РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.01.2018Справа № 904/9219/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Черевко Ольги Андріївни

до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна

про визнання виконавчого напису від 06.02.2017 року таким, що не підлягає виконанню

При секретарі судового засідання: Єрмоловій Р.М.

Представники сторін:

від позивача:Ямковий В.Ф., договір про надання правової допомоги № 02-10/17 від 20.10.17;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги фізичної особи-підприємця Черевко Ольги Андріївни до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання виконавчого напису від 06.02.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.2013 року між ним та відповідачем укладено договір на відкриття поточного рахунку НОМЕР_2.

Позивачу стало відомо, що 06.02.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №862 про стягнення з фізичної особи-підприємця Черевко Ольги Андріївни (поточний рахунок НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" грошові кошти у сумі 53 099,21 грн. (борг за кредитним договором б/н від 19.12.2013 року), які складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 17 572,73 грн., суми заборгованості по відсоткам в розмірі 18 833,02 грн., пені в розмірі 11 377,16 грн., комісія в розмірі 2 316,30 грн. та витрати, пов'язані із вчинення виконавчого напису в розмірі 3 000,00 грн. строк, за який провадиться стягнення 2 роки одинадцять місяців три дні, а саме з 19.12.2013 року по 22.11.2016 року.

Позивач вважає, що виконавчий напис від 06.02.2017 року є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що виконавчий напис був вчинений за кредитним договором, за яким заборгованість вже була погашена.

А також, при вчиненні напису нотаріус не отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його повного погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.11.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.12.2017 р.

В судове засідання 05.12.2017 р. представники сторін не з'явилися, вимоги ухвали суду від 10.11.2017 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, але 30.11.2017 р. до канцелярії суду від третьої особи надійшли документи по справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.12.2017 року розгляд справи відкладено на 16.01.2018 року.

07.12.2017 року до канцелярії суду надійшло клопотання від позивача про відкладення розгляду справи, яка призначена на 05.12.2017 року та додаткові пояснення до позовної заяви.

14.12.2017 року до канцелярії суду від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірини Михайлівни надійшло пояснення на позов, а 18.12.2017 року - клопотання про розгляд справи без її участі.

В судове засідання 16.01.2018 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 10.11.2017 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №010.

Представник третьої особи не з'явився.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 12 ГПК України визначено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно приписів статті 12 та глави 10 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Дана господарська справа є справою незначної складності з огляду на предмет та підстави заявлених позовних. Відтак, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута в порядку спрощеного провадження.

Представник позивача не заперечував про розгляд даної справи у спрощеному позовному провадженні.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову або направити представників у судове засідання.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 16.01.2018 року на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

19.12.2013 року між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк" та фізичною особою-підприємцем Черевко Ольгою Андріївною укладено договір на відкриття поточного рахунку НОМЕР_2.

Згідно з заявою фізична особа-підприємець Черевко Ольга Андріївна приєдналася до "Умов та правил надання банківських послуг", які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 19.12.2013р. та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Згідно договору фізичній особі-підприємцю Черевко Ользі Андріївні було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms -повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до п.3.18.1.16. Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та / або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Як зазначено позивачем, укладений кредитний договір б/н від 19.12.2013 року є типовим кредитним договором банку, у зв'язку з чим в письмовому вигляді він сторонами не підписувався, а також жодні додаткові угоди до нього не складалися.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2015 року у справі №904/9696/14 за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення з фізичної особи-підприємця Черевко Ольги Андріївни (поточний рахунок НОМЕР_2) стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.12.2013 року у розмірі 21 715,67 грн., з яких: 17 572,73 грн. - заборгованість за кредитом, 3 069,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 757,61 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 316,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

На виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/9696/14 від 09.02.2015 року, відділом державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції 25.09.2015 року було відкрито виконавче провадження від 25.09.2015 року №48858052.

На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2015 року ВП №48858052, Черевко О.А 12.11.2015 року було сплачено суму у розмірі 26 042,85 грн.

16.12.2015 року відділом державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції було закінчено виконавче провадження у зв'язку із фактичним його виконанням (заборгованість повністю сплачена) на підставі чого винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.12.2015 року ВП №48858052.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2017 року державним виконавцем Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 54362172 з виконання виконавчого напису №862 виданого 06.02.2017 року приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з Черевко Ольги Андріївни коштів в розмірі 53 099,21 грн. (стягувач публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»).

06.02.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №862 про стягнення з фізичної особи-підприємця Черевко Ольги Андріївни на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" грошові кошти у сумі 53 099,21 грн. (борг за кредитним договором б/н від 19.12.2013 року), які складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 17 572,73 грн., залишку заборгованості за відсоткам в розмірі 18 833,02 грн., комісії в розмірі 2 316,30 грн., пені в розмірі 11 377,16 грн., що всього становить 50 099,21 грн. та витрати, пов'язані із вчинення виконавчого напису в розмірі 3 000,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення - два роки одинадцять місяців три дні, а саме з 19.12.2013 року по 22.11.2016 року.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи.

Стаття 87 Закону України "Про нотаріат" зазначає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1.2. пункту 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій), передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

В статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено умови, за наявності яких вчиняється виконавчий напис, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У відповідності до підпункту 3.1. пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.5 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В матеріалах справи наявні надані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною документи на підставі яких вчинено виконавчий напис, а саме: заява №б/н від 06.02.2017 року від ПАТ КБ «Приватбанк», письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 19.12.2013 року, кредитний договір (заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19.12.2013 року та заява на відкриття карткового рахунку НОМЕР_2), виписка з рахунку боржника із зазначенням заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором №б/н від 19.12.2013, укладеного між Приватбанком та клієнтом - ФОП Черевко Ольга Анатоліївна, станом на 22.11.2016 року.

В пункті 8 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз'яснено, що виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону України "Про нотаріат", право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Отже, господарські суди не перевіряють правильність виконавчого напису нотаріуса з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт підлягають окремому оскарженню до суду. Господарські суди при розгляді позову про визначення виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, перевіряють лише належність кредитора, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) суб'єктивних обставин, за яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

Предметом доказування у господарських справах даної категорії за загальним правилом є обставини, які свідчать про існування правових підстав для вчинення виконавчого напису, зокрема, існування у боржника відповідного боргу перед кредитором та того чи допускається у спірних правовідносинах застосування вказаного досудового способу вирішення спору.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2015 року у справі №904/9696/14 за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення з фізичної особи-підприємця Черевко Ольги Андріївни (поточний рахунок НОМЕР_2) стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.12.2013 року у розмірі 21 715,67 грн., з яких: 17 572,73 грн. - заборгованість за кредитом, 3 069,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 757,61 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 316,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Суд вважає, що вимоги, які були заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» під час розгляду справи №904/9696/14 та вимоги, які викладені у виконавчому написі, випливають з одного і того самого договору, тобто одних і тих самих правовідносин, які існували між позивачем та відповідачем.

Крім того, позивач 12.11.2015 року повністю погасив заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги, а саме: 17 572,73 грн. - заборгованість за кредитом, 3 069,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 757,61 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, 316,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

А тому, зазначені у виконавчому написі відомості щодо суми заборгованості не підтверджені наявними у матеріалах справи доказами.

Викладені вище обставини, встановлені судом, свідчать про відсутність правових умов, наявність яких у сукупності необхідна для вчинення виконавчого напису нотаріусу про стягнення коштів.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.. 129, ч.9 ст.165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 06.02.2017 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною зареєстрований в реєстрі за №862, яким звернуто стягнення грошових коштів у сумі 53099,21 грн. з фізичної особи-підприємця Черевко Ольги Андріївни на користь ПАТ КБ "Приватбанк".

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ) на користь фізичної особи-підприємця Черевко Ольги Андріївни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 31.01.2018 року.

Суддя С.М.Мудрий