КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Справа№ 910/16258/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача Капітонов П.П. - керівник

від відповідача 1 не з`явилися

від відповідача 2 Угринович О.М. довіреність № 3вн-18 від 12.01.18

від відповідача 3 не з`явилися

від третьої особи не з`явилися

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОДОРА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 року

по справі № 910/16258/17 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОДОРА", м. Миколаїв

до 1) Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, м. Київ

2) Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва, м. Київ

3) Солом'янського районного суду м. Києва, м. Київ

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Науково-технічну виробничу фірму "Промсервіс" у формі ТОВ, м. Одеса

про стягнення шкоди 2 739 815, 50 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕОДОРА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва, Солом'янського районного суду м. Києва про стягнення через Державну казначейську службу України завдану органами досудового розслідування, прокуратури та суду шляхом створення та розповсюдження недостовірної інформації про господарську діяльність товариства, матеріальну шкоду у сумі 2 739 815, 50 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок свідомого розповсюдження органом досудового розслідування за погодженням прокурора (у тому числі шляхом подання до суду) завідомо недостовірної інформації щодо начебто господарської діяльності позивача, що стало підставою для понесення останнім матеріальної шкоди в розмірі 2 739 815, 50 грн. тому відповідно до ст. 1176 Цивільного кодексу України позивач просить її стягнути з відповідачів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2017 року залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Науково-технічну виробничу фірму "Промсервіс" у формі ТОВ.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.11.2017 року в позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано судових рішень, які б встановлювали протиправність (незаконність) дій чи рішень Київської місцевої прокуратури №9 під час виконання своїх повноважень у кримінальному провадженні № 0000002 від 11.01.2017 року, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві або Солом'янського районного суду м. Києва, що виключає відповідальність відповідачів за можливу заподіяну шкоду позивачу. Крім того, позивачем не надано жодного розрахунку суми збитків.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕОДОРА" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2017 року по справі №910/16258/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням судом норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Апелянт вважає висновок суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи рішення, яким визнаються рішення та дії органів владних повноважень протиправними помилковим, оскільки на його думку, матеріали справи містять ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2017 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14.06.2017 року, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Також, на думку скаржника суд першої інстанції не врахував той факт, що органами досудового розслідування стосовно службових осіб невідомого позивачу ТОВ «Укрпродфіш» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, ст. 212 КК України.

При цьому, міститься вказівка на те, що орган досудового розслідування здійснює слідчі дії та здійснює досудове розслідування стосовно діяльності позивача, щодо якого до Єдиного реєстру досудових розслідувань жодних відомостей за ознаками будь-якого кримінального правопорушення не вносилися жодним уповноваженим органом досудового розслідування.

Отже, на думку апелянта суд першої інстанції не врахував, що заходи кримінально-правового характеру до ТОВ «Теодора» згідно чинного законодавства України можуть бути застосовані за виключних обставин, передбачених ч. 8, ст. 214 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 року у справі №910/16258/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОДОРА" на рішення господарського суду міста Києва від 16.11.2017 року у справі №910/16258/17 прийнято до провадження та призначено її розгляд на 25.01.2018 року.

25.01.2018 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) позивачем подано клопотання про постановлення окремої ухвали суду. В даному клопотанні позивач просив постановити окрему ухвалу суду стосовно порушення законодавства службовими особами Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та Київської місцевої прокуратури №9 міста Києва щодо порушення ними ч. 3, 8, ст. 214 КПК України, а саме здійснення досудового розслідування щодо ТОВ «Теодора» та службових осіб товариства без внесення відомостей стосовно цих осіб до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегія суддів звертає увагу, що подання вказаного клопотання не передбачено чинним процесуальним законодавством, тому колегія суддів не розглядає вказане клопотання.

В судовому засіданні 25.01.2018 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, просив задовольнити апеляційну скаргу. Відповідач2 надав усні пояснення по суті спору, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представники відповідача 1, відповідача 3 та третьої особи не з'явились, були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду з даним позовом стало повідомлення №01/06/09 від 06.09.2017 року НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ про відкликання заявки на 2017 рік, оскільки сукупність подій та вжитих органами досудового розслідування та ДФС України заходів, призвела до корегування виробничих планів та потужностей підприємства та вплинули на собівартість виробництва, а тому подальше придбання у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОДОРА" товарів було недоцільним та економічно не обґрунтованим. Таким чином, як зазначає третя особа, відкликання заявки на 2017 рік та припинення поставок зумовлено уникненням від матеріальних збитків та штрафних санкцій, настання яких спровоковано діями, на які суб'єкти господарювання об'єктивно не можуть вплинути та які не залежать від їх волі. (а.с. 12).

Матеріали справи містять Договір №1 від 26.01.2015 року укладений між Науково-технічною виробничою фірмою "Промсервіс" у формі ТОВ (далі - третя особа, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕОДОРА" (далі - позивач, продавець). (далі договір; а.с. 13-14).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується здійснити поставку, а покупець прийняти та сплатити за поставлений товар.

Пунктом 4.3. договору постачання товару здійснюється частинами з урахуванням замовлень покупця із врахуванням його технологічних потреб, про які продавець попереджається телекомунікаційними засобами заздалегідь, але не пізніше ніж за три робочі дні до здійснення поставки.

Згідно з п. 5.1 договору розрахунки за товар відбуваються за умови здійснення 100% оплати до початку відвантаження товару, або за умови здійснення 100% оплати фактично вилученого (використаного) покупцем з місця зберігання товару, відвантаженого продавцем на адресу покупця заздалегідь у більшій ніж було замовлено покупцем кількості.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами договору та діє до 31.12.2018 року.

В матеріалах справи наявне замовлення Науково-технічної виробничої фірми "Промсервіс" у формі ТОВ на поставку комплектуючих та сировини за договором №01 від 26.01.2015 року на 2017 рік на загальну вартість 7 850 040, 27 грн. (а.с. 49-52) від якого в подальшому останній відмовився повідомленням №01/06/09 від 06.09.2017 року зазначеним вище.

Позивач зазначає, що підставою вказаного повідомлення була ухвала слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14.06.2017 року на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 11.01.2017 року, за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, якою надано старшому слідчому 1-го ВРКП СУ ФР ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м Києві Коновалову С.С., а також заступнику начальника ВОСА ПДВ ОУ ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві Озерову О.В., старшому оперуповноваженому ОУ ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві Стеценко О.В., Клекоцюку В.В., Бойко О.М. визначених слідчим відповідним дорученням, щодо проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України тимчасовий доступ та, для досягнення мети отримання доступу до речей і документів можливість вилучення у ТОВ "Теодора", для проведення в подальшому почеркознавчої та економічної експертизи оригінали фінансових господарських документів по взаємовідносинам з ТОВ "ОФЕРТ ГРУП", ТОВ "РЕССЕТ", ТОВ "ПІРСЕН ПРАЙМ" за весь період діяльності, а саме: договори, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт, рахунки, чеки, банківські виписки, векселі, технічну документацію на продукцію (паспорта, ліцензії, дозволи, сертифікати відповідності або походження), реєстри виданих та отриманих податкових накладних, журнал-ордер і відомість по рахунку, довіреності, листи, накази, протоколи та інші; журнали, ордера, оборотно-сальдові відомості, сертифікат якості виробника на кожну одиницю обладнання та інші документи бухгалтерського і податкового звіту (інформації з системи " 1-С Бухгалтерія"), щодо оприбуткування та подальшого руху отриманих товарів (послуг) від зазначених раніше СПД; документів із зазначенням на них осіб які приймали товар від зазначеного підприємства, а також штатний розпис співробітників що ТОВ "Теодора". (а.с. 18-20).

В матеріалах справи також наявна ухвала Апеляційного суду міста Києва від 05.09.2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою директора ТОВ "Теодора" Капітонова П.П. на ухвалу слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва від 14.06.2017 року. (а.с. 21-22).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про протиправність (незаконність) дій чи рішень відповідачів під час виконання своїх обов`язків, а також жодним розрахунком не обґрунтовано розмір збитків в сумі 2 739 815, 50 грн. з чим колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з частиною 3 статті 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6, ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоду, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку відповідачів) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цих державних органів, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки кожного із відповідачів та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 у справі № 42/266-6/492).

Отже позивач повинен перш за все довести в чому саме полягає неправомірність дій Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Київської місцевої прокуратури № 9 міста Києва та Солом'янського районного суду м. Києва. При цьому, вказане повинно доводитись належними та допустимі доказами.

Основним доводом позивача щодо неправомірних дії відповідача 1, щодо поширення недостовірної інформації, є той факт, що ухвала слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14.06.2017 була використана суддею Шевченківського районного суду м. Києва під час розгляду справи щодо НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ. При цьому, ніяких процесуальних документів в підтвердження вказаного позивачем, в порушення вимог ст. 33, 34 ГПК України ( в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення), не подано. Крім повідомлення третьої особи про відкликання заявки на 2017р., в якому містіться посилання на даний факт як на підставу відкликання заявки по договору № 01.від 26.01.2015р.

Відсутні також докази щодо розповсюдження недостовірної інформації іншими відповідачами.

Крім цього, позивач стверджує, що ухвала слідчого судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14.06.2017 є незаконною та такою, яка порушує його права та законні інтереси.

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, вона була прийнята на підставі клопотання старшого слідчого першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Державної податкової інспекції у Солом'янського районі Головного управління ДФС у м. Києві Коновалова С.С., погоджено з прокурором Київської міської прокуратури № 9 Петрунею Р.А., про тимчасовий доступ до документів, на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000002 від 11.01.20017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України.

Порядок реалізації повноважень (правова процедура) слідчого щодо витребування документів від підприємств, установ та організацій визначений главою 15 КПК України і здійснюється у формі отримання тимчасового доступу до речей і документів.

Відповідно до частини 1 статті 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом вилучити їх (здійснити їх виїмку).

При цьому частиною 2 статті 159 КПК України визначено, що тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Перевірка правомірності дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового слідства чи прокуратури при проведенні дій передбачених КПК України не відноситься до компетенції судів господарської юрисдикції.

Аналізуючи матеріали зібрані у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що у діях відповідачів відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення при наявності яких можливо, у даному випадку, застосувати цивільно-правову відповідальність, у вигляді стягнення збитків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач повинен був довести розмір зазначених збитків.

Якщо позивач пред'являє вимогу про відшкодування збитків, він має надати докази наявності та розміру таких збитків (платіжні або інші документи, що підтверджують витрати, документи, що підтверджують наявність пошкоджень, знищення майна, неодержаного прибутку тощо).

Позивачем розмір заявлених до стягнення збитків було визначено виходячи з повідомлення №01/06/09 від 06.09.2017 року НТВФ «Промсервіс» у формі ТОВ, проте, як вірно зазначив місцевий господарський суд, що позивачем не доведено фактів, які б могли свідчити, що понесені ним витрати майнового характеру (зниження прибутку тощо) зумовлені виключно діями відповідачів і всупереч вжитих заходів, які також не доведено, були невідворотнім результатом порушення контрагентом зобов'язання, тобто наявність прямого причинного зв'язку між діями або бездіяльністю відповідачів та збитками.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення в розмірі 2 739 815, 50 грн. як матеріальної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів звертає увагу, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Отже, відмова місцевого господарського суду у задоволенні позову є обґрунтованою, а доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та відповідно підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення бути не можуть.

Доводи апелянта про те, що заходи кримінально-правового характеру до ТОВ «Теодора» згідно чинного законодавства України можуть бути застосовані за виключних обставин, передбачених ч. 8, ст. 214 КПК України колегією суддів відхиляються оскільки відповідно до ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, під час досудового розслідування стороні обвинувачення надано право витребування доказів від особи щодо якої не здійснюється досудове розслідування.

Одночасно колегія суддів наголошує, що неправомірність судових рішень у кримінальному провадженні або дій слідчого, прокурора, слідчого судді, встановлюється у відповідності з вимогами чинного законодавства і нормами ГПК дане не передбачено.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

постановив:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕОДОРА" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2017 року у справі № 910/16258/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16258/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.01.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз