РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Справа № 924/497/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В.

суддя Тимошенко О.М.

суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання: Величко К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" І.О.Стрюкової та Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Саєнка В.В. на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.12.2017 року, повний текст складено 06.12.2017 року, у справі №924/497/17 (суддя Крамар С.І.)

за позовом Закритого акціонерноготовариства "Єврофінанс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Саєнка В.В.

до Фізичної особи-підприємця Тихолаз Володимира Васильовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

за участю представників сторін:

позивача (апелянта-2) - Кривошей Г.В. (довіреність від 03.01.2018р.) - в режимі відеоконференції;

відповідача - Бойчук В.І. (довіреність від 25.10.2017р.);

апелянта-1 - Волинський А.В. (довіреність №13-11-6248 від 28.09.2017р.) - в режимі відеоконференції;

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05.12.201 року у справі №924/497/17 в позові Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Саєнка В.В. до Фізичної особи-підприємця Тихолаз Володимира Васильовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг" про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Присуджено до стягнення з Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" в дохід Державного бюджету України 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" І.О. Стрюкова звернулася до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.12.2017 року у справі №924/947/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" І.О. Стрюкової на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.12.2017 року та призначено справу №924/497/17 до розгляду на 29 січня 2018 року.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ліквідатор ЗАТ "Єврофінанс" В.В. Саєнко також звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.12.2017 року у справі №924/947/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ЗАТ "Єврофінанс" В.В. Саєнка на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.12.2017 року та призначено справу №924/497/17 до розгляду на 29 січня 2018 року.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянти посилаються на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

Відповідач у відзивах на апеляційні скарги вважає оскаржуване рішення місцевого господарського суду законним та обгрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розпорядженням керівника апарату від 29.01.2018 року у справі №924/497/17 в зв'язку з перебуванням у відпустці судді Огородніка К.М. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи у справі №924/497/17 визначено склад колегії суддів: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Тимошенко О.М., суддя Дужич С.П.

Враховуючи викладене, справа №924/497/17 розглянута у складі колегії суддів: головуюча суддя Коломис В.В., суддя Тимошенко О.М., суддя Дужич С.П.

В судове засідання представник третьої особи - ТОВ "Н-Лізинг" не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ТОВ "Н-Лізинг", оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Безпосередньо в судовому засіданні представники сторін повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційних скаргах та у відзивах на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 лютого 2008 року між ЗАТ "Єврофінанс" (лізингодавець/позивач) та ФОП Тихолаз В.В. (лізингоодержувач/відповідач) був укладений договір фінансового лізингу (далі - договір лізингу, т.1, а.с. 179-189), за умовами п.1.1. якого лізингодавець зобов'язався надати, а лізингоодержувач прийняти предмет лізингу згідно додатку та на умовах цього договору, а саме: Bogdan A-09202 5MT 4,6 Turbo Diesel, вартістю 209951,02 грн.

Відповідно до п.9.1. додатку №2 до договору лізингу, по закінченню строку дії договору фінансового лізингу, за умови повної сплати лізингоодержувачем лізингових платежів та всіх інших платежів в рамках дії договору фінансового лізингу, лізингодавець, на підставі укладеного договору купівлі-продажу передає право власності на транспортний засіб лізингоодержувачу шляхом переоформлення реєстраційних документів на ім'я лізингоодержувача. Таке переоформлення здійснюється протягом 10 робочих днів з моменту підписання договору купівлі-продажу транспортного засобу або акту приймання-передачі транспортного засобу у власність, за умови проведення лізингоодержувачем остаточного розрахунку.

19 травня 2008 року між ВАТ КБ "Надра" (заставодержатель/третя особа) та ЗАТ "Єврофінанс" (заставодавець/позивач) був укладений договір застави №122-1/3-V/21/2006 (далі - договір застави, т.1, а.с.193-195), згідно умов якого заставодавець в забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору, передає в заставу заставодержателю предмет застави, який належить заставодавцю на праві власності.

В заставу, як вбачається із переліку транспортних засобів (додаток №1 до договору застави), передано серед іншого спірний транспортний засіб (т.1, а.с.196).

25 лютого 2010 року ЗАТ "Єврофінанс" було надіслано ФОП Тихолазу В.В. повідомлення №10/02-156 про зміну номеру договору фінансового лізингу та реквізитів ЗАТ "Єврофінанс", згідно якого номер договору лізингу вважати вірним 08000037, окрім того, повідомляє про зміну місцезнаходження юридичної особи (т.1, а.с.192)..

Постановою господарського суду Запорізької області від 29.12.2010 року у справі №26/413/10 визнано закрите акціонерне товариство "Єврофінанс" (пр. Леніна, 81, офіс 17, м. Запоріжжя, 69002; ), - банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено голову правління боржника Хаїнську В.А.

10.01.2011 року між ЗАТ "Єврофінанс" (первісний кредитор/позивач) та ТОВ "Н-Лізинг" (новий кредитор/третя особа) був укладений Договір про відступлення права вимоги (далі - договір про відступлення права вимоги, т.1, а.с.200), відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності із положеннями договорів лізингу, перелік яких вказаний у Додатку №1 до даного договору, укладені між первісним кредитором та лізингоодержувачами, згідно з додатком № 1 до даного договору.

Пунктом 1.2. договору про відступлення права вимоги визначено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор одержує замість первісного кредитора право вимагати від боржників сплати грошових коштів визначених основним договором.

Договір про відступлення права вимоги від 10.01.2011 від імені ЗАТ "Єврофінанс" підписано ліквідатором Хаїнською В.А., яку було призначено постановою господарського суду Запорізької області від 29.12.2010 у справі № 26/413/10.

10.01.2011 року між ЗАТ "Єврофінанс" в особі голови правління Хаїнської В.А. (первісний лізингодавець/позивач), ТОВ "Н-лізинг" (новий лізингодавець/третя особа) та ФОП Тихолаз В.В. (лізингоодержувач/відповідач) укладено додаткову угоду №2 до договору фінансового лізингу №08000037 від 22.02.2008 року, якою внесено зміни до договору лізингу в частині зазначення лізингодавця, а саме: замість ЗАТ "Єврофінанс" вказано ТОВ "Н-Лізинг" (т.1, а.с.190-191).

27.01.2011 року ТОВ "Н-Лізинг" (лізингодавець/третя особа) та ФОП Тихолаз В.В. (лізингоодержувач/відповідач) складено та підписано акт переходу права власності від лізингодавця лізингоодержувачу до договору фінансового лізингу №08000037 від 22.02.2008 року про те, що відповідно до розділу 9 п. 9.1. договору фінансового лізингу №08000037 від 22.02.2008 року:

1. Лізингоодержувач провів остаточний розрахунок, а саме в повному обсязі сплатив лізингові та всі інші платежі.

2. Лізингодавець передав, а лізингоодержувач набув право власності на наступний транспортний засіб: Богдан А092, об'єм двигуна 4570 куб.см., тип кузова: автобус, колір: жовтий, номер кузова: Y7ВА092028В000516 (т.1, а.с.205).

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, 02.02.2011 року здійснено реєстрацію автобуса Богдан А092, об'єм двигуна 4570 куб.см., колір: жовтий, номер кузова: Y7ВА092028В000516, за Тихолаз В.В. (т.1, а.с.206).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2011 року у справі №26/413/10 постанову господарського суду Запорізької області від 29.12.2010 року скасовано, провадження у справі припинено.

В подальшому, ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.05.2011р. порушено провадження у справі №19/5009/2383/11 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" на підставі ст.ст. 7, 11, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду Запорізької області від 14.04.2014 року у справі №19/5009/2383/11 Закрите акціонерне товариство "Єврофінанс" (69002, м. Запоріжжя, пр.Леніна, 81, код ЄДРПОУ - 30726921) визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Коноплю Андрія Михайловича.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.05.2015 року у справі №19/500/2383/11 ліквідатором Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" (69002, м. Запоріжжя, пр.Леніна, 81, код ЄДРПОУ - 30726921) призначено арбітражного керуючого Саєнко Володимира Володимировича.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.10.2016 року у справі №19/5009/2383/11 визнано недійсним з моменту укладення Договір про відступлення права вимоги б/н від 10.01.2011, укладений між Закритим акціонерним товариством "Єврофінанс" (69002, м. Запоріжжя, просп. Леніна, 81, код ЄДРПОУ - 30726921) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг" (03039, м. Київ, вул. В.Забіли, 5, прим. 120, код ЄДРПОУ - 37258463).

Як вбачається із картки реєстрації транспортного засобу, наданої регіональним сервісним центром в Хмельницькій області згідно супровідного листа від 22.05.2017 року, спірний транспортний засіб зареєстровано на праві власності за Тихолаз В.В. (т.1, а.с.228).

З огляду на вищевикладене, ліквідатор, вважаючи, що спірний транспортний засіб перебуває у відповідача незаконно, а відтак підлягає поверненню позивачу як власнику, звернувся з даним позовом до суду.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 386 ЦК України, якою визначено засади захисту права власності, передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, установлених законом.

Відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді немає, не може бути задоволеним, що не виключає можливості стягнення з цієї особи відшкодування завданих збитків, якщо про це заявлено вимогу.

У разі відчуження майна за відплатним договором особою, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно у добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, поза його волею. Наявність у діях власника майна волевиявлення на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. При цьому, під час розгляду вимог про витребування майна у добросовісного набувача мають бути враховані всі умови, передбачені статтею 388 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками виконання договору фінансового лізингу лізингоодержувачем та лізингодавцем 27.01.2011 року було укладено акт переходу права власності, який в силу п 9.1. договору фінансового лізингу є підставою для переходу права власності.

В подальшому, 02.02.2011 року відповідачем зареєстровано на праві власності спірний транспортний засіб.

Саме на підставі договору фінансового лізингу №08000037 від 22.02.2008 року та Додаткової угоди №2 до договору фінансового лізингу від 10.01.2011 року, які не визнані судом недійсними та ніким не оскаржуються, відповідач набув право власності на спірний транспортний засіб, власником якого і залишається станом на даний час.

Так, пунктом 4 додаткової угоди №2 від 10.01.2011 р. до договору фінансового лізингу сторони погодили, що новий лізингодавець (ТОВ "Н-Лізинг") приймає на себе всі права та обов'язки первісного лізингодавця по договору - ЗАТ "Єврофінанс".

Згідно пункту 9.1 договору фінансового лізингу №0800037 від 22.02.2008 року, по закінченню строку дії договору, за умови повної оплати лізингоодержувачем лізингових та всіх інших платежів в рамках договору, лізингодавець передає право власності на ТЗ лізингоодержувачу, попередньо звільнивши ТЗ від будь-яких обтяжень та зобов'язань перед третіми особами на дату передачі у власність.

Як встановлено судами обох інстанцій, виконавши свої зобов'язання щодо повної оплати усіх платежів, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (т.1, а.с.245-246), ТОВ "Н-Лізинг" передало спірний транспортний засіб відповідачу.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України, вибуття майна не з волі власника означає відсутність у нього свідомо поставленої мети щодо передачі майна у власність іншій особі, невжиття ним будь-яких дій чи заходів для досягнення цієї мети та втрату майна в результаті вчинення іншими особами дій, спрямованих на відчуження майна, без погодження з власником.

Разом з тим, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Положення частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Разом з тим, віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном.

Отже, право на звернення до суду з вимогою про витребування майна від набувача має власник цього майна.

Як встановлено судами обох інстанцій, позивачем у справі не долучено до позовної заяви належних та допустимих доказів факту наявності у нього права власності на транспортний засіб БОГДАН модель А092 номер шасі У7ВА092028В000516 на час звернення з позовом до суду. Спірне майно вибуло з володіння ЗАТ "Єврофінас" за його волею та на підставі відплатного договору, а саме, договору фінансового лізингу №080000037 від 22.02.2011 року та додаткової угоди №2 від 10 січня 2011 року до договору фінансового лізингу, які ніким не оспорюються та не визнані судом недійсними.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що позивач на даний час не є власником спірного майна, а підстава набуття відповідачем спірного майна є дійсною та ніким не оспорена, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для витребування транспортного засобу у ФОП Тихолаза В.В.

При цьому, твердження апелянтів про відсутність у ТОВ "Н-Лізинг" статусу фінансової установи, що на їх думку є підставою для визнання неправомірності набуття права власності на транспортний засіб відповідачем, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки не стосуються предмету спору, а відтак не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того слід зазначити, що додатковою угодою №2 до договору лізингу від 10.01.2011 року, яка була укладена вже на стадії виконання договору фінансового лізингу після передачі предмету лізингу лізингодавцем лізингоодержувачу, лише було замінено сторону договору лізингу, тоді як фінансову послугу вже було надано попереднім лізингодавцем.

Також безпідставними є посилання ПАТ "КБ "Надра" на порушення його прав як заставодержателя згідно договору застави від 19.05.2008 року №122-1/3-V/21/2006, оскільки згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 05.10.2017 року (т.2, а.с. 83-88) відомості щодо обтяження даного транспортного засобу були внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна 25 березня 2011 року, тоді як право власності на спірний транспортний засіб було зареєстровано за відповідачем 02 лютого 2011 року, тобто на момент переходу права власноті до відповідача в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні записи про обтяження спірного транспортного засобу.

При цьому, відповідно до ст.10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржниками не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржників, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Щодо розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід зазначити наступне.

Так, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.12.2017 року у справі №924/497/17, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ЗАТ "Єврофінанс" В.В. Саєнка на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.12.2017 року; відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до 22.01.2018 року.

При цьому, скаржником, у встановлений ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.12.2017 року, строк, судовий збір за подачу апеляційної скарги сплачено не було.

Якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Зважаючи на те, що ЗАТ "Єврофінанс" в особі ліквідатора В.В. Саєнка не сплатило судовий збір за подачу апеляційної скарги в строк, встановлений ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.12.2017 року, колегія суддів вважає за необхідне стягнути судовий збір за рогляд апеляційної скарги при прийнятті даної постанови.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" І.О.Стрюкової та Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Саєнка В.В. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 05.12.2017 року у справі №924/497/17 - залишити без змін.

3. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" (69002, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 81, офіс 17, ) до Державного бюджету України (р/р 2002, отримувач: Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному, код ЄДРПОУ отримувача 38012714, МФО отримувача 833017) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1760,00 грн.

4. Доручити господарському суду Хмельницької області видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 ГПК України.

6. Матеріали справи №924/497/17 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Дужич С.П.