ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/1125/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., при секретарі судового засідання Бєловій О.С., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Кайсар ЛТД"

до Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області

про зобовязання до підписання договору

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

08.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Кайсар ЛТД" звернулось до суду з позовом, спрямованим до Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області, про примусове виконання обов'язку відповідача про підписання договору підряду.

Безпосередньо позовні вимоги позивач обґрунтовує відмовою відповідача від підписання письмового договору підряду на вже виконані роботи на капітальний ремонт вулиці Сонячної в смт. Новотроїцьке, який було здійснено за усною домовленістю з селищним головою на загальну суму 195151,20 грн. В якості правової підстави позову позивачем вказано на положення статей 181, 182 Господарського кодексу України та статей 205, 207 та 218 Цивільного кодексу України.

В свою чергу відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на відсутність законодавчого обовязку до примусового укладення договору підряду, оскільки за статтею 187 ГК України встановлені вичерпні випадки укладення договору за рішенням суду.

Під час судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 пояснила, що у жовтні 2016 року керівник товариства звернувся до селищного голови Новотроїцької селищної ради з листом за вих. № 12/10-16 від12.10.2016 з проханням підписати договір про поточний ремонт вулиці Сонячної в смт. Новотроїцьке, який був здійснений товариством на прохання селищної ради, проте до цього часу договір відповідачем не підписаний, у звязку з чим наполягала на задоволенні позовних вимог.

Натомість представник відповідача ОСОБА_2 позові вимоги заперечив та вказав, що статтею 187 ГК України встановлені виключні випадки примусового укладення договору за судовим рішенням, які в даній справі відсутні, а тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Крім викладеного судом встановлено, що 12.10.2016 року позивач звернувся до селищного голови Новотроїцької селищної ради з листом за вих. № 12/10-16 від12.10.2016 (а.с. 46), в якому висловив прохання підписати договір про поточний ремонт серед іншого вулиці Сонячної в смт. Новотроїцьке, додавши до нього сам договір в 2 екземплярах та кошторисну документацію, а в подальшому листами за вих. № 21/08-17 від 21.08.2017 (а.с. 47) та № 14/09-17 від 14.09.2107 (а.с. 48) просив розглянути питання щодо оплати виконаних будівельних робіт по ремонту вулиці.

В свою чергу, відповідач листом за вих. № 02/15-845 від 20.09.2017 відмовив в оплаті за виконані роботи, вказавши на порушення законодавства у сфері державних закупівель щодо перевищення вартості предмета закупівлі.

Таким чином, письмовий договір між сторонами на виконання підрядних робіт не був укладений.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що майново-господарські зобовязання у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, в силу яких одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, виникають серед іншого з господарського договору та інших угод. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 180, 181 ГК України встановлені загальні правила щодо укладення господарських договорів. Зокрема, господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами, при цьому допускається укладення договорів у спрощений спосіб, в тому числі шляхом обміну листами, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, та і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства. Проект договору може бути запропонований будь-якою стороною, а сторона, яка його одержала, у разі згоди з його умовами оформлює договір і повертає один примірник другій стороні або надсилає відповідь. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, він вважається неукладеним.

Таким чином, укладення договору можливе лише за добровільним волевиявленням обох сторін та у разі досягнення згоди з усіх істотних його умов.

Разом з тим, статтею 187 того ж Кодексу встановлені випадки укладення договорів за рішенням суду, зокрема у випадках, коли: 1) виникають такі спори при укладенні господарських договорів за державним замовленням; 2) договорів, укладення яких є обовязковим на підставі закону; 3) в інших випадках, встановлених законом; 4) якщо це передбачено угодою сторін; 5) якщо сторони зобовязані укласти певний договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

За таких обставин, законом передбачені виключні випадки примусового укладення договорів за судовим рішенням та вони не мають місця у даному спорі.

Враховуючи викладені обставини, а саме відсутність у позивача права на примусове укладення договору підряду з відповідачем за судовим рішенням, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому суд зазначає, що позивач помилково посилається на приписи статей 205, 207 та 218 ЦК України, якими регулюються правовідносини щодо форми правочину (безпосередньо письмової форми), а також наслідків недодержання вимоги щодо письмової форми, оскільки положення цих статей регулюють правовідносини саме форми укладення правочинів за наявним волевиявленням обох сторін, яке в даному випадку відсутнє, а також в даному випадку предметом спору не є форма правочину.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, судовий збір у розмірі 1600 грн (з немайнової вимоги), сплачений позивачем платіжним дорученням № 732 від 07.12.2017, відноситься на нього, а інша частина суми у розмірі 1327,27 грн підлягає поверненню позивачу як надлишково сплачена.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Кайсар ЛТД» надлишково сплачену суму судового збору у розмірі 1327,27 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24.01.2017

Суддя М.К. Закурін