КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. Справа№ 910/21333/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Адвокатського бюро "Рогачова"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року

у справі №910/21333/17 суддя Отрош І.М.

за позовом Адвокатського бюро "Рогачова"

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

до відповідача-2: Приватного підприємства "Пастораль"

про стягнення 1 972 901,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2017р. у справі №910/21333/17 позовну заяву направлено за підсудністю до Господарського суду Волинської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Адвокатського бюро "Рогачова" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року та передати справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивач вважає такий висновок суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Так, апелянт обґрунтовує скаргу тим, що відповідач-2 ПП «Пастораль» не є «органом транспорту» в розумінні діючого законодавства України, оскільки воно не є ані держаним органом у сфері транспорту ані спеціально уповноваженим органом, що не є суб'єктом підприємницької діяльності. Відтак, суд першої інстанції помилково визначив підсудність за правилами виключної підступності та передав справу до іншого суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 року апеляційна скарга прийнята до розгляду, відкрито апеляційне провадження у справі.

Відповідач-1, згідно з поданим до суду 10.01.2018 року відзивом зазначає, що оскільки спір виник з договору перевезення та відповідач-2 є перевізником, враховуючи правила виключної підсудності, встановлені ч.1 ст. 30 ГПК від 15 грудня 2017 року, відповідач-1 повторно наполягає, що позовна заява АБ „Рогачова" з вимогами до ПрАТ „СК „Перша" та ПП „Пастораль" про стягнення 1 972 901,80 грн., разом з доданими до неї документами, підлягає передачі за виключною підсудністю до Господарського суду Волинської області та вважає, що ухвала Господарського суду міста Киева від 04 грудня 2017 року по цій справі є законною та обґрунтованою.

Відповідач-2, згідно з поданим до суду 09.01.2018 року відзивом зазначає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги,і ~ обґрунтування, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі є безпідставним?:. : тому, прошу апеляційну скаргу Адвокатського бюро «Рогачова» на скасування ухз^:: Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року у справі № 910/21335 ~ потрібно залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києвае:і 04.12.2017 року у справі № 910/21333/17 без змін.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явились до судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Відповідно до ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ч. 1 п. 8 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду.

Як зазначалось, 29.11.2017 року до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Адвокатського бюро "Рогачова" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" та Приватного підприємства "Пастораль" про стягнення 1972901,80 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем 2 (Приватне підприємство "Пастораль") як перевізником за Угодою № 50/09-П на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 03.03.2009 року на заявки б/н (дата перевезення) було втрачено вантаж, у зв'язку з чим експедитору за вказаною угодою (Товариству з обмеженою відповідальністю "МТК Фортекс") були завдані збитки на суму 1972901,80 грн.

При цьому, на підставі укладеного між позивачем (Адвокатським бюро "Рогачова") та Товариством з обмеженою відповідальністю "МТК Фортекс" Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 16.11.2017 року позивач набув права вимоги до відповідача 2 у зобов'язанні з відшкодування збитків на суму 1972901,80 грн.

Позивач вказав на те, що відповідальність перевізника (Приватного підприємства "Пастораль") станом на дату настання страхового випадку була застрахована відповідачем 1 (Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша") на підставі Договору № 12-01.03.14.00010 добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом від 03.02.2014 року зі встановленим лімітом відповідальності у сумі 50000 дол США 00 центів, що станом на дату звернення з позовом до суду за курсом НБУ становить 1323854,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 (Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша") страхове відшкодування у розмірі 1323854,00 грн. та з відповідача 2 (Приватного підприємства "Пастораль") збитки у розмірі 649047,80 грн., що є різницею між розміром завданих збитків на суму 1972901,80 грн. та страховим відшкодуванням у розмірі 1323854,00 грн.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

З'ясувавши обставини справи та перевірку їх доказами з урахуванням доводів сторін, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до п. 2.5.1 Угоди № 50/09-П на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 03.03.2009 року перевізник несе відповідальність за збереження вантажу перед експедитором та замовником з часу його прийняття від вантажовідправника до повного розмитнення та розвантаження у вантажоодержуача.

Згідно з п. 2.5.2 Угоди № 50/09-П на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 03.03.2009 року в разі втрати, пошкодження або нестачі вантажу перевізник відшкодовує замовнику кошти в розмірі вартості втраченого, пошкодженого або вантажу, якого не вистачає, на підставі складеного акту чи відмітки CMR.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що враховуючи заявлені позивачем у позовній заяві предмет та підстави позову, спір у справі виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем 2 як перевізником за Угодою № 50/09-П на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 03.03.2009 своїх зобов'язань щодо збереження вантажу, у зв'язку з чим відбулась втрата вантажу та, як зазначає позивач у позовній заяві, експедитору було завдано збитки у сумі 1972901,80 грн.

Тобто, спір у справі виник з договору перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано зазначає, що спір у даній справі виник у зв'язку з неналежним виконанням договору перевезення відповідачем 2 (перевізником), який по суті є органом транспорту так як забезпечує задоволення потреб суспільного виробництва у перевезеннях вантажів автомобільними транспортними засобами.

Враховуючи викладене, дана справа повинна розглядатися господарським судом за місцезнаходженням відповідача 2 (Приватного підприємства "Пастораль") відповідно до ч. 1 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України.

Так, судами встановлено, що місцезнаходженням Приватного підприємства "Пастораль" є: 43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Індустріальна, буд. 8 (відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Таким чином, справа за позовом Адвокатського бюро "Рогачова" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" та Приватного підприємства "Пастораль" про стягнення 1972901,80 грн. підсудна Господарському суду Волинської області (відповідно до ч. 1 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень п. 1, 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи, що спір виник з договору перевезення та відповідач 2 є перевізником (органом транспорту), враховуючи правила виключної підсудності, встановлені частиною 1 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що позовна заява Адвокатського бюро "Рогачова" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" та Приватного підприємства "Пастораль" про стягнення 1972901,80 грн. разом з доданими до неї документами підлягає передачі за виключною підсудністю до Господарського суду Волинської області.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Адвокатського бюро "Рогачова", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року у справі № 910/21333/17 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти Адвокатського бюро "Рогачова".

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Адвокатського бюро "Рогачова" на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року у справі № 910/21333/17 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2017 року у справі № 910/21333/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/21333/17 повернути до суду першої інстанції.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко

повний текст складено 24.01.2018 року