УХВАЛА

31.01.2018Справа № 915/16/18

За заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову

Суддя Гумега О.В.

Представники: без повідомлення представників сторін

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (заявник, позивач) звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою № б/н від 09.01.2018 про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити Наглядовій раді Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" обирати Генерального директора ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" та укладати з ним від імені товариства контракт, до набрання законної сили рішенням суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про скасування протоколу засідання постійної конкурсної комісії Фонду державного майна України з проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання по заміщенню вакантної посади генерального директора Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", оформлене протоколом № 3 від 19.12.2017.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.01.2018 у справі № 915/16/18 передано матеріали заяви ОСОБА_1 № б/н від 09.01.2018 про забезпечення позову з доданими до неї документами за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2018 матеріали заяви ОСОБА_1 № б/н від 09.01.2018 про забезпечення позову з доданими до неї документами передано на розгляд судді Господарського суду міста Києва Гумеги О.В.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 № б/н від 09.01.2018 про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вказана заява подана без додержання вимог пункту 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв'язку з чим суд відмовляє у її прийнятті та повертає заявнику з причин порушення заявником правил підсудності.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. Частиною 3 наведеної статті ГПК України визначено, зокрема, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Отже, з наведених норм слідує, що господарський суд вправі забезпечити позов тільки у випадку, коди сама позовна заява буде розглядатись за правилами господарського судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначені частиною 1 частини 1 статті 20 ГПК України.

Так, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України);

- справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України);

- справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

Як вбачається із заяви № б/н від 09.01.2018 про забезпечення позову, дана заява подана ОСОБА_1 (заявник) як фізичною особою, при цьому безпосередньо у заяві заявник зазначає, що він являвся учасником конкурсного відбору на заміщення вакантної посади Генерального директора ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль". Як досліджено судом, заява не містить доказів того, що заявник є підприємцем.

Також, із заяви № б/н від 09.01.2018 про забезпечення позову вбачається, що заявник має намір оскаржити в судовому порядку рішення постійної конкурсної комісії Фонду державного майна України з проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання по заміщенню вакантної посади генерального директора Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", оформлене протоколом № 3 від 19.12.2017. А отже, існує спір з приводу оскарження заявником протоколу Фонду державного майна України, в якому зафіксовані результати конкурсу щодо обрання на посаду керівника суб'єкта господарювання, і однією із сторін цього спору є фізична особа (заявник).

Зважаючи на наведене, враховуючи те, що стороною вказаного спору з приводу оскарження протоколу Фонду державного майна України є фізична особа, яка не є підприємцем, а також те, що вказаний спір не відноситься спорів, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі до спорів між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, такий спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. 6 ст. 31 ГПК України спори щодо підсудності не допускаються.

Однак, суд критично оцінює ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду про відмову в забезпеченні позову від 28.12.2017 у справі № 814/3001/17, згідно якої у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено з підстав того, що "спір з приводу оскарження протоколу ФДМУ, в якому зафіксовані результати конкурсу щодо обрання на посаду генерального директора ПрАТ "МТЕЦ", є спором пов'язаним з формуванням органу управління юридичною особою і за правилами ст. 20 ч. 1 п. 3 ГПК України повинен розглядатись за правилами господарського судочинства... , позовна заява повинна подаватись до господарського суду, який і має розглядати заяву про забезпечення позову".

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) визначено, що що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Як зазначалось, предметом спору, з приводу якого заявник має намір звернутись до суду та до його подання звертається з даною заявою про забезпечення позову до господарського суду, є оскарження протоколу № 3 засідання постійної конкурсної комісії Фонду державного майна України з проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання по заміщенню вакантної посади генерального директора Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" від 19.12.2017, в якому зафіксовані результати конкурсу щодо обрання на посаду керівника Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль".

Суд відзначає, що при винесенні спірного протоколу Фонд державного майна України, який заявник зазначає в якості відповідача, діяв як суб'єкт владних повноважень з виконання покладених на нього чинним законодавством України завдань щодо управління корпоративними правами держави, а тому спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідний висновок суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України № К/800/1393/16 від 06.09.2017, предметом спору у якій було скасування наказу Фонду Державного майна України про проведення конкурсного відбору претендентів на заміщення вакантної посади керівника відповідного суб'єкта господарювання.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України у вищенаведеній ухвалі, за змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Законодавство не містить визначення терміну "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні врахувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне і приватне.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 4 вказаного Закону до основних завдань Фонду державного майна України належать управління об'єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств.

Пунктом 2 Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 року №777, встановлено, що підставою для оголошення конкурсного відбору керівника підприємства (далі - конкурсний відбір) є рішення (наказ) міністерства, Фонду державного майна або іншого органу, який виконує функцію з управління підприємством (далі - суб'єкт управління).

Таким чином, Вищий адміністративний суд України згідно ухвали від 06.09.2017 у справі № К/800/1393/16 суд дійшов висновку, що при винесенні спірного наказу відповідач діяв як суб'єкт владних повноважень з виконання покладених на нього чинним законодавством України завдань щодо управління корпоративними правами держави, а тому спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також, практика Вищого адміністративного суду України свідчить, що розгляд спорів про скасування рішень конкурсної комісії та наказу про призначення на посаду відноситься до юрисдикції адміністративних судів (ухвала Вищого адміністративного суду України № К/800/48326/14 від 10.08.2017).

Зважаючи на наведене, суд роз'яснює заявнику про те, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду, у зв'язку з чим, позовна заява повинна подаватись до адміністративного суду, який вправі розглядати заяву про забезпечення позову, з якою заявник у грудні 2017 року вірно звертався до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 136, 138, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 № б/н від 09.01.2018 про забезпечення позову та повернути дану заяву і додані до неї документи заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 31.01.2018 та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Гумега