ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

16.01.2018р. Справа № 905/2458/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В., розглянувши скаргу Приватного підприємства «Рондо» за вх. №25290/17 від 29.09.2017р.

по справі № 905/2458/16

за позовом Приватного підприємства «Рондо» (85582, Донецька обл., Великоновосілківський район, с. Нескучне, вул. Немировича-Данченка, 11)

до відповідача ОСОБА_1 (фермерського) господарства «Прометей» (85500, Донецька обл., смт. Новосілка, вул. Пушкіна, 36)

про стягнення 658 240,34 грн.,

за участю представників процесу:

від позивача: не зявився

від відповідача (скаржника): не зявився

від органу ДВС: не зявився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.10.2016р. по справі № 905/2458/16 позов ПП «Рондо» задоволений. Стягнуто з С(Ф)Г «Прометей» на користь ПП «Рондо» основний борг в сумі 658 240,34 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 9 873,61 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.11.2016р. апеляційну скаргу С(Ф)Г «Прометей» на рішення господарського суду Донецької області від 19.10.2016р. по справі № 905/2458/16 повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

15.11.2016р. на виконання вказаного рішення господарським судом виданий відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.05.2017р., яка залишена без змін постановами Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. та Вищого господарського суду України від 06.11.2017р., відмовлено у задоволенні клопотань С(Ф)Г «Прометей» про зупинення стягнення за наказом від 15.11.2016р. та витребування наказу від 15.11.2016р. з Великоновосілківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області; відмовлено у задоволенні заяви С(Ф)Г «Прометей» за вх. № 12991/17 від 05.05.2017р. в порядку ст. 117 ГПК України.

29.09.2017р. за вх. № 25290/17 ПП «Рондо» звернулося до господарського суду із скаргою, в якій просить суд визнати незаконною бездіяльність начальника Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області щодо невинесення постанови про опечатування та обмеження у користуванні арештованим майном боржника С(Ф)Г «Прометей», а саме Автозаправочної станції «Янісоль», яка розташована за адресою: Донецька обл., Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вулиця Верхня, 6; зобовязати начальника Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області обмежити право користування арештованим майном боржника С(Ф)Г «Прометей», а саме шляхом опечатування Автозаправочної станції «Янісоль», яка розташована за адресою: Донецька обл., Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вулиця Верхня, 6 та винесення відповідної постанови.

В обгрунтування скарги ПП «Рондо» посилається на неправомірну відмову Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області у задоволенні заяви стягувача від 25.09.2017р. про обмеження права користування арештованим майном С(Ф)Г «Прометей» - АЗС «Янісоль» шляхом опечатування вказаного майна та винесення відповідної постанови з огляду на те, що АЗС «Янісоль» є обєктом з підвищеною небезпекою, який використовується боржником для здійснення господарської діяльності, що може призвести до знищення майна, неможливості його реалізації, та, відповідно, виконання рішення суду. Крім того, скаржник посилається на те, що боржник отримує регулярний дохід від використання арештованого майна в господарській діяльності, але рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження не виконано у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.11.2017р. скаргу прийнято до розгляду та призначено розгляд скарги на 12.12.2017р.

11.12.2017р. за вх.№04-21/3540 на офіційну електронну адресу господарського суду надійшла заява відповідача, згідно з якою останній просить суд припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України з посиланням на те, що в період з 30.09.2016р. по 05.01.2017р. відповідно до ч.2 ст.21 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» право відправляти правосуддя було надано лише окружним господарським судам, які на той час створені не були, а його повноваження не мав жодний інший орган, а отже, рішення ГСДО від 19.10.2016р. по справі № 905/2458/16 та, відповідно, виданий на його виконання наказ є незаконними; ухвала ГСДО від 20.11.2017р. про прийняття скарги до розгляду є неправосудною, оскільки ПП «Рондо» звернулось не в порядку ст.121-2 ГПК України, а фактично оскаржує дії посадової особи - начальника Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, який не є державним виконавцем у виконавчому провадженні №53047620; на адресу боржника не надіслано двох додатків до скарги, чим порушено права боржника на дослідження доказів щодо повноважень особи, яка звернулась до суду та підписала скаргу в інтересах ПП «Рондо»; з матеріалів скарги вбачаються ознаки вчинення дій групою осіб за попередньою змовою з метою створити навмисно привід для подальшого звернення до суду чи інших органів. Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для прийняття судом окремої ухвали щодо адвоката ОСОБА_2 з направленням її до Ради адвокатів Донецької області для реагування, а також окремої ухвали за наявності ознак корупційного діяння з направленням її до Національного агентства з питань запобігання корупції.

03.01.2018р. за вх.№66/18 господарський суд одержав заперечення Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області на скаргу, згідно з якими останній просить суд залишити скаргу без задоволення та здійснити її розгляд без участі представника органу ДВС. В обґрунтування заперечень орган ДВС посилається на те, що 06.12.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53047620 з примусового виконання наказу ГСДО №905/2458/16 від 15.11.2016р., а також постанови про накладення арешту на все нерухоме майно та рахунки боржника. 30.03.2017р. з метою виконання рішення суду державним виконавцем здійснений опис та арешт майна боржника АЗС «Янісоль», при цьому будь-яких клопотань від стягувача щодо опечатування описаного майна (або обмеження користування цим майном) під час опису не надходило. 10.04.2017р. державним виконавцем винесена постанова про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 26.09.2017р. відділ одержав заяву ПП «Рондо» щодо опечатування зазначеного майна боржника, яка залишена без задоволення, з огляду на те, що відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідні дії не входять до кола обовязків державного виконавця та вчиняються останнім за наявної потреби, яка визначається у кожному випадку самостійно державним виконавцем.

11.01.2018р. за вх.№663/18 господарський суд одержав письмову позицію відповідача щодо скарги, згідно з якою, останній просить суд постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги ПП «Рондо»; постановити окрему ухвалу з направленням її до ради адвокатів Донецької області та Національної поліції України для реагування. В обґрунтування зазначених вимог відповідач посилається на аналогічні підстави, які викладені у заяві про припинення провадження у справі за вх.№04-21/3540 від 11.12.2017р., а також на те, що зі змісту скарги ПП «Рондо» вбачається, що останнє не оскаржує постанову від 30.03.2017р., яка прийнята державним виконавцем Айдіною Є.Г., а тому право скаржника не порушено та не порушувалось; скаржником не подано клопотання про визнання поважними причин пропуску строку для подання скарги, а отже, остання підлягає поверненню; скаржник вводить суд в оману, стверджуючи, що арештоване майно буде знищене, оскільки останнє передано на відповідальне зберігання директору С(Ф)Г «Прометей» ОСОБА_3, такі посилання відповідач розцінює як погрозу скаржника на адресу відповідача щодо вчинення відповідних дій; скаржник відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження» мав можливість оскаржити дії державного виконавця Айдіної Є.Г. та постанову від 30.03.2017р. про опис та арешт майна (коштів) боржника начальнику Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, а не звертатися до суду із даною скаргою; скаржник приховує той факт, що АЗС «Янісоль» станом як на 12.12.2017р., так і на 16.01.2018р. знаходиться в іпотеці, щосвідчить про неправомірність дій ПП «Рондо» та зловживанням останнім своїм правом на звернення до суду зі скаргою. Крім того, відповідач просить суд розглянути скаргу без особистої присутності представника, оскільки господарська діяльність відповідача на даний час повністю заблокована у звязку з накладенням арешту на все майно та кошти, а також відмовою Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області у арешті грошових коштів у сумі 1 159 200 грн., які належать боржнику та перебувають у ПП «Нікос».

16.01.2018р. за вх.№04-27/118 на офіційну електронну адресу господарського суду надійшло клопотання скаржника про відкладення розгляду скарги у звязку з неможливістю явки у судове засідання.

Представники стягувача (скаржника), боржника та органу ДВС у судове засідання не зявились, але, враховуючи, що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, клопотання боржника та органу ДВС про розгляд скарги без їх участі, а також приписи ч.2 ст. 342 ГПК України, господарський суд визнав за можливе здійснити розгляд скарги за їх відсутності у судовому засіданні та за наявними матеріалами справи.

Розглянувши скаргу ПП «Рондо», заслухавши пояснення представника останнього, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог скарги з наступних мотивів:

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

У п.9 ч. 1 розділу XI Перехідних положень ГПК України (в редакції ЗУ від 03.10.2017р. №2147-VІІІ, чинної з 15.12.2017р.) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ч.1 ст.18, ч.1 ст. 233 ГПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

За змістом ч.1 ст. 237 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Однією із засад здійснення виконавчого провадження, зокрема, є співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями (ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження»).

За змістом ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень в т.ч. є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За змістом ч.4 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.36 ЗУ «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

У ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обовязковим.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через пять робочих днів після накладення арешту.

Згідно ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження»).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено ряд заходів для забезпечення реального виконання рішення суду, серед яких можна виділити, як заходи, які вчиняються державним виконавцем в обовязковому порядку (виявлення майна (коштів) боржника та його арешт, вилучення, примусова реалізація, ін.), так і інші заходи, які можуть вчинятися державним виконавцем за власною ініціативою, враховуючи реальну необхідність їх вчинення у кожному окремому випадку (опечатування майна та обмеження у користуванні майном, ін.).

Як вище встановлено судом, 15.11.2016р. на виконання рішення господарського суду Донецької області від 19.10.2016р. по справі № 905/2458/16 виданий наказ про стягнення з С(Ф)Г «Прометей» на користь ПП «Рондо» основного боргу в сумі 658 240,34 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 9 873,61 грн.

06.12.2016р. головним державним виконавцем Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53047620 з виконання наказу господарського суду Донецької області від 15.11.2016р. № 905/2458/16.

Водночас, 06.12.2016р. та 08.12.2016р. головним державним виконавцем Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 винесено постанови про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках Філії Донецьке обласне УП АТ «Ощадбанк», м. Краматорськ, код фінансової установи 335106, № 0687, 0687 код валюти 980; АТ «ОСОБА_5 Аваль» у м. Києві, код фінансової установи 380805, номер рахунку 2, код валюти 980; ДОДАТ «ОСОБА_5 Аваль» м. Краматорськ, код фінансової установи 335076, номер рахунку 260508905, код валюти 980, а також про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику С(Ф)Г «Прометей» у межах суми звернення стягнення 668 113,95 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи листів АТ «ОСОБА_5 Аваль» від 20.12.2016р. №81-15-8/51557 та Філії Донецьке обласне АТ «Ощадбанк» від 23.12.2016р. №25-9/2704/14БТ на вищезазначені рахунки боржника накладено арешт.

Відповідно до листа ГУ Держпродспоживслужби в Донецькій області від 09.03.2017р. №01-10/564 за С(Ф)Г «Прометей» не зареєстровані трактори та інша сільськогосподарська техніка.

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру 1445 від 15.12.2016р. на транспортний засіб Mitsubishi Pajero, універсал в, № кузова JMB000000P0000000, 1993 р.в., номерний знак 01300ЕВ, який належить С(Ф)Г «Прометей» (боржнику) в НАІС накладено обмеження: Арешт та/або заборона на відчуження. При цьому, у повідомленні зазначена наступна адреса реєстрації власника автотранспортного засобу: Донецька обл., Великоновосілківський р-н, смт. Велика Новосілка, вул. Пушкіна, 36.

14.03.2017р. головним державним виконавцем Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 складено акт про те, що за вказаною адресою знаходиться Територіальний центр з обслуговування та надання соціальних послуг Великоновосілківського р-ну, майна належного С(Ф)Г «Прометей» не виявлено.

17.03.2017р. транспортний засіб Mitsubishi Pajero, універсал в, № кузова JMB000000P0000000, 1993 р.в., номерний знак 01300ЕВ оголошено в розшук, про що головним державним виконавцем Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 винесено відповідну постанову.

30.03.2017р. головним державним виконавцем Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_6 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника АЗС «Янісоль» (згідно опису державного виконавця: магазин, А-1, СТО, Б-1, Мийка, В-1, АЗС, Г-1, кафе, Д-1, навіси, Н-1, Н1 -1, Н2 -1, Н3 -1, убиральня, У-1, паркани, №1-№4), яка знаходиться за адресою: Донецька обл., Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вулиця Верхня, 6. При цьому обмеження права користування вказаним майном державним виконавцем не встановлено, відповідальним зберігачем майна призначено директора С(Ф)Г «Прометей» ОСОБА_3, якого повідомлено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

10.04.2017р. начальником Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_7 з метою проведення оцінки арештованого майна боржника призначено субєкта оціночної діяльності ОСОБА_8 та доручено останньому провести оцінку нерухомого майна, яке належить С(Ф)Г «Прометей».

Отже, з наведеного вбачається достатність здійснених органом ДВС заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, а тому посилання позивача (скаржника) на його бездіяльність при виконанні рішення суду є жодним чином необґрунтованими. При цьому, вчинення таких заходів, як опечатування та обмеження у користуванні арештованим майном, є правом державного виконавця, яке останній реалізує на власний розсуд враховуючи співмірність заходів примусового виконання та обсяг вимог, зазначених у рішенні суду, їх обєктивну виправданість, необхідність дотримання прав та охоронюваних законом інтересів сторін виконавчого провадження.

Крім того, позивачем (скаржником) не надано доказів на підтвердження того, що АЗС «Янісоль» є єдиним майном боржника, як і доказів, що зазначене майно використовується боржником у господарській діяльності, що призводить до погіршення його стану та зниження вартості, що існує реальна загроза знищення майна, а також того, що боржник отримує регулярний дохід, ухиляючись при цьому від виконання рішення суду. Натомість, судом встановлено, що на даний час арештоване майно знаходиться на відповідальному зберіганні, проводиться його оцінка та в подальшому державним виконавцем будуть вжиті заходи щодо його реалізації.

Більш того, реалізація майна - АЗС «Янісоль» не є єдиним можливим джерелом одержання коштів від боржника, враховуючи здійснення органом ДВС інших виконавчих дій, зокрема, розшук транспортного засобу, який ще не завершений.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог скарги ПП «Рондо» за вх. №25290/17 від 29.09.2017р. та про відмову у її задоволенні.

Посилання відповідача на те, що рішення ГСДО від 19.10.2016р. по справі № 905/2458/16 та, відповідно, виданий на його виконання наказ є незаконними, оскільки в період з 30.09.2016р. по 05.01.2017р. відповідно до ч.2 ст.21 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» право відправляти правосуддя було надано лише окружним господарським судам, які на той час створені не були, а його повноваження не мав жодний інший орган відхилені судом з огляду на положення пп. 6 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України (в редакції, що діє з 30.09.2016р.), ст. 19 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діє з 30.09.2016р.), п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції, яка діє з 05.01.2017р.), а також на те, що безпідставність та необґрунтованість зазначених посилань встановлена у постанові Вищого господарського суду України від 06.11.2017р. по справі №905/2458/16.

Посилання відповідача на те, що ухвала ГСДО від 20.11.2017р. про прийняття скарги до розгляду є неправосудною, оскільки ПП «Рондо» звернулось не в порядку ст.121-2 ГПК України, а фактично оскаржує дії посадової особи - начальника Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, який не є державним виконавцем у виконавчому провадженні №53047620 також відхилені судом, оскільки відповідно до Інформації про виконавче провадження №53047620 вбачається, що ОСОБА_7 є начальником Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області та державним виконавцем, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження №53047620.

Посилання відповідача щодо ненадіслання останньому двох додатків до скарги, чим порушено права останнього на дослідження доказів щодо повноважень особи, яка звернулась до суду та підписала скаргу в інтересах ПП «Рондо», не прийняті господарським судом до уваги, оскільки відсутність у боржника копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та договору про надання правової допомоги від 15.09.2017р. жодним чином не позбавляють відповідача можливості для підготовки письмової позиції щодо скарги та надання відповідних заперечень.

Посилання відповідача на пропуск скаржником строку на звернення до суду зі скаргою відхилені судом, з огляду на те, що ПП «Рондо» оскаржує бездіяльність органу ДВС щодо необмеження права користування арештованим майном С(Ф)Г «Прометей» - АЗС «Янісоль», про що скаржнику стало відомо 25.09.2017р. з листа органу ДВС від 25.09.2017р. № 14.3808397/3457, а отже, строк на подання скарги ПП «Рондо» не пропущений.

Посилання відповідача на те, що скаржник відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження» мав можливість оскаржити дії державного виконавця Айдіної Є.Г. та постанову від 30.03.2017р. про опис та арешт майна (коштів) боржника начальнику Великоновосілківського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області не прийняті судом до уваги, оскільки право на оскарження дій чи бездіяльності органу ДВС реалізується скаржником за власним розсудом.

Посилання відповідача на те, що АЗС «Янісоль» знаходиться в іпотеці не прийняті господарським судом до уваги, з огляду на те, що зазначені обставини жодним чином не впливають на результат розгляду скарги. Разом з тим, відповідно до ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, зокрема, якщо право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів. Як вбачається зі змісту рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.11.2017р. по справі №220/421/17 договір застави, предметом якого є АЗС «Янісоль», було укладено 30.11.2016р., тобто після ухвалення рішення ГСДО від 19.10.2016р.

Посилання відповідача на необхідність винесення судом окремих ухвал та направлення її до Ради адвокатів Донецької області, Національного агентства з питань запобігання корупції, Національної поліції України відхилені господарським судом, оскільки судом при розгляді скарги не встановлено обставин, які відповідно до вимог ст.246 ГПК України є підставою для винесення окремої ухвали.

Клопотання позивача (скаржника) про відкладення розгляду скарги відхилено судом з огляду на тривалий час розгляду скарги, достатність часу для надання скаржником пояснень та інших доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовані вимоги скарги, а також наявність всіх необхідних доказів для належної та обєктивної оцінки встановлених судом обставин скарги.

Керуючись ст. ст. 234, 343 Господарського процесуального кодексу України суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Приватному підприємству «Рондо» у задоволенні скарги за вх. №25290/17 від 29.09.2017р.

Повний текст ухвали складений 16.01.2018р.

Ухвала набрала законної сили 16.01.2018р. та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Л.В. Ніколаєва