номер провадження справи 13/76/16-4/100/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.01.2018 Справа № 908/2310/16

м. Запоріжжя

Розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя на дії Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору

за позовом Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток (69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 2)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

про стягнення 522968,38 грн.

орган ВДВС - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6)

Суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача (скаржника) ОСОБА_2, довіреність № 8 від 01.01.2018;

від ВДВС ОСОБА_3 довіреність №229/4 від , 10.01.2018.

04.12.2017 на адресу господарського суду Запорізької області надійшла скарга № 008-32/19363 від 04.12.2017 (вх. № 08-06/28912 від 04.12.2017) ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя на дії Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору.

Згідно з Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.12.2017, скаргу призначено до розгляду судді Зінченко Н. Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.12.2017 скаргу у справі № 908/2310/16 прийнято до розгляду, розгляд скарги призначено на 15.01.2018. В судовому засіданні 15.01.2018, у зв'язку з необхідністю витребування у Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області додаткових доказів, оголошено перерву до 18.01.2018.

Ухвалу оголошено в судовому засіданні 18.01.2018.

Судове засідання 18.01.2018. здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації судового процесу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Відповідно до Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 № 2147-VIII Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017.

Відповідно до ч.1 п. 9 Перехідних положень ГПК України, який набрав чинності з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тому, суд проводить розгляд скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя на дії Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору, за правилами ГПК України, прийнятого 03.10.2017.

Представники позивача в судове засідання не зявилися, про поважність причин неявки суд завчасно не попереджали. Про дату, час та місце розгляду скарги у справі №908/2310/16 позивач (стягувач) був належним чином повідомлений у відповідності до норм Господарсько процесуального Кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути скаргу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення скарги по суті, за відсутністю в судовому засіданні представника позивача (стягувача).

В судовому засіданні 18.01.2018 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Представник відповідача(скаржника) в судовому засіданні 18.01.2018 про відмову від скарги на дії Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не заявив, скаргу обґрунтовує наступними обставинами. Зазначає, що на виконанні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження ВП 53300889, відкрите на підставі наказу господарського суду Запорізької області від 11.01.2017 № 908/2310/16. Листом від 24.04.2017 ПуАТ Запоріжжяобленерго повідомило ВДВС про самостійне виконання рішення у справі № 908/2310/16 в повному обсязі. Постановою від 17.11.2017 державним виконавцем закінчено виконавче провадження у звязку з фактичним виконанням рішення суду.

17.11.2017 державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з ПуАТ Запоріжжяобленерго виконавчого збору в сумі 53081, 29 грн. На підставі даної постанови державним виконавцем прийнято постанову від 20.11.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 55198190 про стягнення виконавчого збору в розмірі 53081, 29 грн. Відповідач вважає, такі дії державного виконавця про стягнення виконавчого збору та встановлення в ній конкретного розміру виконавчого збору неправомірним оскільки державним виконавцем з метою виконання рішення суду не було вжито жодних заходів примусового виконання рішення у справі № 908/2310/16. Крім того відповідач наголошує, що лише за умови стягнення суми у примусовому порядку, від фактично стягнутих сум стягується 10 відсотків виконавчого збору. Таким чином, відповідач вважає, що всі дії державного виконавця направлені на стягнення виконавчого збору не відповідають вимогам закону та просить суд: - визнати дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження ВП №53300889 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 11.01.2017 у справі №908/2310/16 неправомірними; - визнати постанову від 17.11.2017 про стягнення з ПАТ Запоріжжяобленерго виконавчого збору, прийняту в рамках ВП №53300889 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 11.01.2017 у справі № 908/2310/16 недійсною; - визнати дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 55198190 з виконання постанови від 17.11.2017 ВП № №53300889 про стягнення виконавчого збору неправомірними; - визнати постанову від 20.11.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 55198190 з виконання постанови від 17.11.2017 ВП №53300889 про стягнення виконавчого збору недійсною.

15.01.2018 через канцелярію господарського суду Запорізької області від ВДВС надійшли заперечення від 12.01.2018 за вих. №378/4 на скаргу ПуАТ Запоріжжяобленерго в яких представник ВДВС зокрема зазначив, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа та заяви стягувача. На примусовому виконанні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження №53254372 до складу якого входить ВП №53300889 з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/2310/16 від 11.01.2017. 27.01.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53300889. Дане виконавче провадження було завершено та 17.11.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі вимог п.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій, зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору. 17.11.2017 згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження»» від 02.06.2016 №1404-VIII державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Згідно вимог ст. З Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом. 20.11.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»» від 02.06.2016 №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконаний рішення на підставі виконавчого документа та заяви стягувача. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати. В п.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору. Дана постанова сторонами виконавчого провадження не була оскаржена. Тобто, боржник не скориставався своїми правами передбаченими Законом України «Про виконавче провадження» щодо оскарження даної постанови, та погодився з усіма пунктами постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, ЗУ «Про виконавче провадження» чітко передбачений перелік випадків коли виконавчий збір не стягується, які не передбачають, у даному випадку, звільнення боржника від сплати виконавчого збору або його не стягнення. Також, зауважує, що п. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»» від 02.06.2016 № 1404- VIII зазначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, вважає, що примусове виконання державним виконавцем розпочинається з дня відкриття виконавчого провадження. Законом України «Про виконавче провадження», жодним пунктом не передбачене добровільне(самостійне) виконання рішення суду, адже у боржника с можливість самостійно виконати рішення суду до пред'явлення виконавчого документа на примусове виконання до органів ДВС. На підставі викладеного просить визнати доводи ПАТ Запоріжжяобленерго необґрунтованими, у задоволенні скарги відмовити.

Також, 17.01.2018 на адресу суду від ВДВС надійшли доповнення до заперечення на скаргу, в яких зокрема орган ВДВС зазначив, що ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче проваджений щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. У разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження. Про об'єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова. 21.04.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника за зведеним виконавчим документом до складу якого входив наказ №908/2310/16 від 11.01.2017 виданий Господарським судом Запорізької області.

Розглянувши матеріали справи № 908/2310/16 та матеріали скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя на дії Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору, представлені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 339 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Із матеріалів справи слідує, що рішенням господарського суду Запорізької області від 21.11.2016р. у справі № 908/2310/16 позов приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток задоволено. Стягнуто з відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток 494 044 грн. 14 коп. основного боргу, 21 371 грн. 46 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 7 552 грн. 78 коп. річних відсотків та 7 844 грн. 53 коп. судового збору.

На виконання рішення суду, видано відповідний наказ № 908/2310/16 від 11.01.2017.

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження, 27.01.2017 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53300889 щодо примусового виконання наказу № 908/2310/16 від 11.01.2017 про стягнення відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на користь Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток 494 044 грн. 14 коп. основного боргу, 21 371 грн. 46 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 7 552 грн. 78 коп. річних відсотків та 7 844 грн. 53 коп. судового збору.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини постанови ВП №53300889 від 27.01.2017, державним виконавцем постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 53081, 29 грн.

Дана постанова сторонами виконавчого провадження оскаржена не була.

27.01.2017 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №53300889 до складу зведеного виконавчого провадження №53254372.

21.04.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника за зведеним виконавчим документом до складу якого входив наказ №908/2310/16 від 11.01.2017 виданий Господарським судом Запорізької області.

Листом від 24.04.2017 ПуАТ Запоріжжяобленерго повідомило ВДВС про самостійне виконання рішення у справі № 908/2310/16 в повному обсязі. При цьому, з посиланням на ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» просив закінчити виконавче провадження ВП №53300889.

17.11.2017 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про виведення виконавчого провадження ВП №53300889 із зведеного виконавчого провадження №53254372.

17.11.2017 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №53300889, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 «Про виконавче провадження», в даній постанові зазначено, що виконавчий збір не стягнуто.

17.11.2017 державним виконавцем прийнято постанову, на підставі ст. ст. 3, 27, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (ВП №53300889), про стягнення з ПуАТ Запоріжжяобленерго виконавчого збору в сумі 53081, 29 грн.

На підставі даної постанови державним виконавцем прийнято постанову від 20.11.2017 (ВП № 55198190), на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження», про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в розмірі 53081, 29 грн.

Як свідчать матеріали справи, сплата боржником заборгованості на розрахункові рахунки стягувача відбулася після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №908/2310/16 від 11.01.2017. При цьому, як вбачається з платіжних доручень по перерахуванню коштів, ці кошти були сплачені саме з рахунку на який державним виконавцем накладений арешт. (копії зазначених платіжних доручень залучено до матеріалів справи.).

За приписами ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для органів державної виконавчої служби таким законом зокрема, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404- VIII (далі ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно до ч. 1 ст. 5 Закону «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1, 2 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. 1, 5 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч.1, ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 9 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1, 3 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно (кошти) боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналіз вищенаведених норм ЗУ «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що примусове виконання рішення суду розпочинається з дня відкриття виконавчого провадження, і не передбачає добровільне (самостійне) виконання рішення суду боржником. Така можливість є у боржника до пред'явлення виконавчого документу на примусове виконання до органу державної виконавчої служби.

Отже, доводи скаржника про неправомірність дій державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження ВП №53300889 є неправомірними, а висновок про те, що виконавець не вчинив жодних дій з примусового виконання рішення суду, а тому це є підставою для звільнення боржника від сплати виконавчого збору не ґрунтується на нормах ЗУ «Про виконавче провадження».

Заявником не доведено підстав що свідчили б про порушення державним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження» при винесенні постанов від 17.11.2017 ВП №53300889 та від 20.11.2017 ВП № 55198190.

Відповідно до ч. 3 ст. 343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 р. за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись ст., ст. 233, 234, 235, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Доводи скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя на дії Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо стягнення виконавчого збору визнати неправомірними.

2.В задоволенні скарги ОСОБА_1 акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя щодо стягнення виконавчого збору відмовити.

3. Копію даної ухвали направити сторонам у справі, та Вознесенівському відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6).

Суддя Н.Г.Зінченко

Відповідно до ч.1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено 23.01.2018.