Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/13722/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017

(головуючий - Гаврилюк О.М., Сулім В.В., Майданевич А.Г.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017

(суддя Сівакова В.В.)

у справі № 910/13722/17

за позовом Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 201,18 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У серпні 2017 року Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 201,18 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 9 від 05.01.2010, укладеним між Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк"), в частині повернення перерахованих ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, грошових коштів на виплату пенсії за січень 2016 року.

2. Короткий зміст оскаржуваних рішення та постанови судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі №910/13722/17 відмовлено позивачу у задоволенні позову.

2.2. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 залишено без змін.

2.3. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області на виконання Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (надалі - Порядок №1596), було нараховано ОСОБА_4 пенсію за період з 01.01.2016 по 31.01.2016 у сумі 1055,98 грн., яку 22.01.2016 перераховано на рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_1, відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк".

У зв'язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області прийнято розпорядження від 16.02.2016 №1151/03 про повернення перерахованих йому коштів, яке виконане відповідачем не в повному обсязі, що і стало підставою для виникнення спору у цій справі.

Судові рішення мотивовані тим, що станом на день оброблення розпорядження позивача про повернення коштів (17.02.2016), на рахунку ОСОБА_4 (померлої особи) обліковувались кошти у сумі 854,80 грн., які і були повернуті на рахунок Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі.

2.4. Встановивши, що позивач повідомив відповідача про факт смерті пенсіонера ОСОБА_4 лише 17.02.2016, суди дійшли висновку, що ПАТ КБ "Приватбанк" діяв в межах чинного законодавства та укладеного між сторонами договору.

2.5. Натомість, позивач не довів належними засобами доказування порушення своїх прав відповідачем в частині неповернених 201,18 грн., які були автоматично списані банком в погашення заборгованості, що виникла на рахунку кредитної картки "Універсальна". Відтак, суди дійшли висновку, що позовні вимоги Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області є необґрунтованими та документально не підтвердженими, а отже, такими, що задоволенню не підлягають.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. 14 грудня 2017 року Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (надалі - Інгульське об'єднане управління ПФУ м. Миколаєва) звернулось до Вищого господарського суду України через Київський апеляційний господарський суд з касаційної скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі №910/13722/17 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги про стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" 201,18 грн.

3.1.1. Скаржник зазначає, що згідно з пунктом 13 Порядку №1596 суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Відтак, здійснивши посилання на п.1 статті 5 розділу ІІ договору №9 від 05.01.2010, за змістом якого сторони взяли на себе зобов'язання дотримуватись норм чинного законодавства, Інгульське об'єднане управління ПФУ м. Миколаєва вважає, що відповідачем неналежним чином виконано умови зазначеного договору, чим завдано йому майнову шкоду (збитки) на суму 201,18грн.

3.1.2. В обґрунтування своїх доводів скаржник також посилається на рішення Господарського суду Миколаївської області у справі №915/1627/16, залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського та рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/7932/17, які, на його думку, підтверджують неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій у цій справі.

3.2. 12 січня 2018 року представником ПАТ КБ "Приватбанк" Сокуренком Євгеном Сергійовичем, який діє на підставі довіреності №8171-К-0 від 19.08.2016, надіслано на адресу Касаційного господарського суду відзив на касаційну скаргу, який не приймається до уваги судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Підписання та подання відзиву на касаційну скаргу є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1312 Конституції України в редакції Закону № 1401-VIII виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до підпункту 11 пункту 161 Розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311 та ст. 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року.

Провадження у справі №910/13722/17 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2017, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", а тому, під час розгляду справи у суді касаційної інстанції, сторони повинні враховувати зазначені приписи Конституції України щодо представництва у Верховному Суді.

Поданий ПАТ КБ "Приватбанк" відзив на касаційну скаргу Інгульського об'єднаного управління ПФУ м. Миколаєва підписано Сокуренком Євгеном Сергійовичем як представником за довіреністю №8171-К-0 від 19.08.2016. Серед документів, долучених до відзиву, не додано доказів на підтвердження того, що представник Сокуренко Є.С. здійснює адвокатську діяльність та уповноважений представляти відповідача як адвокат. Не містять таких документів і матеріали справи.

Тобто, відзив підписано особою, повноваження якої в установленому законом порядку не підтверджено, що виключає можливість суду касаційної інстанції надавати правову оцінку доводам, зазначеним у ньому.

4. Джерела права й акти їх застосування

4.1. Цивільний кодекс України

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 627. Свобода договору

1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 1066. Договір банківського рахунка

1. За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

2. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

3. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Стаття 1071. Підстави списання грошових коштів з рахунка

1. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

2. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

4.2. Господарський кодекс України

Стаття 193. Загальні умови виконання господарських зобов'язань

7. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

4.3. Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин)

Стаття 22. Ініціювання переказу за допомогою розрахункових документів

22.9. Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

4.4. Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках" № 1596 від 30.08.1999 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин)

Пункт 13. У разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

4.5. Постанова Національного банку України "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" № 22 від 21.01.2004 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин)

Глава 2. Загальні правила документообігу

2.22. Банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

4.6. Господарсько-процесуальний кодекс України (у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій)

Стаття 43. Змагальність

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

5.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Предметом спору у справі є вимоги Інгульського об'єднаного управління ПФУ м.Миколаєва про стягнення з відповідача 201,18 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім умов договору №9 від 05.01.2010.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у п.4 статті 8 розділу IV договору №9 від 05.01.2010 сторони погодили умови для повернення коштів установами банку відповідача, у випадку перерахованих пенсійним фондом коштів на рахунки померлих пенсіонерів. Такими умовами, зокрема, є: 1) зарахування пенсії на рахунок пенсіонера в місяцях, наступних після його смерті; 2) надходження письмового розпорядження від управління ПФУ із повідомленням про смерть пенсіонера; 3) наявність коштів на поточному рахунку померлого пенсіонера.

Як вірно зазначено судами, погоджена сторонами умова про наявність коштів на поточному рахунку померлого пенсіонера не суперечить приписам пункту 13 Порядку №1596. Крім того, така умова відповідає положенню пункту 22.9 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", згідно з яким банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників.

Обов'язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими.

Суд касаційної інстанції вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем належним чином виконано п.4 статті 8 розділу IV договору №9 від 05.01.2010 та не порушено п.1 статті 5 розділу ІІ договору №9 від 05.01.2010, як помилково вказує скаржник.

Відтак, дії ПАТ КБ "Приватбанк" з перерахування Управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі залишку коштів на рахунку отримувача пенсії у сумі 854,80 грн. є правомірними, а висновок судів про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача спірних 201,18 грн. - правильним та обґрунтованим. Натомість, доводи скаржника зазначеного не спростовують і відхиляються судом як помилкові та такі, що здійснені внаслідок невірного тлумачення норм чинного законодавства.

5.2.2. Непереконливими є також посилання скаржника на судові рішення у справах №904/7932/17 та №915/1627/16, оскільки зазначені справи є різними за змістом обставин, що формують правовідносини у них і впливають на застосування тієї чи іншої норми матеріального права. Тобто, застосування норм права судами першої та апеляційної інстанцій у згаданих справах не може свідчити про невірне застосування судами попередніх інстанцій правових норм у цій справі.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах заявлених позовних вимог Інгульським об'єднаним управлінням ПФУ м. Миколаєва, вважає правильним висновок судів про відмову у їх задоволенні.

6.2. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Інгульського об'єднаного управління ПФУ м. Миколаєва без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Станом на дату подання касаційної скарги - 14.12.2017, Інгульське об'єднане управління ПФУ м. Миколаєва відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" було звільнене від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Зважаючи на те, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу скаржника без задоволення, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст. 8, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі 910/13722/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.Ткач

Судді О.Мамалуй

Л.Стратієнко