015р. та додаткова угода №5 від 12.02.2015р. підписані з боку відповідача іншою особою, незважаючи на те, що поряд з підписом міститься прізвище та ініціали І.І. Коваль. Підписання цих документів колишнім директором Публічного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля ОСОБА_7 відповідач заперечує.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за поставлені нафтопродукти, а не чинність договору №05469/14-Б від 01.07.2014р. з додатковими угодами до нього. Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу та додаткові угоди до нього підписані з обох сторін, скріплені печатками підприємств, не визнані недійсними в судовому порядку, а відповідачем не доведено наявності обставин, з якими закон пов'язує нікчемність правочину, чи наявності підстав для визнання його недійсним. До того ж, часткове виконання відповідачем своїх зобовязань свідчить про чинність договору №05469/14-Б від 01.07.2014р. та додаткових угод до нього.

Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що надані позивачем видаткові накладні з боку відповідача підписані особами без зазначення їх посад та прізвищ і, як наслідок, ідентифікувати цих осіб неможливо. У звязку з ненаданням сторонами оригіналів документів (додаткових угод та видаткових накладних), суд констатував відсутність можливості призначення судової експертизи з метою ідентифікації особи, яка підписала додаткові угоди №1-5 до договору №05469/14Б від 01.07.2014р. та видаткові накладні, наявність яких заперечується відповідачем.

Проте, на переконання судової колегії, у випадку наявності у суду першої інстанції сумнівів щодо особи, яка підписала зазначені вище документи, господарський суд Донецької області не був позбавлений можливості витребувати у сторін оригінали спірних документів з метою призначення експертизи. Крім того, за твердженнями позивача, оригінали всіх документів, доданих до позовної заяви, були надані позивачем в судовому засіданні 31.08.2017р. Проте, з огляду на відсутність фіксації судового процесу технічними засобами, твердження апелянта перевірити не вбачається можливим, а з протоколу судового засідання не вбачається.

Щодо належності видаткових накладних судова колегія зазначає наступне. За приписами ч.1, 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

З огляду на зазначені приписи, документом, який підтверджує факт виконання позивачем зобовязання з поставки нафтопродуктів згідно договору та факт виникнення у відповідача зобовязання з їх оплати, є видаткові накладні, які сторонами належним чином оформлені та підписані без будь-яких зауважень.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що той факт, що видаткові накладні містять підпис осіб і посвідчені печаткою, однак не містять прізвища й ініціалів особи, яка їх підписувала, не тягне за собою припинення господарських зобовязань.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що позивачем до матеріалів справи надано податкові накладні, які є підтвердженням здійснення господарської операції позивача, формування податкового кредиту відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі ПК України).

Судом встановлено, що позивачем розміщено інформацію про видані податкові накладні в Єдиному реєстрі виданих податкових накладних, що підтверджується квитанціями до податкових накладних.

Відповідно до підпункту 201.7 пункту 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

З огляду на вищевикладене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором купівлі-продажу нафтопродуктів.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строки здійснення оплати узгоджені сторонами в п.4.1 договору та складають 60 календарних днів від дати формування продавцем видаткової накладної (п.4.1.1)/ з дати підписання видаткової накладної (дата підписання збігається з датою її формування) (п.4.1.2).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи видаткові накладні, приймаючи до уваги умови договору, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає правомірним твердження позивача щодо настання строку оплати товару, отриманого за спірними видатковими накладними.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Оскільки відповідних доказів сплати стягуваної заборгованості (412985,93грн.) чи припинення відповідних зобовязань іншим передбаченим законом способом, відповідачем до справи не надано, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості в заявленому позивачем розмірі 412985,93грн.

Крім основного боргу, за прострочення оплати вартості нафтопродуктів, отриманих за спірними видатковими накладними, з посиланням на приписи ст.625 ЦК України, позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 27373,76грн. (нараховані за загальний період з 10.09.2014р. по 12.07.2017р.) та інфляційні в розмірі 85640,38грн. (нараховані за загальний період травень 2015р. травень 2017р.).

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, судова колегія зазначає наступне. Позивачем допущено помилки щодо визначення початку періоду нарахування та не враховано, що день фактичної оплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних. Зробивши власний розрахунок 3% річних, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля 3% річних у розмірі 27151,30грн., нарахованих за загальний період з 10.09.2014р. по 12.07.2017р.

Перевіривши розрахунок інфляційних, здійснений позивачем, судова колегія зазначає, що ним не враховано названих вище положень законодавства та безпідставно включено до розрахунку інфляційних за видатковою накладною №3473/2 від 10.03.2015р. травень 2015р., а за видатковими накладними №4648/2 від 31.03.2015р., №5131/2 від 10.04.2015р. та №5151/2 від 13.04.2015р. - червень 2015р. Разом з тим, здійснивши власний розрахунок, враховуючи обмеженість суду розміром позовних вимог, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що стягненню з Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля підлягають інфляційні у заявленому позивачем розмірі 85640,38грн.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач разом з іншим зазначає про неналежне повідомлення про час та місце судового засідання, яке відбулося 05.10.2017р. З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Донецької області від 28.09.2017р. відкладено розгляд справи на 05.10.2017р. (без участі представника позивача). Відповідно до штампу канцелярії, наявного на звороті ухвали суду, остання (ухвала) була направлена на адресу позивача 03.10.2017р., тобто за один день до дати судового засідання, у якому винесено оскаржуване рішення. Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала місцевого господарського суду від 28.09.2017р. була надіслана судом 05.10.2017р., зареєстрована 06.10.2017р., оприлюднена 10.10.2017р.

Таким чином, враховуючи знаходження господарського суду Донецької області у м.Харкові та реєстрацію підприємства позивача у м.Запоріжжі, приймаючи до уваги тривалість поштового обігу кореспонденції, з огляду на несвоєчасне направлення судом ухвали до Єдиного державного реєстру судових рішень, судова колегія дійшла висновку про неналежне повідомлення судом позивача про час та місце судового засідання.

Згідно приписів п.3 ч.3 ст.277 ГПК України у редакції від 15.12.2017р., положення якої відповідають приписам п.2 ч.3 ст.104 ГПК України у попередній редакції, порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, враховуючи наведене та допущені господарським судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, які ст.277 ГПК України (у редакції від 15.12.2017р.) визначені у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про скасування рішення господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. у справі №905/1681/17 з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог (з урахуванням викладених вище висновків) і, відповідно, про часткове задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД.

За змістом ст.129 ГПК України (у редакції від 15.12.2017р.) зазначені висновки суду апеляційної інстанції зумовлюють розподіл витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. у справі №905/1681/17 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.10.2017р. у справі №905/1681/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД, м.Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля, м.Краматорськ Донецької області про стягнення 526000,07грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Островського, б.8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД (69091, Запорізька обл., м.Запоріжжя, бульвар Шевченка, б.71-А, кімн.901; ) заборгованість у розмірі 412985,93грн., 3% річних у розмірі 27151,30грн., інфляційні у сумі 85640,38грн. та судовий збір у сумі 7886,66грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Островського, б.8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПараллельМ ЛТД (69091, Запорізька обл., м.Запоріжжя, бульвар Шевченка, б.71-А, кімн.901; ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 8675,33грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 23.01.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 29.01.2018р.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО