ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" січня 2018 р. Справа № 903/41/18

Суддя господарського суду Волинської області Кравчук А. М., розглянувши заяву

Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат", м. Луцьк

про забезпечення позову

за позовом Державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат", м. Луцьк

до відповідача 1: Головного територіального управління юстиції у Волинській області, м. Луцьк

до відповідача 2: Селянського фермерського господарства "Дєдов", Кіровоградська обл., Олександрівський р-н., смт. Олександрівка

про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акту про проведені електронні торги та зобов'язання повернути майно

встановив: 22.01.2018 року на адресу суду надійшла заява державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова ХТС53215R72308182, реєстраційний номер АС 1837АТ, який передати на відповідальне зберігання державному підприємству лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" або державному підприємству "Луцький спиртогорілчаний комбінат".

Заява обгрунтована поданням позову до суду про визнання недійсними електронних торгів та зобов'язання СФГ "Дєдов" повернути вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15 ДП Луцький СГК.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п. 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки, предметом позову у даній справі є витребування індивідуально визначеного майна, щодо якого позивач і просить вжити заходи забезпечення позову, враховуючи те, що таке індивідуально визначене рухоме майно може бути відчужене, передане іншій особі, що утруднить виконання рішення суду при задоволенні позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова ХТС53215R72308182, реєстраційний номер АС 1837АТ.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору.

Позивач просить передати спірне майно на відповідальне зберігання йому або ДП ЛГП "Укрспирт", на балансі якого спірний самоскид перебуває, які є безпосередньо заінтересовані у результаті вирішення даного спору, що суперечить ст. 137 ГПК України.

Таким чином, вимога позивача про передачу спірного майна на відповідальне зберігання ДП ЛГП "Укрспирт" або ДП "Луцький спиртогорілчаний комбінат" не підлягає задоволенню.

Господарський суд, керуючись ст. 136, 137, 234 ГПК України,

У Х В А Л И В :

1. Заяву державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" від 22.01.2018 року про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Накласти арешт на вантажний самоскид КАМАЗ 45143-013-15, номер кузова ХТС53215R72308182, реєстраційний номер НОМЕР_1.

3. У задоволенні заяви державного підприємства "Луцький спиртогорілчаний комбінат" від 22.01.2018 року про забезпечення позову в частині передачі спірного майна на відповідальне зберігання державному підприємству лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" або державному підприємству "Луцький спиртогорілчаний комбінат" відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 24.01.2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржен до Рівненського апеляційного господарського суду відповідно до ст. 256 ГПК України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Суддя А. М. Кравчук