РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Справа № 924/750/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Коломис В.В. , суддя Огороднік К.М.

секретар судового засідання Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2;

від відповідача: ОСОБА_3;

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - ДП "Нігинський кар'єр" на рішення господарського суду Хмельницької області від 24.10.17р. у справі 924/750/17

за позовом Приватного підприємства "Бондар" м.Хмельницький

до Державного підприємства "Нігинський кар'єр" с. Сахкамінь Кам'янець-Подільського району

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства аграрної політики та продовольства України, м. Київ

про стягнення 829 206 грн. основної заборгованості за договором підряду, 14 721,25 грн. 3% річних, 67 994,89 грн. інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення з відповідача 829 206 грн. основної заборгованості, 14 721,25 грн. 3% річних, 67 994,89 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання умов договору підряду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.10.2016 р. між ДП "Нігинський кар'єр" (замовник) та ПП "Бондар" (підрядник) було укладено договір підряду №11/10-16, відповідно до умов якого замовник доручає та сплачує, а підрядник бере на себе зобов'язання з виконання робіт по капітальному ремонту 140 метрів залізничної під'їзної колії ДП "Нігинський кар'єр" по вул. Радянській, 1а с. Сахкамінь Кам'янець-Подільського району Хмельницької області. Загальна вартість робіт - 829 206 грн. Роботи за договором підряду №11/10-16 від 11.10.2016р. виконані, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних будівельних робіт №1 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт, підписаними 30.12.2016 р. На адресу відповідача 28.03.2017 р. позивачем було надіслано претензію про сплату боргу, відносно якої 10.04.2017р. відповідач надіслав відповідь, яку позивач розцінив як спробу уникнути розрахунку за виконану роботу.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.10.17 року у справі № 924/750/17 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Нігинський кар'єр" на користь Приватного підприємства "Бондар" 829 206,00 грн. (вісімсот двадцять дев'ять тисяч двісті шість гривень 00 коп.) основного боргу, 14 584,94 грн. (чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири гривні 94 коп.) 3% річних, 57 937,00 грн. (п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот тридцять сім гривень 00 коп.) інфляційних нарахувань та 13 525,92 грн. (тринадцять тисяч п'ятсот двадцять п'ять гривень 92 коп.) судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що в ході виконання договірних зобовязань було встановлено, що матеріальних ресурсів, необхідних для проведення робіт, виявилось достатньо для здійснення ремонту додаткових 20 метрів залізничної підїзної колії. Тож, з метою врегулювання питання проведення додаткового ремонту на законних підставах, було прийнято рішення про анулювання договору підряду №11/10-16 від 11.10.2016р. з усіма додатками до нього. Так, на заміну останньому було укладено договір №14/10-16 від 14.10.2016р., предметом якого було виконання робіт по капітальному ремонту вже 160 метрів залізничної підїзної колії ДП "Нігинський карєр". Зазначає, що ДП "Нігинський карєр", взяті на себе зобовязання за договором №14/10-16, виконало у повному обсязі і жодних претензій щодо оплати за виконані роботи з боку ПП "Бондар" не було. Про наявність недоліків у розрахунках відповідачу стало відомо з претензії ПП "Бондар" за №42 від 28.03.2017р. Останню ж зі своєї сторони, ДП "Нігинський карєр" без уваги та реагування не залишило і негайно надало відповідь за №373/юр від 10.04.2017р. В свою чергу, ПП "Бондар", проявивши себе тим самим в якості недобросовісного контрагента, жодним чином це повідомило відповідача про результати розгляду отриманої відповіді. І тільки зі спливом чотирьох місяців звернувся до господарського суду з даною позовною заявою. Зважаючи на пояснення начальника залізничного цеху та бухгалтера ДП "Нігинський карєр", вказує, що ні матеріальних ресурсів у позивача, ні кошторисних призначень у відповідача на ремонт 300 метрів залізничної колії у наявності не було, а тому вважати одночасним виконання і договору №11/10-16, і договору №14/10-16 неможливо.

В судовому засідання представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та надав свої пояснення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив. Зокрема, зазначає, що надані відповідачем внутрішні документи підприємства не є доказами по справі, оскільки є суто внутрішньою документацією підприємства змінного характеру та не є носіями достовірної інформації. Розбіжності дати укладення договору в актах виконаних робіт вважає технічною опискою. Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2017р., надісланий ДП "Нігинський карєр" на електронну адресу ПП "Бондар" 03.03.2017р., є доказом того, що станом на 03.03.2017р. заборгованість замовника перед підрядником визнавалась в сумі 899 400,25 грн. та була зафіксована в бухгалтерських документах ДП "Нігинський карєр". Це свідчить про те, що до 03.03.2017р. договір підряду №11/10-16 від 11.10.2016р., договірна документація до нього та акт №1 виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року на суму 829 206,00 грн. між ДП "Нігинський карєр" та ПП "Бондар" за бухгалтерським обліком відповідача не були анульовані. Просить в задоволення апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені у відзиві заперечення та надав свої пояснення.

В ході розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відповідачем подано клопотання про призначення судової економічної експертизи для встановлення дійсного розміру заборгованості відповідача перед позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на те, що в матеріалах справи наявні докази, необхідні для встановлення розміру заборгованості за надані послуги.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Колегія суддів при розгляді клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи дійшла висновку про відсутність дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, оскільки сукупність поданих та залучених до матеріалів справи належних та допустимих доказів є достатньою для прийняття судового рішення у справі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2017р. між Державним підприємством "Нігинський кар'єр" (замовник) та Приватним підприємством "Бондар" (підрядник) укладено договір підряду №11/10-16, згідно умов якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання виконання робіт по капітальному ремонту 140 метрів залізничної під'їзної колії ДП "Нігинський кар'єр" по вул. Радянській, 1а, с. Сахкамінь Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, відповідно до переліку та у обсягах у проектно-кошторисній документації (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що загальна вартість робіт складає 829 206,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору замовник проводить розрахунки за виконані роботи на підставі оформлених актів виконаних робіт за Ф №КБ-2в та №КБ-3, підписаних сторонами, впродовж 10 банківських днів з дати їх підписання.

Згідно п. 6.1 договору роботи вважаються виконаними після підписання замовником та підрядником акту виконаних робіт за Ф №КБ-2в. Якщо під час здачі-приймання виконаних робіт з боку замовника виникають претензії щодо якості та/або повноти виконання підрядником робіт, підрядник зобов'язаний усунути недоліки впродовж 10 днів з дати виникнення претензій.

Пунктами 9.2, 9.3 договору передбачено, що дія даного договору може бути припинена за ініціативою будь-якої із сторін за умови погодження з іншою стороною. Всі доповнення та зміни до цього договору або його додатків, а також дострокове розірвання договору оформлюється додатками до нього, набирають чинності з моменту підписання відповідних додатків уповноваженими представниками сторін та діють впродовж терміну дії договору.

Договірна ціна до договору підряду №11/10-16 від 11.10.2016р. затверджена сторонами, скріплена підписами та печатками у сумі 829 206 грн. станом на 11.10.2016р.

30.12.2016р. сторонами підписано та скріплено печатками акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року та довідку про вартість виконаних робіт та витрати за грудень 2016 року за договором підряду №11/10-16 від 11.10.2016р. на суму 829 206 грн.

28.03.2017р. ПП "Бондар" на адресу ДП "Нігинський кар'єр" надіслано претензію №42 із проханням погасити заборгованість, яка станом на 28.03.2017р. складає 893 729,21 грн., зокрема і за договором підряду №11/10-16 від 11.10.2016р.

10.04.2017р. ДП "Нігинський кар'єр" у відповіді №373/юр на претензію позивача №42 від 28.03.2017р. повідомило, що в грудні 2016 року помилково підписало довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по договору №11/10-16 від 11.10.2016р. на суму 829 206 грн. за роботи, які фактично не проводились. Запропонувало скасувати довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2016 року до договору №11/10-16 від 11.10.2016р. та провести взаєморозрахунок.

Для захисту своїх прав ПП "Бондар" звернувся до господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення з відповідача 829 206 грн. основної заборгованості, 14 721,25 грн. 3% річних, 67 994,89 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання умов договору підряду.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається із матеріалів справи, за своєю правовою природою даний договір є договором підряду.

Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 853 Цивільного кодексу України визначено обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником. Зокрема, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. (п. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання договору №11/10-16 від 11.10.2016р. позивач виконав підрядні роботи по капітальному ремонту 140 метрів залізничної під'їзної колії ДП "Нігинський кар'єр" по вул. Радянській, 1а, с. Сахкамінь Кам'янець-Подільського району Хмельницької області.

Однак, відповідачем не були виконані умови договору щодо оплати проведених робіт, чим порушено права позивача та утворилась заборгованість в сумі 829 206 грн. Доказів про оплату зазначених коштів суду не подано.

З акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати вбачається, що позивачем в повному обсязі та без будь-яких зауважень виконано підрядні роботи на означену суму.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що не може братись до уваги твердження відповідача щодо анулювання договору підряду №11/10-16 від 11.10.2016р. з усіма додатками до нього, оскільки підписаних сторонами додатків про дострокове розірвання на підставі п. 9.3 договору відповідачем суду не надано. При цьому відповідачем в установленому порядку та спосіб не спростовано укладеного сторонами договору підряду №11/10-16 від 11.10.2016р. Зазначене узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про достатню наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в сумі 829 206 грн. за виконані підрядні роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається що позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 14 721,25 грн. та інфляційні втрати у розмірі 67 994,89 грн. згідно поданого розрахунку.

Із розрахунків наданих позивачем вбачається, що позивач допустив помилку при визначенні періоду нарахувань 3% річних, оскільки відповідно до п. 4.1 договору підряду замовник проводить розрахунки за виконані роботи на підставі оформлених актів виконаних робіт за Ф №КБ-2в та №КБ-3, (а саме акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року, підписаний 30.12.2016р.), підписаних сторонами, впродовж 10 банківських днів з дати їх підписання, тобто до 13.01.2017р.

Окрім того, місцевим судом зроблено вірний висновок, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така ж правова позиція зазначена у п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення 3% річних за період з 13.01.2017р. по 14.08.2017р. в сумі 14 584,94 грн. та інфляційних втрат за лютий - липень 2017 р. в сумі 57 937,00 грн.

Таким чином у стягненні 136,31 грн. 3% річних та 10 057,89 грн. інфляційних нарахувань правомірно відмовлено.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ДП "Нігинський кар'єр" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 24.10.17 року у справі № 924/750/17 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст.287-291 ГПК України.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.