ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" січня 2018 р. Справа № 911/2727/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у справі №911/2727/15

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю Ютем-Інжинірінг

про стягнення 157 391,06 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №58 від 03.01.2017)

від відповідача: не з'явився

від державної виконавчої служби: не з'яився

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 15.09.2015 у справі №911/2727/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016, позовні вимоги задоволено частково, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Ютем-Інжинірінг (далі ТОВ Ютем-Інжинірінг/боржник) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1 (далі - ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1/стягувач) 102 773 (сто дві тисячі сімсот сімдесят три) грн 56 коп. заборгованості, 20 729 (двадцять тисяч сімсот двадцять дев'ять) грн 92 коп. пені, 12 846 (дванадцять тисяч вісімсот сорок шість) грн 98 коп. інфляційних втрат, 1 159 (одну тисячу сто пятдесят дев'ять) грн 60 коп. 3% річних.

16.02.2016 господарським судом Київської області видано наказ про примусове виконання зазначеного рішення, зокрема, щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Ютем-Інжинірінг на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1 102 773 (сто дві тисячі сімсот сімдесят три) грн 56 коп. заборгованості, 20 729 (двадцять тисяч сімсот двадцять дев'ять) грн 92 коп. пені, 12 846 (дванадцять тисяч вісімсот сорок шість) грн 98 коп. інфляційних втрат, 1 159 (одну тисячу сто пятдесят дев'ять) грн 60 коп. 3% річних.

23.10.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1 надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця, що виявилась у винесенні Бучанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 30.06.2016 постанови про повернення стягувачеві виконавчого документа, а саме наказу господарського суду Київської області від 16.02.2017 у справі №911/2727/15.

Так, відповідно до змісту скарги стягувач зауважив про неправомірність дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа з огляду на те, що обставини щодо відсутності майна у боржника, якими керувався державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови, не відповідають дійсності, у той час як відомості щодо вчинених державним виконавцем дій у Єдиному державному реєстрі виконавчих прваджень відсутні.

В розрізі відповідних доводів скаржник зауважив, що в порушенням законодавчих приписів оскаржувана постанова не містить відомостей щодо вчинених державним виконавцем дій та їх результатів щодо виконання рішення суду у даній справі, у той час як державним виконавцем не вчинено передбачених законом дій щодо перевірки майнового стану боржника шляхом звернення до: Бюро технічної інвентеризації про наявність зарестрованого до 2013 року нерухомого майна, Державної фіскальної служби, Державного комітету Земельного кадастру про наявність зарєстрованого до 2013 року земельних ділянок, паїв, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної інспекції сільського господарства, Державної служби гірничого нагляду та примислової безпеки України, Державної служби інтелктуальної власності України, Державного підприємства «Український державний центр радіочастот».

Водночас, скаржник в обгрунування скарги зауважив на тому, що в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи щодо вчинення виконавчих дій, передбачених дій ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду вищезазначеного ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 просить суд визнати:

- протиправними дії головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 з примусового виконання наказу №911/2727/15 виданого господарським судом Київської області 16.02.2016;

- незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 з примусового виконання наказу №911/2727/15 виданого господарським судом Київської області 16.02.2016;

- зобовязати головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу №911/2727/15 виданого господарським судом Київської області 16.02.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області 01.11.2017 прийнято до розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у справі №911/2727/15 та призначено розгляд скарги на 20.11.2017.

17.11.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.11.2017 розгляд скарги відкладено на 04.12.2017.

04.12.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від ТОВ Ютем-Інжинірінг надійшли пояснення, відповідно до яких боржник зазначив, що він не має ані коштів на рахунках, ані майна, відтак фінансова можливість виконати рішення суду у даній справі відсутня, у той час як вчиненню виконавчих дій боржник не перешкоджав, а тому скарга є необгрунтованою та безпідставною.

Таким чином, боржник просив скаргу стягувача відхилити та її розгляд здійснювати без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю Ютем-Інжинірінг.

Ухвалами господарського суду Київської області від 04.12.2017 розгляд скарги відкладено на 09.01.2018, а також строк розгляду скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у справі №911/2727/15 продовжено на 15 днів.

04.12.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надішли заперечення на скаргу стягувача, зі змісту яких слідує, що державним виконавцем вчинено усі дії з розшуку коштів та боржника, а стягувач не скористався наданим йому правом на повторне предявлення виконавчого докмента до виконання, а тому державний виконавець просить відмовити у задоволенні відповідної скарги повністю.

До вищенаведених заперечень державним виконавцем додано матеріали виконавчого провадження №50361475 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області №911/2727/15 від 16.02.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.01.2018 розгляд скарги відкладено на 16.01.2018

У судове засіданні 16.01.2018 представник боржника та державний виконавець не прибули про причини неприбуття суд не повідомили.

Дослідивши і перевіривши наявні в матеріалах справи та подані в підтвердження обгрунтування скарги докази, заслухавши пояснення представника стягувача, суд встановив, що скарга Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у справі №911/2727/15 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів №2147-VIII від 03.10.2017, що набрав чинності 15.12.2017, (далі Господарський процесуальний кодекс України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 339 та 343 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Приписами статей 1, 4 та 6 Закону України Про виконавче провадження №606-XIV від 21.04.1999 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно пп. 1, 3, 7 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N43/5, Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Посадові особи органу ДВС несуть відповідальність за повноту та вірогідність інформації, яка вноситься до Єдиного реєстру.

Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5, зокрема, затверджено Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження та визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року №43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень».

Відповідно до п. 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - компютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року №43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень».

За змістом статтей 11, 27, 32 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Приписами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», що кореспондує зі ст. 65 Закону, передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Як слідує з наявних в Системі відомостей та наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження, постановою відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції від 01.03.2016 ВП №50361475 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.02.2016 у справі №911/2727/15, а також надано боржнику семиденний термін для самостійного виконання рішення суду.

28.04.2016 відділом державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції в межах виконачого провадження №50361475 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою відповідно накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику.

До того ж, 28.04.2016 відділом державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції в межах виконачого провадження №50361475 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у банківських установах.

Постановою відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції від 31.05.2016 виконавче провадження №50361475 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.02.2016 у справі №911/2727/15 приєднано до зведеного виконавчого провадження №51312032, яке веде відділ державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції.

30.06.2016 відділом державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції в межах виконачого провадження №50361475 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, якою з підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу повернуто наказ господарського суду Київської бласті від 16.02.2016 у справі №911/2727/15.

Відповідна постанова мотивована тим, що майна на яке можливо звернути стягнення відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" не розшукано, а саме: транспортні засоби не зареєстровано, нерухомого майна не зареєстровано, а заходи вжиті щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виходячи із системного аналізу вищезазанчених законодавчих приписів, суд дійшов висновку, що правові підстави для застосування приписів п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», при поверненні виконавчого документа стягувачу, у державного виконавця виникають за умови вчинення усіх передбачених законом дій для розшуку майна боржника та звернення стягнення як на кошти так і на розшукане майно для повного виконання рішення та задоволення вимог стягувача.

Так, відповідно до ст. 66, ч. 8. ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

До того ж, відповідно до п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінісерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (в редакції станом на дату винесення оскаржуваної постанови), організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Однак, як в матеріалах справи, так і в Системі відсутні належні та допустимі докази вчинення державним виконавцем в межах виконавчого провадження №50361475 та/або зведеного виконавчого провадження №51312032 покладеного на нього обов'язку щодо здійснення перевірки майнового стану боржника виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, що свідчить про порушення державним виконавцем вимог закону.

Так, державним виконавцем не підтверджено належними та допустими доказами вчинення дій з метою розшуку та виявлення майна та майнових активів боржника шляхом надіслання запитів до Бюро технічної інвентеризації, Державної фіскальної служби, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної інспекції сільського господарства, Державної служби інтелктуальної власності України.

Доводи ж стягувача про необхідність звернення державного виконавця до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку та Державної служби гірничого нагляду та примислової безпеки України, визнаються судом неспроможними з огляду на відсутність у відповідних органів повноважень щодо надання на запит державного виконавця відомостей про майновий стан боржника.

До того ж, скаржником станом на дату звернення із відповідної скаргою нормативно не обґрунтовано підстави діяльності Державного комітету Земельного кадастру та Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», як і не визначено ідентифікуючі дані відповідних юридичних осіб та межі їхніх повноважень, а тому посилання скаржника на обовязок державного виконавця звернутися до відповідних субєктів є безпідставними.

Крім того, вчинення державним виконавцем передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» дій є його правом, а не обовязком, а тому доводи скаржника щодо відсутності доказів вчинення відповідних дій є безпідставними.

Водночас, викладені у запереченнях державного виконавця обставини щодо надіслання останнім запитів до сервісного центру МВС, ДПІ та надання відповіді про відсутність у боржника транспортних засобів оцінюються судом критично, оскільки такі твердження доказово не підтвердженні, а додані до заперечень державним виконавцем копії Інформаційної довідки №74464194 від 30.11.2016 та відповіді Державної податкової служби № від 13.07.2016 не є належними та допустими доказами вчинення державним виконавцем дій з розшуку майна та коштів боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у даній справі, оскільки відповідні документи оформлені після повернення стягувачу виконавчого документа та винесення відповідної постанови.

Винесення ж 28.04.2016 державним виконавцем постанови про арешт всього рухомого майна боржника у виконавчому провадженні №50361475, не підтверджує вчинення державним виконавцем дій щодо виявлення налженого боржнику нерухомого, рухомого майна та майнових прав, оскільки, з урахуванням нормативних приписів Закону України «Про виконавче провадження», обовязок державного виконавця вчиняти дії щодо виявлення належного боржнику нерухомого, рухомого майна, майнових прав, спрямований на фізичне виявлення відповідних активів та їх арешт для реалізації і задовлення вимог стягувача, що не може бути обмежено лише винесенням відповідної постанови за відсутності індивідуально визначеного майна.

До того ж, державний виконавець не підтвердив належними та допустимими доказами здійснення виїзду до місця розташування боржника в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі.

Інших належних та допустимих доказів вчинення державним виконавцем дій щодо виявлення майна та/або майнових прав боржника суду не надано.

З огляду вищезазначеного, враховуючи, що право державного виконавця вчиняти дії з повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до приписів закону виникає лише у разі вчиненя державним виконавцем усіх дій з виявлення майна боржника, у той час як державним виконавцем не вчинено усіх передбачених законом дій для виявлення рухомого та нерухомого майна боржника і майнових прав, суд дійшов висновку про відсутність у державного виконавця правових підстав для повернення стягувачу наказу господарського суду Київської області від 16.02.2016 у справі №911/2727/15, відтак дії державного виконавця з повернення стягувачу відповідного виконавчого документа є протиправними, а постанова Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 ВП №50361475 винесена з порушенням норм чинного законодавства, відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Враховуючи незаконність прийнятого державним виконавцем рішення про повернення стягувачу наказу господарського суду Київської області від 16.02.2016 у справі №911/2727/15, відтак скасування винесеної відповідно постанови, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги скаржника щодо відновлення виконавчого провадження та зобовязання Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу №911/2727/15 виданого господарським судом Київської області 16.02.2016.

Керуючись ст. ст. ст. 73, 339 та 343 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4, 6, 11, 47, 52, 57, 66 Закону України Про виконавче провадження, ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, суд

постановив:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку Всеукраїнський ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у справі №911/2727/15 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 з примусового виконання наказу №911/2727/15, виданого господарським судом Київської області 16.02.2016.

3. Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2016 з примусового виконання наказу №911/2727/15, виданого господарським судом Київської області 16.02.2016.

4. Зобовязати Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу №911/2727/15 виданого господарським судом Київської області 16.02.2016.

Повний текст ухвали складено 23.01.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення у відповідності до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом десяти днів з дня складення повної ухвали у відповідності ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема