ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Справа № 909/714/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Бонк Т.Б.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД №230 від 23.10.2017

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.10.2017, (суддя Деделюк Б.В.), повне рішення складено - 13.10.2017 року,

у справі № 909/714/17

за позовом: Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД, м. Івано-Франківськ

про стягнення коштів в сумі 164 670, 06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 10.10.2017 у справі № 909/714/17 позов Івано-Франківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД про стягнення коштів в сумі 164670 грн. 06 коп. задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД, 76026, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. О.Довженка, 26, (ідентифікаційний код 30016454), на користь Івано-Франківської міської ради, 76004, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21, (ідентифікаційний код 33644700), 164670 (сто шістдесят чотири тисячі шістсот сімдесят) грн. 06 коп., з яких 91345 грн. 83 коп. за використання земельних ділянок комунальної власності площею 0,09279 га та 73324 грн. 23 коп. за використання земельних ділянок комунальної власності площею 0,1750 га, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Левинського, 3-А, за період з 14.02.2014 по 14.02.2017, 2470 (дві тисячі чотириста сімдесят) грн. 05 коп. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що саме на відповідача покладено обов'язок оформити права на землю, зокрема, вчинити дії з виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою. Невиконання ж цього обов'язку свідчить про наявність складу правопорушення в діях відповідача, що, як наслідок, зумовлює його відповідальність у вигляді відшкодування шкоди збитків), завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення у справі, яким у позові відмовити, мотивуючи це тим, що судом належно не встановлено вини відповідача як одного з елементів складу правопорушення, оскільки відповідачем було виготовлено та подано позивачу необхідний пакет документів для укладення договору оренди площею 0,175 га по вул. Левинського, 3А в м.Івано-Франківськ, який, однак, було втрачено позивачем. Мотивація позивача про те, що відповідач не подавав документи в ЦНАП не може братися до уваги, оскільки рішення сесії міської ради та подання документів відбулося до початку дії іншого порядку подачі документів. Скаржник вважає, що договір оренди, зважаючи на вищенаведене, неукладений з вини позивача внаслідок його бездіяльності. Наголошує, що судом першої інстанції не було проаналізовано належним чином сам розрахунок розміру заявленої шкоди, який є необґрунтованим та місить недостовірну інформацію.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, мотивуючи це тим, що ТОВ «Галеан» користується земельними ділянками без правовстановлюючих документів. Позивачем відповідачу надсилались проекти договору про оренду земельної ділянки, проте такі не були підписані відповідачем, яким вчинялися всі дії на затягування процесу і ухилення від сплати орендної плати. Крім того, відповідач не звертався жодного разу до Центру надання адміністративних послуг з метою укладення договору оренди на земельну ділянку площею, 0928 га, по вул. Левинського, 3а. 02.12.2016 року Товариство зверталося про надання дозволу на складання проекту землеустрою.

Слід зазначити, що 15.12.2017 року набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України в редакції ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ст.ст. 12, 189 Земельного кодексу України, ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Положення про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 28.08.2014 № 1508-47, інспекторами з самоврядного контролю управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 16.09.2016 проведено обстеження земельних ділянок площею 0,175 га та площею орієнтовно 0,0928 га за адресою вул. Левинського, 3-А в м. Івано-Франківську на предмет дотримання вимог земельного законодавства власником складських приміщень ТОВ «Галеан» ЛТД, зокрема, наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, про що було складено Акт № 52 обстеження земельних ділянок від 16 вересня 2016 року.

Щодо земельної ділянки площею 0,1750га на вул. Левинського,3а, у м.Івано-Франківськ, з кадастровим номером :20:009:0217 встановлено, що на такій знаходяться складські приміщення загальною площею 1207,6 кв.м., які відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належать на праві приватної власності ТОВ "Галеан" на підставі договору купівлі-продажу № Д234 від 23.05.2006.

Рішенням Івано-Франківської міської ради ХІХ сесії пятого демократичного скликання від 14.11.2007 року ТОВ "Галеан" ЛТД надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо земельної ділянки орієнтованою площею 0,18 га на вул. Левинського 3-А для обслуговування складських приміщень.

Рішенням Івано-Франківської міської ради XLV сесії пятого демократичного скликання від 22.09.2009 ТОВ "Галеан", ЛТД затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,175 га на вул. Левинського, 3-А для обслуговування складських приміщень. З передачею її в оренду строком на три роки для обслуговування складських приміщень. Зобовязано ТОВ "Галеан" ЛТД укласти договір оренди землі.

Щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,09279 га встановлено, що на такій земельній ділянці знаходяться складські приміщення загальною площею 927,9 кв.м., які відповідно до Державного реєстру речових прав належать на праві приватної власності ТОВ "Галеан" на підставі договору поділу нерухомого майна № 225 від 11.06.2013.

За результатами обстеження, Актом обстеження від 16.09.2016 року встановлено, що на час проведення обстеження відсутня інформація про наявність документів у ТОВ "Галеан", ЛТД на право користування земельними ділянками; між Івано-Франківською міською радою, яка реалізує право власності територіальної громади на земельну ділянку за адресою вул. Левинського 3-А у м. Івано-Франківськ та ТОВ "Галеан", ЛТД не укладено договори оренди земельних ділянок площею 0,1750 га та орієнтованою площею 0,09279 га.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.03.2017 № 192 затверджено Акт про визначення збитків власнику землі від 14.02.2017, згідно якого сума неодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельних ділянок ТОВ "Галеан", ЛТД на вул. Левинського, 3-А у м. Івано-Франківськ, площею 0,09279 га на суму 91345 грн. 83 коп. та площею 0,1750 га на суму 73324 грн. 23 коп., за період з 14.02.2014 по 14.02.2017. У акті зазначено, що при здійсненні розрахунку взято до уваги інформацію ДПІ у м. Івано-Франківську про сплату відповідачем за вказаний період.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що підставою винесення такого Акту про визначення збитків зазначено Акт обстеження земельної ділянки № 44 від 25.08.2016 року, проте такий у матеріалах даної справи відсутній.

Відповідно до п. 2 зазначеного рішення, збитки підлягають відшкодуванню власнику землі, особами що їх заподіяли, не пізніше одного місяця після затвердження виконавчим комітетом міської ради актів Комісії.

Проте, відповідачем не виконано рішення виконавчого комітету та не оплачено заподіяні збитки в сумі 164670 грн. 06 коп. до міського бюджету.

З метою врегулювання даного спору у досудовому порядку позивачем відповідачу надіслано повідомлення від 28.03.2017 № 398/01-15/19в про необхідність добровільного відшкодування завданих збитків, яке останнім залишено без розгляду.

Предмет позову вимога про стягнення з відповідача збитків в сумі 164 670,06 грн., нарахованих як орендна плата, яка могла би бути отримана міською радою при передачі земельних ділянок в оренду у разі укладення відповідних договорів оренди земельних ділянок.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого було порушено. З урахуванням положень частини 2 статті 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

З огляду на загальні положення наведених вище норм, для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому, для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За статтею 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

Крім того, слід зазначити, що за приписами частини 1, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж: та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно ст.ст. 16, 24 Закону України «Про Держаний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Отже, набуттю цивільної оборотоздатності земельної ділянки обов'язково передують дві юридично значимі події: реєстрація земельної ділянки (у державному земельному кадастрі) та реєстрація речових прав (право власності) на земельну ділянку (у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного Кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а пунктом "д" статті 156 Земельного кодексу України передбачено відшкодування власникам землі та іншим землекористувачам збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно з пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Разом з тим, у матеріалах справи наявні та позивачем не спростовані докази подання відповідачем заяви з долученими документами (в оригіналі) начальнику управління земельних відносин МВК на оформлення договору оренди земельної ділянки площею 0,1750 га по вул. Левинського, 3А в м. Івано - Франківську, зокрема, за заявою від 26.01.2010 року (а.с. 47). На такій заяві зазначено вхідний номер та дата отримання такої заяви з додатками, а саме 25/04-09 від 28.01.2010 року.

Позивачем не заперечувалось отримання таких документів, доказів зворотного, тобто факту неотримання від ТОВ «Галеан» ЛТД пакету документів для оформлення договору оренди земельної ділянки площею 0,175 га в м.Івано-Франківську по вул. Левинського,3-А, позивачем не надано.

Зверненням від 27.12.2011 року відповідач повторно просив Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради розглянути надіслані документи для оформлення договорів оренди земельних ділянок (а.с.48).

Проте, у матеріалах справи відсутні будь які відповіді зазначеного органу на адресу відповідача стосовно розгляду поданої заяви. Натомість, на скаргу відповідача з приводу втрати поданого пакету документів позивачем надано відповідь від 16.08.2012 року з рекомендацією звернутися в ЦНАП для подання відповідних документів для оформлення договорів оренди (а.с. 53-54).

Крім того, відповідачем у 2014 році було подано в Івано-Франківський міський суд до позивача позов щодо спонукання Івано-Франківської міської ради повернути ТОВ «Галеан» ЛТД поданий пакет документів, а в разі втрати відновити такі за власний рахунок, та про до підписання договору оренди земельної ділянки (а.с.58-59) за поданими документами. Проте, такий позов було залишено без розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що відповідачем вчинялися необхідні дії для укладення договору оренди земельної ділянки 0, 1750 га по вул. Левинського, 3А в м. Івано Франківську.

У свою чергу, позивачем не спростовано втрату поданих у 2010 році документів відповідача для оформлення договорів оренди, чого судом першої інстанції належно досліджено та враховано не було, а також не було спростовано зазначених доводів відповідача.

Апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено вини відповідача як підстави для стягнення збитків у даній справі, оскільки відповідачем наведено поважні причини, які перешкоджали здійснити йому оформлення договору оренди. Як також вбачається з матеріалів справи, для захисту свого права на оформлення договору відповідач звертався до суду з метою спонукання міської ради до укладення такого договору.

Крім того, судом першої інстанції не було зясовано правового статусу зазначених спірних земельних ділянок на підставі відповідних документів, зокрема, довідок форми 6-зем тощо. Апеляційним судом було зобовязано позивача надати документи щодо статусу земельних ділянок, проте такі позивачем подані не були.

Так, у матеріалах справи відсутні докази належності земельної ділянки орієнтовною площею 0,09279 га. по вул. Левинського, 3А в м. Івано Франківську саме позивачу та того, що така входила до комунальної власності протягом спірного періоду, за який позивачем заявлено стягнення збитків. А отже, позивачем не доведено права власності на зазначену земельну ділянку, як і порушення його прав стосовно неотримання орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою орієнтовною площею 0,09279 га. по вул. Левинського, 3А в м. Івано Франківську.

Також, судом першої інстанції не було надано належної оцінки розрахунку заявленого в позові розміру збитків.

Розрахунок розміру орендної плати, наведений в наданих Позивачем додатках «Розрахунки збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства» має ґрунтуватися на вимогах «Положення про оренду земельних ділянок комунальної власності в м. Івано-Франківську» з змінами та доповненнями, затвердженому рішенням сесії міської ради від 19.06.2014 року за № 1446-45, в якому в 8-му розділі «Порядок розрахунків орендної плати» зазначено, що такий розрахунок проводиться згідно з нормативною грошовою оцінкою землі (пункти 8.2 та 8.3).

Позивачем додано до матеріалів справи тільки один «ОСОБА_4 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2017 рік» за вих. № 55/86-17 від 31.01.2017 року щодо земельної ділянки площею 0,175 га, щодо 2014 2016 років розрахунок Позивача ґрунтується на даних орієнтовної вартості 1 кв. м земельної ділянки, наведених листом за вих. № 18-28-04-1772/2-126 від 23.11.2016 року від Відділу Декржгеокадастру у м.Івано-Франківську.

Незрозумілою є правильність застосування наведеного у ОСОБА_4 індексації нормативної грошової оцінки в розмірі 1,8, оскільки згідно інформаційного листа Держгеокадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки землі та становить 2007 рік 1,028, 2008 рік 1,152, 2009 рік 1,059, 2010-2013 рік 1,0, 2014 рік 1,249, 2015 рік 1,433 та 2016 рік 1,124, а у 2017 році такий встановлено в розмірі 1,0.

Апеляційний суд бере до уваги Постанову Вищого господарського суду України від 12.01.2017 року у справі № 909/785/14, оскільки у вказаному рішенні вже був встановлений факт протиправності певних витягів нормативної оцінки землі, виданих за той самий період тим самим підрозділом.

Що стосується суми сплати податку за землю, наведеної в зазначених «Розрахунках збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства»» у графі «Дані ДПІ про сплату, грн.». Позивач вказує суми добровільно сплаченого відповідачем за вказані періоди податку на землю з посиланням на листи ДПІ в м.Івано-Франківську від 05.10.2016 року за вих. № 11537/9/09-15-12-03-23/2220 та від 06.02.2017 року за № 45/9/09-15-12-03-23/3117, але позивач не зазначив суми такої сплати окремо по різних земельних ділянках. З Декларацій відповідача по податку на землю за 2014 та 2015 рік вбачається, що за вказаний період відповідачем декларувалися та сплачувалися внески по трьох ділянках, суми нарахування та сплати не відповідають даним, наведеним позивачем у розрахунку.

Відтак, зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що в даному випадку судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, з оскаржуваного рішення вбачається невідповідність висновків обставинам справи, що є підставою для скасування зазначеного рішення суду першої інстанції.

Апеляційним судом у резолютивній частині постанови здійснюється розподіл судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За розгляд справи в суді першої інстанції у звязку з відмовою у позові судовий збір залишається за позивачем, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції апеляційний суд вважає залишити сплачений судовий збір за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД №230 від 23.10.2017 задоволити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.10.2017 у справі № 907/714/17 скасувати повністю. Ухвалити нове рішення.

3. У позові Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галеан", ЛТД, м. Івано-Франківськ, про стягнення коштів в сумі 164 670, 06 грн. відмовити.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст складено - 29.01.18.

ОСОБА_5 Бонк

Суддя О.Л. Мирутенко

Суддя Г.Г. Якімець