КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2018 р. Справа№ 911/1827/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 22 січня 2018 року.

розглянувши апеляційну скаргу Броварської районної державної адміністрації

на рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2017 (повний текст складено 22.09.2017)

у справі №911/1827/17 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Комунального підприємства «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради

до Броварської районної державної адміністрації

про стягнення 37 297,14 грн. та розірвання договору

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради (далі, позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом (із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.08.2017) до Броварської районної державної адміністрації (далі, відповідач або БРДА) про стягнення 37 297,14 грн. заборгованості та розірвання Договору оренди комунального майна №13/2014 від 22.12.2014, укладеного між сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконуються умови Договору оренди комунального майна №13/2014 від 22.12.2014 в частині відшкодування витрат на утримання орендованого нежитлового приміщення, у зв'язку з чим останній має заборгованість по їх відшкодуванню за період з січня 2015 року по квітень 2017 року у загальному розмірі 37 297,14 грн., та що, враховуючи умови договору оренди, є підставою для його дострокового розірвання.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.09.2017 у справі №911/1827/17 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Броварської районної державної адміністрації на користь Комунального підприємства «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради 37 297,14 грн. заборгованості, 3 200,00 грн. судового збору.

Розірвано укладений між Броварською районною радою Київської області, Комунальним підприємством «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради та Броварською районною державною адміністрацією договір №13/2014 оренди комунального майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл та селищ Броварського району, від 22.12.2014.

Рішення суду мотивоване тим, що факт наявності у відповідача обов'язку з відшкодування витрат на утримання орендованого нежитлового приміщення у заявленому позивачем розмірі належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем не спростовано. Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 37 297,14 грн. документально доведені та підлягають задоволенню. Водночас, враховуючи факт невиконання відповідачем протягом всього строку дії договору оренди передбачених розділом 4, пунктами 6.14 та 6.15 договору оренди обов'язків щодо здійснення відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, враховуючи приписи частини 3 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», позовні вимоги КП «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради у частині розірвання договору оренди також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Броварська районна державна адміністрація звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2017 у справі №911/1827/17 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржене рішення, не звернув увагу на те, що позивачем не доведено належними доказами направлення/вручення відповідачу відповідних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Скаржник наголошує, що надані позивачем акти здачі-прийняття робіт не підписані Броварською райдержадміністрацією, розрахунки до актів, згідно яких розраховані витрати, відсутні, надані позивачем штатні розписи інженерно-технічних працівників, службовців Комунального підприємства «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради та договір на оперативно-технічне обслуговування від 01.03.2016 та додаткова угода до цього договору від 31.12.2016 не підтверджують надання позивачем послуг з охорони та утримання приміщення у загальній сумі 37 297,14 грн., а інших доказів наявності заборгованості Броварської районної державної адміністрації в загальній сумі 37 297,14 грн. позивачем до суду не надано.

Поряд з цим, відповідач зазначає, що складання актів здачі-прийняття робіт щодо надання послуг на утримання приміщень сторонами взагалі не було передбачено. Водночас, на думку відповідача, в жодному акті наданих послуг позивачем не зазначено зміст та обсяг наданих послуг, а зазначається лише сума.

Також, відповідач зазначає, що згідно договорів №477-ТО від 01.08.2016, №5 від 28.03.2016, №663-ТО від 09.02.2017 на централізовану охорону майна на об'єкті ТОВ «Альфа-Безпека», послуги з охорони приміщення архівного сектору Броварської районної державної адміністрації, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари, бульв. Незалежності, буд. 39, (4-й поверх), надаються не позивачем, а іншою організацією відповідно до вказаних договорів. Стосовно витрат за утримання приміщення, відповідач вказує на те, що пунктом 2.2.3. Договору від 22.12.2014, яким встановлено зобов'язання зі сплати санітарного обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі та технічного обслуговування будівлі, не передбачено складання актів здачі-прийняття робіт, а розрахунку витрат на суму 4 252,73 грн. позивачем не надано. Щодо витрат на теплопостачання, які, на думку позивача, складають 21 711,15 грн., відповідач зазначає, що якими саме підприємствами чи організаціями, за допомогою якої системи теплопостачання здійснювалося й здійснюється теплопостачання в нежитловому приміщенні 4-го поверху №405 (1/2), 407, 408, 409, 410 загальною площею 66,6 кв.м. по вул. Незалежності, 39, і з розрахунків яких мало б здійснюватися обрахування вартості витрат (пропорційно займаній площі), невідомо, оскільки жодних договорів щодо надання таких послуг позивачем чи розрахунків підприємств, що надавали ці послуги, до суду та до адміністрації не надано і не надавалося. Стосовно витрат за електроенергію, позивачем не надано ні первинних документів, квитанцій з показниками електролічильника орендованого приміщення та розрахунків підприємств, що надавали послуги з електропостачання, ні обґрунтованого розрахунку понесених витрат за електроенергію.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено розгляд справи.

Під час вирішення спору розгляд справи відкладався.

02.11.2017 відповідач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії додаткової угоди №1 від 29 грудня 2015 року, копії актів звірки за договором №13/2014 від 22.12.2014, копії реєстру бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 29 грудня 2015 року №48, копії реєстру бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 29 грудня 2015 року №39, копії реєстру платіжних доручень розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 29 грудня 2015 року, копії платіжних доручень №357, №356, №355 від 29 грудня 2015 року.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що після подачі апеляційної скарги, в ході проведення інвентаризації та архівації документів бухгалтерського обліку для оприлюднення інформації про використання бюджетних коштів на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів, були виявлені документи, які підтверджують сплату Броварською районною державною адміністрацією відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна (архівного сектору Броварської районної державної адміністрації, бульв. Незалежності, буд. 39 (4-й поверх)), прибудинкової території та надання комунальних послуг згідно Додаткової угоди від 29 грудня 2015 року до договору №13/2014 від 22.12.2014 на суму 47 222,27 грн.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21.12.2017 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження своїх заперечень проти клопотання відповідача від 02.11.2017, а саме: оборотно-сальдових відомостей за період 01.03.2012 - 30.11.2017, копій банківських виписок за період 01.03.2012 - 30.11.2017, копій договорів №13/2014 від 22.12.2014 та №1 від 03.01.2012, копій додаткових угод, копію акту звіряння взаєморозрахунків між КП «Броварське рай ВУЖКГ» та Броварської районної адміністрації у Київській області. Позивач зазначив, що відомості, вказані відповідачем у клопотанні про долучення доказів, неправдиві та не підтверджуються документально.

У зв'язку із вступом в силу з 15.12.2017 нової редакції Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 207 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив долучити подані позивачем у якості заперечень на клопотання відповідача документи до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.12.2017 на підставі частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву у справі до 22.01.2018.

18.01.2018 відповідач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких наголосив на тому, що додані ним до клопотання від 02.11.2017 документи спростовують твердження позивача, що відповідачем протягом строку дії договору оренди не сплачувалось жодних платежів.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, у позові відмовити.

Оцінка заявленому відповідачем клопотанню про долучення до матеріалів справи нових документів від 02.11.2017 буде надана судом у мотивувальній частині постанови з огляду на межі перегляду справи в апеляційній інстанції, встановлені нормами Господарського процесуального кодексу України.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 22.12.2014 між Броварською районною радою Київської області (орендодавець (власник)), Комунальним підприємством «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради (орендодавець (балансоутримувач)) та Броварською районною державною адміністрацією Київської області (орендар) був укладений Договір №13/2014 оренди комунального майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл та селищ Броварського району (далі, Договір оренди).

Відповідно до пункту 1.1. Договору оренди у порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне користування комунальне майно, а саме - нежитлові приміщення 4-го поверху № 405(1/2), 407, 408, 409, 410, розташовані в будівлі за адресою: м. Бровари Київської області, вул. Незалежності, 39, загальною площею 66,6 кв.м.

Майно передається в оренду з метою розміщення архівного сектора Броварської районної державної адміністрації Київської області (пункт 1.2. Договору оренди).

Пунктом 2.1. Договору оренди передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний в договорі, одночасно з підписанням сторонами договору та акта приймання-передавання вказаного майна (додаток № 1, який є невід'ємною частиною договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору оренди орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад, сіл та селищ Броварського району, затвердженої рішенням Броварської районної ради від 28.04.2011 №97-7-VI, або за результатами конкурсу на право оренди, становить 1,00 грн. як бюджетній установі за рік, без ПДВ.

Згідно з актом приймання-передачі від 22.12.2014, відповідно до договору оренди комунального майна №13/2014 орендодавець (власник і балансоутримувач) передав, а орендар прийняв в строкове платне користування (оренду) нежитлові приміщення 4-го поверху № 405(1/2), 407, 408, 409, 410, розташовані в будівлі за адресою: м. Бровари Київської області, вул. Незалежності, 39, загальною площею 66,6 кв.м., які перебувають на балансі КП «Броварське РайВУЖКГ» БРР, знаходяться в задовільному санітарно-технічному стані та не потребують ремонту.

Слід зазначити, що укладаючи договір оренди комунального майна, орендар одночасно взяв на себе обов'язок з участі в утриманні зазначеного майна.

Так, згідно з пунктом 4.1. Договору оренди орендар бере участь у витратах орендодавця (балансоутримувача), пов'язаних з експлуатацією, ремонтом і утриманням будинку та прибудинкової території - сплачує експлуатаційні витрати пропорційно займаній ним площі.

Орендар зобов'язується сплачувати за використану електричну енергію за діючим в розрахунковий період тарифом, згідно показників встановленого індивідуального приладу обліку спожитої електричної енергії, для визначення якої орендар 25 числа розрахункового періоду знімає та протягом доби надає орендодавцю (балансоутримувачу) показники електролічильників (пункт 4.3. Договору оренди).

Крім того, згідно з пунктом 4.4. Договору оренди орендар повинен відшкодувати орендодавцю (балансоутримувачу) вартість послуг з вивезення та складування ТПВ, що складовані в спеціально встановлені контейнери, за встановленим тарифом, розраховані пропорційно до орендованої орендарем площі.

Пунктом 4.5. Договору оренди визначено, що орендар також зобов'язується відшкодовувати вартість послуг (теплопостачання, водопостачання та водовідведення, витрати на обслуговування електропідстанції, технічне обслуговування інженерних мереж та охорону будівлі, прибирання прибудинкової території та місць загального внутрішнього користування, земельний податок, зовнішнє освітлення) на підставі виставлених рахунків орендодавцем (балансоутримувачем), які останній надає на підставі розрахунків підприємств, що надають комунальні послуги. Кошти за отримані послуги перераховуються орендодавцю (балансоутримувачу) на розрахунковий рахунок щомісячно, не пізніше 15-го числа наступного місяця.

Поряд з цим, згідно з пунктом 6.14. Договору оренди орендар зобов'язаний здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна, укласти з орендодавцем (балансоутримувачем) договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю. Договір про відшкодування витрат балансотримувача на утримання орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю підписується разом з договором оренди комунального майна (додаток № 3, який є невід'ємною частиною договору оренди).

Пунктом 6.15. Договору оренди встановлено, що орендар вносить плату орендодавцю (балансоутримувачу) за оренду та комунальні послуги згідно рахунку та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг). Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) орендар повинен повернути орендодавцю (балансоутримувачу) не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. В разі неповернення акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) в установлений термін вважається, що орендар не має заперечень щодо його змісту, рахунок повинен бути сплачений у повному обсязі, а орендар втрачає право у подальшому посилатися на будь-які відхилення від умов договору.

Щомісячно з 01 по 03 число орендар самостійно отримує в орендодавця (балансоутримувача) рахунки по оплаті оренди та інших експлуатаційних послуг за минулий місяць (пункт 6.20. Договору оренди).

Матеріалами справи підтверджується, що 22.12.2014 між позивачем, як балансоутримувачем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримування орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю (далі - договір про відшкодування витрат), відповідно до пункту 1.1 якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Бровари Київської області, вул. Незалежності, 39, загальною площею 3 870,6 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується нежитловими приміщеннями 4-го поверху №405(1/2), 407, 408, 409, 410 загальною площею 66,6 кв.м., розміщеними у вищезазначеній будівлі.

За умовами пункту 2.1. Договору про відшкодування витрат балансоутримувач зобов'язується забезпечити виконання всього комплексу робіт, пов'язаних із обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території та створення необхідних умов і здійснення господарської діяльності, у тому числі - орендарю і його співробітникам, згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Перелік таких робіт та послуг, порядок та умови їх оплати встановлюються цим договором. Розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень будівлі, залежить від складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та інші послуги балансоутримувача.

У відповідності до пункту 2.2.3. Договору про відшкодування витрат орендар зобов'язується не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату на рахунок балансотримувача, або організації яка обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі орендованого приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості орендованого приміщення, а також за комунальні послуги.

Як встановлено пунктом 2.2.4. Договору про відшкодування витрат, орендар вносить плату балансоутримувачу за оренду та комунальні послуги згідно рахунку та акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг). Акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) орендар повинен повернути балансоутримувачу не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. В разі неповернення акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) в установлений термін, вважається, що орендар не має заперечень щодо його змісту, рахунок повинен бути сплачений у повному обсязі, а орендар втрачає право посилатися у подальшому на будь-які відхилення від умов договору.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає про те, що відповідачем протягом строку дії договору оренди не сплачувались платежі в якості відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача за період з січня 2015 року по квітень 2017 року 7 906,44 грн. витрат на охорону приміщення, 4 252,73 грн. витрат за утримання місць загального користування, 21 711,15 грн. витрат за теплопостачання приміщення, а також 3 426,82 грн. витрат за електроенергію, що загалом становить 37 297,14 грн.

При цьому, позивач вказував, що витрати за охорону приміщення складаються з оплати праці 4 штатних працівників (охоронців) разом із нарахуванням на фонд оплати праці, витрати за утримання приміщення (місць загального користування) складаються з витрат на прибирання приміщень загального користування будівлі (центральний вхід, вестибюль та коридор першого поверху, туалети першого поверху, сходові марші), утримання інженерних мереж (вода, стоки, електроенергія), оплата праці штатних працівників (прибиральниці, сантехніка, електрика) разом із нарахуванням на фонд оплати праці, витрати за теплопостачання приміщення розраховуються на підставі тарифів, затверджених Броварською міською радою, пропорційно зайнятій площі, витрати за електроенергію розраховуються, виходячи з показників лічильника орендаря.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради з огляду на наступне.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Оскільки обумовлене зазначеним вище Договором оренди майно належить до комунальної власності, то спірні правовідносини сторін регулюються також Законом України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним стосовно майнових відносин між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, сторонами у договорі оренди було визначено обов'язок орендаря брати участь у витратах балансоутримувача на утримання предмета оренди (частини будівлі), пропорційно займаній орендарем площі.

При цьому, попри заперечення відповідача, викладені у відзивах на позовну заяву та апеляційній скарзі, внесення плати орендодавцю (балансоутримувачу) за оренду та комунальні послуги здійснюється згідно рахунку та акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), що передбачено, зокрема, пунктом 6.15. Договору оренди, яким встановлюються умови передачі відповідачу об'єкту оренди.

Аналогічне положення закріплено у пункті 2.2.4. Договору про відшкодування витрат.

Водночас, пункт 6.20. Договору оренди покладає на орендаря обов'язок самостійного отримання рахунків по оплаті оренди та інших експлуатаційних послуг.

Суд зазначає, що як пунктом 6.15. Договору оренди, так і пунктом 2.2.4. Договору про відшкодування витрат балансоутримувача передбачено, що акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) орендар повинен повернути орендодавцю (балансоутримувачу) не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. В разі неповернення акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) в установлений термін вважається, що орендар не має заперечень щодо його змісту, рахунок повинен бути сплачений у повному обсязі, а орендар втрачає право у подальшому посилатися на будь-які відхилення від умов договору.

Таким чином, у випадку непогодження відповідача з сумами, зазначеними в актах та рахунках, які отримувалися відповідачем, відповідач згідно з умовами укладених договорів мав повернути балансоутримувачу зазначені акти із запереченнями.

Однак, із матеріалів справи та пояснень сторін слідує, що відповідачем акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) в установлений термін позивачеві не поверталися. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Відтак, за умовами укладених сторонами договорів, вважається, що орендар не мав заперечень щодо змісту актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з січня 2015 року по квітень 2017 року, і, відповідно, рахунки мали бути оплачені у повному обсязі, а орендар втратив право у подальшому посилатися на будь-які відхилення від умов договору.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на ту обставину, що позивачем не доведено належними доказами направлення/вручення відповідачу відповідних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Так, під час вирішення спору в суді першої інстанції, ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2017 було зобов'язано позивача надати суду докази направлення/вручення відповідачу актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Як вбачається із матеріалів справи, 24.07.2017 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання, за змістом якого позивач на виконання ухвали суду надав суду докази направлення/вручення відповідачу актів здачі виконаних робіт та рахунків-фактур.

Так, позивачем на підтвердження вказаного факту надані суду копії списків орендарів, серед яких Архівний сектор БРДА, які отримали акти здачі-прийняття робіт та рахунки фактури (оренда та комунальні послуги) за спірний період (січень 2015 року - березень 2017 року) та копія поштової квитанції до листа з описом вкладення на підтвердження направлення відповідачу акту та рахунку за квітень 2017 року.

Водночас, під час вирішення спору в суді першої інстанції відповідач не заперечував факту отримання ним від позивача вказаних актів здачі-прийняття робіт та рахунків фактур, а лише наголошував на їх не підписанні зі своєї сторони та недоведеності виставлених у них сум.

Отже, твердження скаржника щодо неотримання ним спірних актів та рахунків-фактур є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи не надано будь-яких заперечень відповідача, адресованих позивачу, з приводу складу чи вартості наданих послуг протягом строку дії договору.

Також слід відзначити, що попри посилання відповідача в апеляційній скарзі, безпосередньо умовами укладених між сторонами договорів не визначалося обов'язку балансоутримувача надавати орендареві розрахунки щодо наданих послуг з утримання будівлі. Окрім того, не містять договори і будь-яких умов, за якими сплата рахунків, що виставлялися позивачем, поставлена в залежність від надання останнім відповідачеві будь-яких розрахунків.

У свою чергу, відповідач, після отримання від позивача спірних актів та рахунків-фактур, не звертався до позивача із проханням надати йому відповідні розрахунки наданих послуг з утримання будівлі.

Поряд з цим, до матеріалів справи, на вимогу суду першої інстанції, позивачем було надані розгорнуті розрахунки заявлених до стягнення сум витрат на охорону приміщення, витрат за утримання місць загального користування, витрат за теплопостачання приміщення, витрат за електроенергію за період з січня 2015 року по квітень 2017 року в розрізі кожного місяця. Окрім того, позивачем було надано первинні документи на підтвердження фактичного понесення балансоутримувачем витрат на утримання будівлі, розташованої у м. Бровари по вул. Незалежності, 39, що долучені до матеріалів справи.

Обов'язок доказування та подання доказів як відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату прийняття оскарженого рішення, так і відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України у редакції, що набрала чинності 15.12.2017, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач, серед іншого посилався на те, що послуги з охорони орендованих ним приміщень, в яких розташований архівний відділ, надаються іншою особою на підставі укладених відповідачем з ТОВ «Альфа-Безпека» договорів. Однак, зазначені посилання відповідача залишаються судом поза увагою, оскільки укладення орендарем з іншою особою договору на забезпечення охорони безпосередньо орендованих приміщень не впливає на те, що балансоутримувач несе витрати з охорони власними силами усієї будівлі, у тому числі - коридорів, сходових маршів, місць загального користування тощо, якими користуються співробітники та відвідувачі архівного відділу відповідача.

Посилання відповідача на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що охоронники, прибиральниця, двірник, сантехнік, електрик, які зазначені у штатних розписах інженерно-технічних працівників, службовців Комунального підприємства «Броварське районне виробниче управління житлово-комунального господарства» Броварської районної ради, виконували роботу по утриманню саме приміщення за адресою: м. Бровари, вул. Незалежності, 39 оцінюються судом критично, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та не спростовуються жодними наданими відповідачем доказами.

Стосовно заперечень відповідача в частині витрат за електроенергію суд першої інстанції у рішенні зазначив, що представником відповідача у засіданні суду були надані пояснення, що вже під час розгляду справи відповідачем було з'ясовано, що орендовані архівним відділом приміщення мають власний лічильник. У свою чергу, позивач наголошував, що саме згідно з показниками даного лічильника позивачем і розраховувалися виставлені відповідачеві до сплати суми витрат за електроенергію.

Поряд з цим, наведені заперечення, а також решта заперечень відповідача щодо недоведеності заявлених до стягнення сум, залишаються судом поза увагою з огляду на зазначену вище втрату орендарем права у подальшому посилатися на будь-які відхилення від умов договору внаслідок неповернення актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

Натомість, як зазначив позивач та не спростовано відповідачем, договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримування орендованого нерухомого майна, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю від 22.12.2014 не був зареєстрований відповідачем як бюджетною установою в органах Державного казначейства, що, за твердженням сторін, взагалі унеможливлювало оплату наданих за цим договором послуг.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, погоджуючись із доводами суду першої інстанції, дійшла висновку щодо наявності у даному випадку підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 37 297,14 грн. заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна комунальної власності, прибудинкової території та надання комунальних послуг орендарю.

Стосовно клопотання відповідача від 02.11.2017 про долучення до матеріалів справи копії додаткової угоди №1 від 29 грудня 2015 року, копії актів звірки за договором №13/2014 від 22.12.2014, копії реєстру бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 29 грудня 2015 року №48, копії реєстру бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 29 грудня 2015 року №39, копії реєстру платіжних доручень розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 29 грудня 2015 року, копії платіжних доручень №357, №356, №355 від 29 грудня 2015 року, якими скаржник підтверджує факт сплати ним заборгованості за договором станом на 29.12.2015 у розмірі 47 222,27 грн., колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, як за змістом статті 101 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній станом на дату подання вказаного клопотання, так і згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України у редакції станом на дату прийняття даної постанови, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Як уже зазначалося в описовій частині постанови, в обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначав, що після подачі апеляційної скарги, в ході проведення інвентаризації та архівації документів бухгалтерського обліку для оприлюднення інформації про використання бюджетних коштів на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів, були виявлені документи, які підтверджують сплату Броварською районною державною адміністрацією відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна (архівного сектору Броварської районної державної адміністрації, бульв. Незалежності, буд. 39 (4-й поверх)), прибудинкової території та надання комунальних послуг згідно Додаткової угоди від 29 грудня 2015 року до договору №13/2014 від 22.12.2014 на суму 47 222,27 грн.

Неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції відповідачем обумовлена, як зазначає останній, тим, що з 2015 року змінився головний бухгалтер та голова адміністрації та про здійснення даної фінансової операції та наявність підтверджуючих документів на момент розгляду справи в Господарському суді Київської області не було відомо.

Втім, зазначені відповідачем в обґрунтування поданого клопотання обставини не є винятковими та залежали безпосередньо від відповідача та від належності організації роботи його підприємства.

Відповідач, у разі добросовісного виконання своїх процесуальних обов'язків, не був позбавлений можливості подати вказані документи до суду першої інстанції.

Водночас, як наголосив позивач у своїх запереченнях на вказане клопотання, заборгованість у розмірі 47 222,27 грн., сплачена відповідачем згідно платіжних доручень №357, №356, №355 від 29 грудня 2015 року на підставі додаткової угоди №1 від 29 грудня 2015 року до договору про відшкодування витрат, це заборгованість, що виникла у відповідача за попередні періоди на підставі раніше укладеного договору №04/2011 від 27.05.2011 з урахуванням додаткової угоди до нього від 03.01.2012. На підтвердження своєї позиції позивачем до заперечень на клопотання додані оборотно-сальдові відомості за період 01.03.2012 - 30.11.2017, копії банківських виписок за період 01.03.2012 - 30.11.2017, копії договорів №13/2014 від 22.12.2014 та №1 від 03.01.2012, копій додаткових угод, копію акту звіряння взаєморозрахунків між КП «Броварське рай ВУЖКГ» та Броварської районної адміністрації у Київській області.

Суд, у свою чергу, зазначає, що у будь-якому випадку ним критично оцінюються твердження відповідача щодо сплати ним заборгованості за 2015 рік по договору про відшкодування витрат від 22.12.2014, оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості майже за 2,5 роки (січень 2015 року - квітень 2017 року) у сумі 37 297,14 грн. значно менший, ніж сума, яку, як зазначає скаржник, він сплатив лише за 2015 рік (47 222,27 грн.).

Також, судом критично оцінюються твердження скаржника із посиланням на внесення додатковою угодою №1 від 29 грудня 2015 року змін до пункту 2.2.4. договору про відшкодування витрат, на наявність у нього права заперечувати щодо змісту та розміру наданих послуг згідно договору у разі відсутності заперечень проти наданих актів у встановлений строк, оскільки таке право відповідача у будь-якому випадку залишається обмеженим в силу положень пункту 6.1.5. договору оренди, яким визначено умови надання об'єкту в оренду.

Стосовно вимоги позивача про розірвання договору оренди комунального майна №13/2014 від 22.12.2014, укладеного між сторонами у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 13.1. Договору оренди цей договір укладений на строк 2 роки та 11 місяців, з 1 грудня 2014 року до 30 жовтня 2017 року включно.

Як встановлено у пункті 13.5. Договору, його чинність припиняється достроково, зокрема, за рішенням господарського суду.

Згідно з частиною третьою статті 291 Господарського суду України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 Цивільного кодексу України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

При цьому, слід враховувати також приписи частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України, які є загальними для розірвання договору та згідно з якими договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Водночас, як зазначалося вище, орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна», згідно з частиною 3 статті 26 якого підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань.

Так, згідно з приписами частини 3 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

При цьому, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Тому, норми статті 188 Господарського кодексу України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.05.2012 у справі № 5021/966/2011.

Із огляду на вищевикладене, враховуючи встановлення судом факту невиконання відповідачем протягом строку дії договору оренди передбачених розділом 4, пунктами 6.14. та 6.15. договору оренди обов'язків щодо здійснення відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, на підставі приписів частини 3 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розірвання договору оренди комунального майна №13/2014 від 22.12.2014 та обґрунтованості позовних вимог у цій частині.

Таким чином, позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню у повному обсязі, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Броварської районної державної адміністрації є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Броварської районної державної адміністрації на рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2017 у справі №911/1827/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 15.09.2017 у справі №911/1827/17 залишити без змін.

Матеріали справи №911/1827/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 29.01.2018.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх