УХВАЛА

м. Київ

02.02.2018Справа № 910/107/18

За заявою Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про забезпечення позову

у справі з позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгбуднерухомість"

про витребування майна та скасування записів про проведенням державної реєстрації

Суддя Спичак О.М.

Без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Печерська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгбуднерухомість" про витребування нежитлового приміщення № 43, розташованого за адресою: м. Київ, провулок Бутишева, 21/17 з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгбуднерухомість"; про скасування всіх записів про проведення державної реєстрації прав на нежитлове приміщення № 43, розташоване за адресою: м. Київ, провулок Бутишева, 21/17.

31.01.2018 через канцелярію суду Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд заборонити відчуження та накласти арешт на нерухоме майно а саме: нежитлове приміщення № 43, розташоване за адресою: м. Київ, провулок Бутишева, 21/17, яке на цей час перебуває в приватній власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгбуднерухомість" на підставі акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1, виданий 07.09.2016, видавник Галкін М.С., ТОВ "Торгбуднерухомість".

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, позивачем не було наведено достатніх належних та допустимих у розумінні ст.ст.76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України доказів вчинення відповідачем дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі, як то, наприклад, дій направлених на відчуження спірного об'єкта нерухомого майна чи перереєстрацію майнових прав на нього.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з огляду на доказову необґрунтованість заяви Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення.

За таких обставин, керуючись ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

3. Повний текст ухвали складено та підписано 02.02.2018.

Суддя Спичак О.М.