Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/842/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

при секретарі: Малярчуку Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кравчук В.І. - ордер серія ЖТ 00297 від 27.11.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМП" (м.Нововолинськ, Волинська область)

до Фізичної особи підприємця Виговської Ніни Андріївни (м. Олевськ Житомирської області)

про стягнення 14690,51 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВМП" звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи підприємця Виговської Ніни Андріївни про стягнення 14 690,51 грн, з яких: 11 059,46 грн основного боргу, 1 045,30 грн 15% річних, 760,86 грн інфляційних та 1 824,89 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати поставлених ковбасних виробів та копченостей (товару) за договором поставки від 11.05.2016 №185-16/Ж.

21.12.2017 до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 20.12.2017 № 636 стягнення з Виговської Ніни Андріївни про стягнення 14 690,51 грн, із них: 11 059,46 грн основного боргу, 1 045,30 грн 15% річних, 760,86 грн інфляційних та 1 824,89 грн пені.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про часі місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві (а.с. 127-129).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВМП" (постачальник/ позивач) та ФОП Виговською Ніною Андріївною (покупець/відповідач) укладено договір поставки № 185-16/14 (а.с. 11-16).

Відповідно п.1.1, 1.2, 2.1 договору, постачальник зобов'язався постачати покупцю ковбасні вироби та копченості (надалі товар), а покупець зобов'язався приймати цей товар та своєчасно оплачувати його в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Предметом поставки є товар (партія товару), вказаний у накладних, що додаються до даного договору і є йоro невід'ємною частиною. Під партією товару сторони розуміють товар, вказаний у кожній окремій накладній. Кількість товару, що поставляється, його асортимент, вид та ціна визначаються у накладних.

Так, на виконання умов договору в період з 15.07.2016 по 27.01.2016 позивачем було передано, а відповідачем прийнято продукцію на загальну суму 66888,99 грн, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 17-23).

Відповідач частково розрахувався за продукцію поставлену на підставі договору на суму 55829,55 грн про свідчать меморіальні ордери та касовий ордер (а.с. 24-28).

В результаті неналежного виконання зобов'язання щодо оплати за отриману продукцію, станом на 15.09.2017 у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 11059,46 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві щодо не підписання зі сторони відповідача видаткових накладних не приймаються судом до уваги, оскільки при дослідженні судом порядку здійснення розрахунків, суд дійшов висновку, що навіть без наявності підпису відповідача, останньою погашено майже всю заборгованість по зазначеним накладним (83,47%), відповідно відповідач визнав факт поставки товару.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем не змінилася та становить 11059,46 грн.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених ГК України та іншими законами України.

Обставини, які звільняють відповідача від обов'язку виконати свої зобов'язання за договором, та обставини, які звільняють відповідача від відповідальності за його невиконання, в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного, заборгованість в сумі 11059,46 грн підтверджена доказами та підлягає задоволенню.

За порушення умов договору, позивачем за період з 27.01.2017 по 13.09.2017 нараховано пеню в сумі 1824,89 грн, за період з 27.01.2017 по 13.09.2017 15% річних в сумі 1045,30 грн та інфляційних втрат за період з лютого по серпень 2017 в сумі 760,86 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.7.5 договору, за прострочення терміну оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, а також вартість товару з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та п'ятнадцять відсотків річних від простроченої суми.

З огляду на вимоги ч.1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується (п.1.12 Постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013).

Розмір пені (подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня) та період її нарахування (не більше шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане) повинні відповідати приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ч.6 ст. 232, ч. 2 ст. 343 ГК України, оскільки інше не передбачено договором №185-16/14.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків здійснених судом пеня повинна бути нарахована за період з 27.01.2017 по 27.07.2017, відповідно, становить 1461,30 грн та підлягає задоволенню.

Розрахунок річних здійснених арифметично вірно і також підлягає задоволенню.

Однак, суд не погоджується з наведеними позивачем розрахунком інфляційних втрат.

Відповідно п. 3.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються о к р е м о за кожен період часу, протягом якого діяв в і д п о в і д н и й індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає м і с я ц ь.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.2 постанови).

Враховуючи вищевикладене, господарським судом здійснено перерахунок інфляційних втрат.

Інфляційні втрати, які підлягають стягненню становлять 740,98 грн, а саме: за лютий 2017 в сумі 110,59 грн; за березень 2017 в сумі 199,07 грн; за квітень 2017 в сумі 99,54 грн; за травень 2017 в сумі 143,77 грн; за червень 2017 в сумі 176,95 грн; за липень 2017 в сумі 22,12 грн; за серпень 2017 в сумі -11,06 грн.

Враховуючи викладене в частині стягнення 416,00 грн пені та 19,88 грн інфляційних втрат слід відмовити, як необґрунтовані.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 11059,46 грн основного боргу; 1461,30 грн пені; 1045,30 грн 15% річних; 740,98 грн інфляційних втрат. В решті позову відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 123,129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Виговської Ніни Андріївни (11001, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВМП" (45400, Волинська область, м.Нововолинськ, вул. Луцька, 3, код 36266887): 11059,46 грн основного боргу; 1461,30 грн пені; 1045,30 грн 15% річних; 740,98 грн інфляційних втрат та 1558,23 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.01.18

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід.)