ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Справа № 915/212/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.;

представника позивача: ОСОБА_2 дов. б/н від 03.01.2018;

представника відповідача: ОСОБА_3 дов.№007Др-143-1217 від 20.12.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1; ),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (54000, м.Миколаїв, вул.Погранична, 159; ),

про: стягнення 8092521,88 грн. пені, 2326069,41 грн. збитків від інфляції та 867055,92 грн. -3% річних, -

в с т а н о в и в:

Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» предявлено позов до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про стягнення з останнього заборгованості в загальній сумі 144265353,84 грн., із яких: 132979706,63 грн. заборгованість за надані ПАТ «Укртрансгаз» в вересні - грудні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу (основний борг); 8092521,88 грн. пеня; 2326069,41 грн. збитки від інфляції; 867055,92 грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання ПАТ «Миколаївгаз» грошових зобовязань за укладеним між сторонами Договором від 17.12.2015 №, а саме, оплату вартості наданих послуг з балансування обсягів природного газу в вересні - грудні 2016 року, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, а також на те, що ПАТ «Миколаївгаз» прострочено оплату послуг, наданих у місяцях небалансу, у звязку з чим на прострочені суми здійснено нарахування: згідно п. 13.5 договору - пені; згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 3 % річних та збитки від інфляції.

У відзиві на позов (т.2 а.с.18-22) відповідач позов не визнає повністю, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, тому що, по-перше позовні вимоги ПАТ «Укртрансгаз» в частині стягнення основного боргу є передчасними, а вина ПАТ «Миколаївгаз» у простроченні виконання зобовязань за договором відсутня, оскільки таке прострочення є наслідком несвоєчасного підписання складених, у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, спільних протокольних рішень учасниками розрахунків, про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, у відповідності до яких здійснюється розрахунок з державного бюджету пільг, субсидій та компенсацій за природній газ та теплопостачання населенню м.Миколаєва та Миколаївської області, яке має право на пільги та субсидії у відповідності до законодавства України.

Відповідач також зазначає, що Головним управлінням Державної казначейської служби у Миколаївській області та Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації підтверджено факт виникнення господарського зобовязання за підписаними сторонами спільними протокольними рішеннями з отримання бюджетного відшкодування на суму наданих ПАТ «Миколаївгаз» пільг та субсидій. Учасниками такого зобовязання є, зокрема, позивач та відповідач. Заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума основного боргу, яка складає 132979706,63 грн. повністю охоплюється сумами бюджетного відшкодування, які виділяються на оплату пільг та субсидій за період з березня по листопад 2017 року, оскільки сторонами були підписані спільні протокольні рішення всього на суму 146516959,95 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача сум фінансових та штрафних санкцій, підтримав повністю з підстав, викладених у позові, а представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, з 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.9) п.1 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи, що станом на 15.12.2018 по даній справі суд не перейшов до розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги розмір заявлених позовних вимог, розгляд даної справи продовжувався за правилами загального позовного провадження.

У судових засіданнях 26.04.2017, 24.01.2018 судом оголошувались перерви.

Ухвалою від 03.05.2017 суд зупинив провадження у справі, в звязку з надісланням матеріалів справи до судів вищих інстанцій, яке поновив ухвалою від 15.12.2017, в звязку з поверненням матеріалів справи у провадження суду.

Ухвалою суду від 30.01.2018 провадження у справі в частині стягнення 132979706,63 грн. основного боргу закрито у звязку з відсутністю предмету спору.

У судовому засіданні 30.01.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Між сторонами у справі укладено договір від 17.12.2015 № на транспортування природного газу (надалі - Договір) (т.1 а.с.18-23), згідно якого ПАТ «Укртрансгаз» (оператор) зобовязалося надавати ПАТ «Миколаївгаз» (замовник) послуги транспортування природного газу на умовах, визначених в цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п.17.1 Договору, цей договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016; умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 (надалі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п.2.2 Договору).

Пунктом 2.3 Договору передбачений перелік послуг, які можуть бути надані замовнику за цим договором, серед яких зокрема надання послуг балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у договорі (п.2.6 Договору).

Відповідно до п.2.7 Договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Згідно п.3.1 Договору оператор зобов'язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від Замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов'язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України.

Оператор має право, зокрема, користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов'язків оператора газотранспортної системи (п.3.2 Договору).

Відповідно до п.4.1 Договору замовник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби Оператора; вчасно врегульовувати небаланси.

Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям (п.4.2 Договору).

Згідно пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Пунктом 8 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу ІІІ цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу, поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Алокація, згідно пункту 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (обєму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.

Як вбачається з наведених положень Кодексу, алокація здійснюється на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу, згідно яких замовник послуг на транспортування подає певні обсяги природного газу до газотранспортної системи та здійснює їх відбір з такої системи.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 3 розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно пунктів 1, 3 глави 1 розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів, зокрема як: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування (пункт 7 глави 3 розділу XIV Кодексу).

Пунктами 1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Крім того, пунктами 9.1, 9.4, 11.4 Договору також передбачено наступне:

- у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобовязаний сплатити оператору за послуги балансування;

- оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобовязаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів;

- послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Отже, відповідно до зазначених приписів чинного законодавства, позивач має права та обовязки щодо визначення за відповідачем наявності негативного місячного небалансу та надання йому, у звязку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання негативного місячного небалансу.

На виконання умов договору, позивач встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу у вересні 2016 року в обсязі 660,754 тис.куб.м, у жовтні 2016 року в обсязі 10867,625 тис.куб.м, у листопаді 2016 року в обсязі 3550,700 тис.куб.м, в грудні 2016 року в обсязі 960,000 тис.куб.м.

Матеріали справи свідчать, що наявність негативного небалансу газу у відповідача за вересень - грудень 2016 року підтверджується тим, що відповідач до номінацій за вересень - грудень 2016 року не включав обсяги природного газу на ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства, які в свою чергу не були виділені на вказані потреби відповідача та жодним постачальником природного газу. Натомість, у звітах відповідача про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках (т.1 а.с.25-28) за вересень 2016 року було вказано про використання відповідачем 660,754 тис.куб.м природного газу на ВТВ, за жовтень 2016 року 11867,625 тис.куб.м, за листопад 2016 року 3550,700 тис.куб.м, за грудень 2016 року 3960,000 тис.куб.м, при тому, що в графі «підтверджений обсяг номінацій» на вказану потребу відповідача обсяги природного газу виділені не були.

Таким чином, відповідачем самостійно зафіксовано факт наявності негативного місячного небалансу у вересні - грудні 2016 року в загальному обсязі 16039,079 тис.куб.м.

Вартість послуг балансування за газовий місяць позивачем була визначена за формулою, передбаченою п.9.2 Договору.

Враховуючи вищевикладене, позивач, на виконання п.п.9.1-9.5, 11.4 Договору та розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, надав відповідачу у вересні - грудні 2016 року послуги балансування природного газу, що підтверджується складеними в односторонньому порядку актами надання послуг балансування обсягів природного газу №09-16--БАЛАНС від 30.09.2016 на суму 4468018,55 грн., №10-16--БАЛАНС від 31.10.2016 на суму 92581732 грн., №11-16--БАЛАНС від 30.11.2016 на суму 27695460,00 грн., №12-16--БАЛАНС від 31.12.2016 на суму 8234496,00 грн. (т.1 а.с.31, 36, 42, 48).

Листами №14147/12 від 17.10.2016, №15704/12 від 16.11.2016, №17083/12 від 15.12.2016, №424/12 від 16.01.2017 (т.1 а.с.29, 35, 41, 47) позивач повідомив відповідача про надання послуг балансування обсягів природного газу за вересень - грудень 2016 року, направив вищезазначені акти надання послуг та рахунки-фактури №09-16--БАЛАНС від 30.09.2016 на суму 4468018,55 грн., №10-16--БАЛАНС від 31.10.2016 на суму 92581732 грн., №11-16--БАЛАНС від 30.11.2016 на суму 27695460,00 грн., №12-16--БАЛАНС від 31.12.2016 на суму 8234496,00 грн. (т.1 а.с.30, 38, 43, 50).

Проте, відповідач зазначені рахунки за вересень - грудень 2016 року не оплатив.

Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 144265353,84 грн., із яких: 132979706,63 грн. заборгованість за надані ПАТ «Укртрансгаз» в вересні - грудні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу; 8092521,88 грн. пеня; 2326069,41 грн. збитки від інфляції; 867055,92 грн. - 3% річних

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений Договір про транспортування природного газу, згідно з яким у позивача виникло зобовязання щодо надання відповідачу послуг та одночасно право на отримання грошових коштів в сумі 132979706,63 грн., а у відповідача виникло зобовязання щодо сплати цих грошових коштів в строк, передбачений п.9.1 Договору, та одночасно право на отримання послуг належної якості та в обумовлені строки.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно приписів ст.ст.901, 903 ЦК України, за договором послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначалось вище, позивач виконав свій обовязок щодо надання послуг з балансування обсягів природного газу, про що свідчать акти надання послуг (т.1 а.с. 31, 36, 42, 48), складені позивачем у відповідності до пп.1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу та п.п.9.1, 9.4, 11.4 Договору.

На дату подання позову, відповідач за надані послуги не розрахувався.

Судом взято до уваги, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської облдержадміністрації, ТОВ «Миколаївгаз збут», ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», ПАТ «Миколаївгаз», НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз» відповідно до вимог вищезазначеної постанови були укладені Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків №1321/у від 20.02.2017 на суму 27000000,00 грн., №1316/у від 20.02.2017 на суму 30687352,44 грн., №1320/у від 20.02.2017 на суму 24031224,20 грн., №1322/у від 20.02.2017 на суму 26000000,00 грн., №1839/у від 20.03.2017 на суму 10000000,00 грн., №1838/у від 20.03.2017 на суму 8046323,53 грн., №2747/у від 19.05.2017 на суму 15616495,96 грн., №283/утг від 18.08.2017 на суму 135563,82 грн., №3358/у від 18.08.2017 на суму 5000000,00 грн. (далі Спільні протокольні рішення) (т.2 а.с.23-76).

Позивачем не заперечений у судовому засіданні факт отримання на свій рахунок 146516959,95 грн. на виконання зазначених Спільних протокольних рішень.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині стягнення 132979706,63 грн. основного боргу ухвалою суду від 30.01.2018 було закрито у звязку з відсутністю предмету спору.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних суд доходить висновку, що у задоволенні таких вимог ПАТ «Укртрансгаз» належить відмовити повністю, враховуючи наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Пунктами 1 та 2 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 №64, передбачено, що цей порядок визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот; на надання пільг з послуг звязку, інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот), на компенсацію втрати частини доходів у звязку з відміною податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та відповідним збільшенням ставок акцизного податку з пального і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату, рентної плати за транзитне транспортування трубопроводами природного газу територією України, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (пункт 1). Казначейство перераховує суми субвенцій на рахунки обласних бюджетів та бюджету м.Києва, відкриті в органах Казначейства, згідно з розписом державного бюджету в межах зобов'язань місцевих бюджетів за видатками, зазначеними в п.1 цього Порядку (пункт 2).

Спільним наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, та Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Пунктами 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, встановлено, що цей порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», Державним підприємством «Енергоринок» та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 (пункт 1.1). Розрахунки, передбачені в п.1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку (пункт 1.2). Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (пункт 1.3).

Пунктом 2.6 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію передбачено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Судом встановлено, що у відповідності до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Департаментом фінансів Миколаївської обласної державної адміністрації, ТОВ «Миколаївгаз Збут», ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», ПАТ «Миколаївгаз», ПАТ «Укртрансгаз» та НАК «Нафтогаз України» укладені Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків у спірному періоді за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу.

Відповідно до ідентичного за змістом розділу 1 укладених Спільних протокольних рішень предметом кожного спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Сторони спільних протокольних рішень зобовязалися перерахувати кошти наступній стороні, а остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Крім того, згідно зазначених спільних протокольних рішень, розділи 3 - 5 яких є ідентичними за змістом, з метою реалізації спільного протокольного рішення, сторони зобовязуються забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків; перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою спільним протокольним рішенням (розділ 3 Спільних протокольних рішень).

Сторони, що підписали спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобовязань за спільним протокольним рішенням відповідно до законодавства України (розділ 4 Спільних протокольних рішень).

Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування (п.п.5.2, 5.3 Спільних протокольних рішень).

До того ж, судом приймається до уваги, що у розділі 2 Спільних протокольних рішень сторони визначили порядок проведення взаєморозрахунків та зобов'язання сторін саме за спірним договором, а саме в кожному Спільному протокольному рішенні встановлено, що ПАТ «Миколаївгаз» перераховує ПАТ «Укртрансгаз» кошти за послуги балансування обсягів природного газу за 2016 згідно з договором від 17.12.2015 № із записом у графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення за надані послуги балансування обсягів природного газу за 2016, договір від 17.12.2015 №».

Так, субвенції за Спільними протокольними рішеннями становили: №1321/у від 20.02.2017 на суму 27000000,00 грн., №1316/у від 20.02.2017 на суму 30687352,44 грн., №1320/у від 20.02.2017 на суму 24031224,20 грн., №1322/у від 20.02.2017 на суму 26000000,00 грн., №1839/у від 20.03.2017 на суму 10000000,00 грн., №1838/у від 20.03.2017 на суму 8046323,53 грн., №2747/у від 19.05.2017 на суму 15616495,96 грн., №283/утг від 18.08.2017 на суму 135563,82 грн., №3358/у від 18.08.2017 на суму 5000000,00 грн.

Отже, через взаєморозрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, надійшло субвенцій з державного бюджету на загальну суму 146516959,95 грн., що значно перевищує суму основної заборгованості пред'явленої позивачем до стягнення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що уклавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги балансування обсягів природного газу по договору на транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Для застосування санкцій, зокрема, пені, передбаченої п.13.5 договору на транспортування природного газу № від 17.12.2015 та наслідків порушення грошового зобовязання, встановлених ч.2 ст.625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених Спільними протокольними рішеннями, однак, як вбачається з матеріалів справи, така оплата була проведена належним чином в порядку та строки встановлені Спільними протокольними рішеннями, що підтверджується відповідними банківськими виписками (т.2 а.с.77-84).

Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі №924/1265/13, від 23.09.2015 у справі №917/2519/14 та в постановах Вищого господарського суду України від 29.11.2016 у справі №907/216/16, від 20.12.2016 №922/1688/16.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст.129 ГПК України, у разі відмови судом у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

При поданні позову позивачем, по платіжному дорученню №2591 від 07.03.2017, було сплачено судовий збір у сумі 240000,0 грн., виходячи із загальної суми позовних вимог 144265353,80 грн.

Враховуючи, що у частині стягнення 132979706,63 грн. основного боргу провадження у справі було закрито, а розгляд справи по суті відбувався щодо залишку позовних вимог (8092521,88 грн. пені; 2326069,41 грн. збитків від інфляції; 867055,92 грн. - 3% річних), що становить 7,82% від загальної суми позовних вимог, то покладенню на позивача підлягає судовий збір у сумі 18768,0 грн. (240000,0 х 7,78%).

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 185, 191, 231, 233, 238, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позовних вимог ПАТ «Укртрансгаз» відмовити повністю.

2. Судовий збір у сумі 18768,0 грн. покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.238 ГПК України

та підписано суддею 01 лютого 2018 року.

Суддя М.В. Мавродієва