ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2018м. ДніпроСправа № 904/9086/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П.

за участю секретаря судового засідання Кривулько Я.М.

за позовом Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (53210, Дніпропетровська обл., м.Нікополь, пр.Трубників 11Б)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "САМАРА" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул.Микитинська 29)

про стягнення 63414,62 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 - представник за дов. № б/н від 04.12.2017 року.

СУТЬ СПОРУ:

Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "САМАРА" про стягнення заборгованості у розмірі 63414,62 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за результатами перевірки довідок виданих ТОВ Самара, виявлено порушення в недостовірності інформації по заробітній платі гр. ОСОБА_2, на підставі чого складено акти № 38 від 12.02.2015 року, та № 39 від 12.02.2015 року.

11.12.2017 року відповідачем було подано до суду відзив № б/н від 08.12.2017 року в якому просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що шкоду було заподіяно не відповідачем, а безпосередньо ОСОБА_2, яка будучи бухгалтером ТОВ „Самара власноруч підготувала довідку про свою заробітну плату та внесла до неї завідомо недостовірні дані. За результатами проведення перевірки право у позивача по стягненню шкоди виникло ще у вересні 2004 року, отже строк позовної давності по даній справі сплив.

25.01.2018 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно розпорядження від 09.02.2015 № 28, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області ОСОБА_3, на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI. Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-іV, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України віл 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-X11 та відповідно до наказу управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області від 02.02.2015 року №16 проведена зустрічна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "Самара" (19439603) щодо достовірності видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії без дати та номеру, яка видана на гр. ОСОБА_2 за період з вересня 1993 року по квітень 1995 року та з квітня 1995 року по грудень 1997 року.

Згідно до другого абзацу ст. 101 Закону України Про пенсійне забезпечення відповідальність за достовірність даних і документів, виданих для оформлення пенсії: підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до результатів перевірки були складені акти №38 від 12.02.15 року та №39 від 12.02.2015 року де було встановлено розбіжності в сумах між довідками та відомостями по заробітній платі з вересня по 1993 року по квітень 1995року та за період з квітня 1995 року по грудень 1997року.

В результаті вищезазначеної перевірки складено довідку про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр. ОСОБА_2, в якій зазначено переплату пенсії у сумі 63 414,62 грн. (а.с.19-20).

Відповідно до ст. 8 Закону України Про пенсійне забезпечення виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Як з'ясовано матеріалами справи ОСОБА_2 перебувала на обліку у відділі з призначення пенсій та отримувала пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та отримувала пенсії згідно наданих довідок з ТОВ "Самара" (а.с.7-8). Дані довідки було підписано головним бухгалтером ОСОБА_2 та керівником ОСОБА_4

ОСОБА_2 померла 18.05.2017р. в результаті залишилась заборгованість в розмірі 63414,62 грн., яку просить позивач стягнути з ТОВ "Самара".

Розглянувши дану позовну заяву, господарський суд не вбачає підстав для її задоволення за наступних підстав:

На підставі Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" нараховувалася пенсія гр. ОСОБА_2, який був затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України та пенсійного фонду України №224/30 від 30.04.2002 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №536/6824 від 26.06.2002 року.

Відповідно до ч.6 б) вищезазначеного Порядку, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, а саме довідка про заробіток особи (додатки 1,2) а в разі, коли законодавством передбачено необхідність підтвердження заробітку за даними системи персоніфікованого обліку,- інформація про заробіток особи із системи персоніфікованого обліку,- інформація про заробіток особи із системи персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 3.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви і подання, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж ( ч.32 п.А) Порядку).

Право заявників на одержання пенсій встановлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (ч.38 порядку).

Таким чином переплата пенсії, яку позивач вважає шкодою, мала місце не в наслідок протиправних дій відповідача, а внаслідок бездіяльності посадових осіб позивача, тому що отримавши довідку у 2004 році, позивачем не було здійснено перевірку та не витребувано додаткові відомості, як це передбачено ч.32 п.А) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення. При цьому, позивач звернувся з позовом лише через 13 років з моменту отримання спірної довідки.

Факт недостовірності даних довідок про заробітну плату встановлено позивачем за результатами проведення перевірки лише 12.05.2015 року, але право у позивача виникло ще у вересні 2004 року, а отже про недостовірність даних у довідці про заробітну плату позивач повинен був дізнатися ще в вересні 2004 року.

Жодних підстав, які б обґрунтовували чому позивач 13 років не скористався своїм правом на проведення перевірки позивачем не наведено.

З приводу заяви представника відповідача від 08.12.2017 року про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне:

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення грошової суми, то в силу наведених вище положень законодавства застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

За змістом пункту 2.2 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів» позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Стосовно посилання позивача на те, що про дане порушення відповідача позивач дізнався під час перевірки пенсійної справи, але суд звертає увагу на Висновки Верховного Суду України щодо обчислення позовної давності за позовами прокуратури. Зокрема, у постанові від 23.12.2014 у справі № 3-194гс14 та у постанові від 27.05.2014 у справі №3-23гс14 Верховний Суд України констатував, що строки позовної давності обчислюються не з моменту виявлення прокуратурою при проведенні перевірки факту порушення державних інтересів, а з моменту прийняття відповідного рішення або укладення відповідного договору, які, на думку прокурора, порушують державний інтерес.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням недостовірних довідок було здійснено позивачем з вересня 2004 року, відтак у позивача з вересня 2004 року виникло право на перевірку вказаної довідки, а отже розпочався перебіг строку позовної давності, який сплинув та пропущено позивачем з вересня 2004 року.

З урахуванням викладеного, позивач є таким, що звернувся з позовом до господарського суду з пропуском позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.02.2018 року.

Суддя ОСОБА_5