КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2018 р. Справа№ 910/15496/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання: Романова Ю.М.

представники сторін не з'явились

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року (повний текс складено 15.11.2017 р.)

у справі № 910/15496/17 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 21 351,68 грн., -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про відшкодування шкоди в розмірі 21 351,68 грн. в порядку регресу (а.с.8-10).

Позов мотивовано тим, що на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок настання страхової події, позивачем виплачено відшкодування власнику застрахованого ним автомобіля, а тому позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, відповідальність якої застрахована у відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у справі № 910/15496/17 припинено провадження у справі в частині стягнення 14902, 80 грн. Позов задоволено частково, стягнуто з ТДВ "Страхова компанія "Альфа - Гарант" страхове відшкодування у розмірі 3 430,82 грн. та 1 373,83 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено (а.с.141-146).

01 грудня 2017 року ТДВ "Страхова компанія "Альфа- Гарант" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у справі № 910/15496/17, в якій просить оскаржуване рішення змінити в частині стягнення з ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" 3 430,82 грн. страхового відшкодування та 1 373,83 грн. судового збору, ухвалити у справі нове рішення, яким припинити провадження в частині стягнення 820, 77 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 грудня 2017 року апеляційну скаргу ТДВ "Страхова компанія "Альфа - Гарант" у справі № 910/15496/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Жук Г.А.

11 грудня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТДВ "Страхова компанія "Альфа - Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у справі № 910/15496/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Жук Г.А. та призначено до розгляду на 09 січня 2018 року.

09 січня 2018 року від відповідача надійшли пояснення.

09 січня 2018 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 22 січня 2018 року.

У судове засідання 22 січня 2018 року сторони явку своїх представників не забезпечили, про причину такої неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належними чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за штрихкодовими ідентифікатором 852 (ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування") та судовою розпискою про відкладення розгляду справи (ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант").

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене та те, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду явка сторін обов'язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представників сторін не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

03 жовтня 2016 року між ПрАТ "АХА Страхування" (далі - позивач), як страховиком та ОСОБА_3, як страхувальником укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" № 55673а6д (далі - Договір), відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки "Honda Jazz", д.р.н. НОМЕР_2 2007 р. випуску; строк дії договору з 09.10.2016 і до 08.10.2017 р. (п. 19), ремонт застрахованого транспортного засобу здійснюється на базі СТО за вибором страховика з використанням альтернативних складових частин ТЗ (п. 15.3) пошкоджень та некомплектності при огляді не виявлено (п. 22) (а.с. 14-27).

У відповідності зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (аналогічні приписи також містяться у п. 3 ч. 1 ст. 20 та п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про страхування").

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

12 квітня 2017 року о 17 год. 35 хв. у місті Дніпро по проспекту Гагаріна за участю автомобілів "Хонда", д.р.н. НОМЕР_2 (застрахований ТЗ у позивача) та "Тойота", д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, трапилась ДТП, внаслідок якої автомобілі отримали механічні ушкодження, що підтверджується довідкою № 630597 про дорожньо-транспортну пригоду Національної поліції України Управління патрульної поліції у місті Києві (а.с. 37-38).

14 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ "АХА Страхування" із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, яка сталась 12.04.2017 р. (а.с. 32-34).

10 травня 2017 року постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №201/6076/17-п встановлено, що «ОСОБА_2 12 квітня 2017 року о 17 годині 35 хвилин, керуючи транспортним засобом «Тойота», д/н НОМЕР_1, рухався біля електроопори № 807 по пр. Гагаріна в м. Дніпрі, де не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Хонда», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 1.3, 1.5, 13.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам». Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України (а.с. 40).

У протоколі (акті) огляду транспортного засобу по справі № 1.003.17.0006141 від 26.04.2017 р. визначено перелік пошкоджень ТЗ та характер необхідних для їх усунення робіт (а.с. 42-43).

Відповідно до Звіту № ZA300517 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, в зв'язку з аварійними ушкодженнями, завданими автомобілю Хонда Джаз державний номер НОМЕР_2 складеного 30.05.2017, коефіцієнт фізичного зносу - 0,54, вартість ремонту без урахуванням фізичного зносу складає 40462,22 грн., а вартість ремонту з врахуванням фізичного зносу складає 26150,99 грн. (а.с.44-53).

18 квітня 2017 року ФОП ОСОБА_4 виставлено АТ СК "Аха страхування" рахунок на сплату по замовленню № 345м по автомобілю Хонда Джаз д/н НОМЕР_2 на суму 22351,68 грн. зі знижкою (а.с. 60).

24 квітня 2017 року позивачем складено страховий акт від №АХА2203582 відповідно до якого до виплати призначено 22351,68 грн. на користь ФОП ОСОБА_4 (а.с. 62).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування").

26 квітня 2017 року відповідно до платіжного доручення № 328 030, позивачем на користь ФОП ОСОБА_4 сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 22351,68 грн. з призначенням платежу "страхове відшкодування згідно акту №АХА2203582, ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3 рах № 345м від 18.04.2017 без ПДВ " (а.с. 63).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна норма закріплена і у ст. 993 ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до наданої МТСБУ Інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, автомобіль Toyota Prado д.н. НОМЕР_1 застраховано у ТДВ "СК "Альфа-гарант" за полісом № АЕ 9554561, терміном дії з 05.07.2016 по 04.07.2017, ліміт по майну 100000,00 грн., фрашиза 1000,00 грн., страхувальник ОСОБА_2 (а.с. 71).

Вказані обставини вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не заперечуються.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач, посилається на те, що внаслідок виплати відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним транспортного засобу у розмірі 21351,68 грн., відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993, п. 1 ст. 1191 ЦК України, отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, відповідальність якої застрахована у відповідача.

Відповідач, у відзиві на позов та у апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано коефіцієнт фізичного зносу до інших складових ремонту крім запчастин (до вартості робіт). На думку апелянта визначений у Звіті коефіцієнт мав бути застосований до визначної у рахунку № 345м суми, а розмір страхового відшкодування мав би складати 15861,57 (10722,42 (вартість деталей)х(1-0,54(знос)+11929,26 (загальна вартість робіт)-1000 (франшиза). Оскільки позивачем не надано заяви про виплату страхового відшкодування, відповідач не мав підстав виплачувати страхове відшкодування у досудовому порядку, а тому права позивача відповідачем порушені не були. З огляду на викладене відповідач також просив покласти на позивача судові витрати.

У поясненнях до апеляційної скарги відповідач просив вважати вірним наступний розрахунок страхового відшкодування: 10422 грн. (заг. Вартість деталей) х (1-0,54 (знос) + 11929,26 грн. (вартість робіт) - 1000 грн. (франшиза) = 15723,57 грн. Тобто з відповідача підлягало стягненню 820,77 грн. (15723,57 грн.-14902,8(сплачено).

З'ясувавши обставини справи та перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Частиною 1 статті 6 ГПК України передбачено, що підприємства та організації, що порушили майнові права і законні інтереси інших підприємств та організацій, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом.

Згідно з положеннями п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28.08.2012 р. у справі № 23/279 (№ 3-38гс12) страховик отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм страховик може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Отже доводи відповідача про не порушення ним прав позивача з огляду на не направлення відповідачу позивачем вимоги щодо сплати страхового відшкодування за полісом № АЕ/9554561 є безпідставними.

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісник транспортних засобів, фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників)

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Відповідно до акту наданих послуг № 2216 від 24.08.2017 р. вартість ремонтних робіт - 11929,26 грн., вартість комплектуючих - 10422,42 грн. (а.с. 83).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вартість відновлювального ремонту має визначатись не на підставі звіту, що є попередньою оцінкою завданих збитків, а з урахуванням реально понесених позивачем витрат у вигляді визначеної у акті виконаних робіт вартості робіт, матеріалів та запчастин (складників), з яких відповідно до Методики тільки вартість запасних частин розраховується з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Враховуючи те, що у Звіті визначено коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 0,54, а акт виконаних робіт містить загальну вартість 22351,68 грн. з ПДВ (11929,26 грн. вартість робіт, 10422,42 грн. вартість деталей), колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив помилку при здійсненні розрахунку вартості відновлювального ремонту.

Отже, колегія суддів погоджується з викладеним у поясненнях апелянта розрахунком, відповідно до якого розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті складає 15723,57 грн. = (10422,42 грн. (вартість комплектуючих)х(1-0,54(знос)+11929,26 грн. (вартість робіт)-1000 грн. (франшиза).

Враховуючи те, що після порушення провадження у справі відповідачем частково сплачено страхове відшкодування за полісом № АЕ/9554561 в розмірі 14 902, 80 грн., на підтверджуся чого надано суду першої інстанції копію платіжного доручення №ID-9888 від 02.10.2017 (а.с. 76), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 1-1) ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у відповідній частині відсутній предмет спору.

При цьому, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги в частині прохання припинити провадження щодо стягнення 820,77 грн. з огляду на наступне.

На підтвердження сплати відповідачем позивачу вказаної суми відповідачем додано до апеляційної скарги платіжне доручення №від 01.11.2017 р. (а.с. 161).

Оскаржуване у даній справі рішення прийнято 09.11.2017 р.

У засідання в якому прийнято оскаржуване рішення представник відповідача не з'явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовою розпискою (а.с. 91) та протоколом судового засідання від 05.10.2017 (а.с. 91).

При цьому, за змістом ч. 3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладені обставини та те, що у апеляційній скарзі відповідачем не обґрунтовано неможливості подати платіжне доручення на суму 820,77 грн. на стадії розгляду справи судом першої інстанції, підстави для скасування рішення і припинення провадження у вказані частині у колегії суддів відсутні.

Тому, колегія суддів дійшла висновку про те, що з відповідача підлягало стягненню 820,77 грн. (15723,57 грн.-14902,8 грн.).

Отже рішення Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у справі № 910/15496/17 підлягає зміні.

Апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у справі № 910/15496/17 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу задоволено частково (на 76,07%), на підставі ст. 129 ГПК України, відповідачу за рахунок позивача необхідно відшкодувати судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1338,83 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 3 ч. 1, ч. 4 ст. 277, ст.ст. 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у справі № 910/15496/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у справі № 910/15496/17 змінити шляхом викладення резолютивної частини у наступній редакції:

"1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 14 902, 80 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ) страхове відшкодування у розмірі 820 (вісімсот двадцять) грн. 77 коп. та 61 (шістдесят одну) грн. 50 коп. судового збору за подання позовної заяви.

4. В іншій частині позову відмовити."

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26; ) 1 338 (одну тисячу триста тридцять вісім) грн. 83 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суд міста Києва видати відповідні накази.

5. Справу № 910/15496/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук

Дата складення повного тексту - 25.01.2018 р.