РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.01.2018Справа № 910/20457/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Профешинал Клас", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Завод Укркабель", м. Київ

про стягнення 72 000,00 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Єпанчіцев О.С. (представник за довіреністю від 10.07.2017р.);

від відповідача: Вєніков О.Д. (представник за довіреністю від 13.01.2017р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Профешинал Клас" (надалі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Завод Укркабель" (надалі - відповідач) суми заборгованості за Договором безпроцентної позики № 1 (поворотної фінансової допомоги) від 06.01.2015р. в розмірі 72 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по своєчасному поверненню суми наданої позики в розмірі 72 000,00 грн. за договором.

Відповідач надав для долучення до матеріалів справи письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого підтвердив наявну за договором заборгованість в розмірі 72 000,00 грн., проте зазначає про відсутність вільних обігових коштів для погашення вказаної заборгованості.

У поданій до суду відповіді на відзив, позивач, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 19.12.2017р.

Судове засідання 19.12.2017р. не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017р. у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.01.2018р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2018р. на підставі ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, за письмовою згодою представників сторін закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у той самий день.

В судовому засіданні 25.01.2018р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 25 січня 2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2015р. між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) укладено Договір безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) № 1 (далі - Договір позики), відповідно до п. 1.1. якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в розмірі, установленому договором, а позичальник зобов'язався повернути їх позикодавцю.

Згідно з пунктом 2.1. Договору позики сума позики за договором становить 72 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3.1. Договору позики позикодавець перераховує суму позики в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника.

Пунктом 4.1. Договору позики сторони погодили, що позикодавець надає позичальнику позику у розмірі 72 000,00 грн. до 31.03.2015р. включно, а пунктом 4.2. договору узгоджено, що позичальник повинен 31.12.2015р. повернути позикодавцеві позику у розмірі 72 000,00 грн. в порядку, встановленому договором.

Згідно з пунктом 5.1. Договору позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) в останній день строку, встановленого в п. 4.2. цього договору, тобто до 31.12.2015р.

Сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця (п. 5.2. Договору позики), днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця (п. 5.3 Договору позики).

Пунктом 7.1. Договору позики визначено, що договір набуває чинності з моменту зарахування суми позики, вказаної в п. 2.1. договору на поточний рахунок позичальника та діє до 31.12.2015р. включно.

Згідно з п. 7.2. Договору позики строк повернення позики, установлений в п. 4.2. договору, може бути продовжено за погодженням сторін, що оформляється додатковою угодою до договору.

На виконання умов договору позивач за платіжними дорученнями № 100687870 від 28.01.2015р. на суму 36 000,00 грн. та № 100701211 від 25.02.2015р. на суму 36 000,00 грн. перерахував на рахунок ПАТ "Завод Укркабель" грошові кошти на загальну суму 72 000,00 грн. з призначенням платежу "надання безвідсоткової фін.доп. згідно дог. № 1 від 06.01.2015".

Відповідач взяті на себе зобов'язання за Договором позики виконав неналежним чином та не повернув позивачеві суми позики в розмірі 72 000,00 грн. та допустив виникнення заборгованості перед позивачем на вказану суму.

Оскільки, відповідач не повернув позивачу суму позики у передбачений договором строк, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, беручи до уваги положення п. п. 4.2., 5.1. Договору обов'язок відповідача щодо повернення наданих позивачем коштів мав бути виконаний у строк до 31.12.2015р. включно.

Натомість, як встановлено судом, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення позивачу суми позики, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 72 000,00 грн.

Також, судом встановлено, що станом на момент вирішення спору строк повернення позики між сторонами у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 651, ст. 654 Цивільного кодексу України) та/або п. 7.2. Договору позики не змінювався.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин. Крім того, відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем в сумі 72 000,00 грн., що підтверджується актом перевірки розрахунків від 01.12.2017р. та вказував про відсутність вільних обігових коштів для погашення заборгованості в заявленому до стягнення розмірі.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/20457/17 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 72 000,00 грн. суми основного боргу (суми неповернутої позики).

Судовій збір в розмірі 1 600,00 грн., відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Завод Укркабель" (ідентифікаційний код 00214528, адреса: 04073, м. Київ, просп. С.Бандери, 15-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Профешинал Клас" (ідентифікаційний код 35316486, адреса: 02090, м. Київ, вул. В.Сосюри, буд. 6, корп. В, сектор В 4.10.2.) 72 000,00 грн. (сімдесят дві тисячі гривень 00 коп.) суми основного боргу та 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Морозов