КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Справа№ 911/2837/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Степанці О.В.

за участю представників сторін:

від позивача Приходько Д.В.

від відповідача Лесечко О.М.

від третьої особи не з`явились

розглядає апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське"

на рішення господарського суду Київської області від 27.11.2017 року

у справі №911/2837/17 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізична особа Кришньов Олександр Миколайович,

про стягнення 275391,55 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" подало до господарського суду Київської області позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" про стягнення 275 391, 55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежно виконує свої обов`язки в частині своєчасної сплати за кредитним договором №012/7026/0291796 від 25.09.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.11.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізична особа Кришньов Олександр Миколайович

Рішенням господарського суду Київської області від 27.11.2017 року у справі №911/2837/17 позов задоволено повністю. Присуджено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" 268560,77 грн. заборгованості за кредитом, 6798,63 грн. заборгованості за відсотками, 32,15 грн. пені та 4130,87 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцій виходив з того, що відповідачем не було виконано належним чином зобов'язань за кредитним договором, що підтверджується матеріалами справи.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 27.11.2017 року у справі №911/2837/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема апелянт вказує, що судом першої інстанції не приділено уваги тому, що Кришньов О.М. є поручителем відповідно до договору поруки, який солідарно відповідає за виконання зобов`язань позивальника. Також, апелянт зазначає, що Кришньов О.М. був не повідомлений про розгляд даної справи. Окрім цього, відповідач звертає увагу, що предмет застави, обтяжений позивачем вкрадений Кришньовим О.М. Не взято до уваги, як зазначає скаржник також те, що позивач подав до Миронівського районного суду Київської області позовну заяву про стягнення з третьої особи (в даній справі) суми боргу в розмірі 275 391, 55 грн. Також, як вказано в апеляційній скарзі, судом першої інстанції не звернуто уваги, що відповідно до ч. 3, ст. 238 ЦК України, представник (Кришньов О.М.) не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб встановлених законом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" на рішення господарського суду Київської області від 27.11.2017 року у справі №911/2837/17 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г. та призначено її розгляд на 01.02.2018 року.

31.01.2018 року до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 01.02.2018 року представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по суті спору, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань не подавав, хоча належним чином були повідомлений про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності редакцією цього Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25.09.2015 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (Банк/Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" (Позичальник) укладено Кредитний договір №012/7026/0291796 (Кредитний договір, т.1, а.с. 9-21).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти (далі - Кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії в сумі 646 000,00 гривень (шістсот сорок шість гривень 00 копійок) (далі - Ліміт), а Позичальник зобов'язується використати Кредит за цільовим призначенням (придбання сільськогосподарського обладнання: жниварки для збирання кукурудзи Case ІН 4408, 2014 р.в.) та повернути Кредитору суму Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісії, а також виконати інші зобов'язання, визначені Договором.

Згідно з п. 1.3. кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 25.09.2018 року (останній день строку користування кредитом, в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором).

Протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 22% річних на рахунок нарахованих доходів кредитора НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Пунктом 2.2. Кредитного договору визначено, що нарахування процентів за кредитом здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості Позичальника за Кредитом протягом всього строку користування Кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі Кредиту (частини кредиту); останній день строку користування Кредитом не враховується.

Згідно пункту 5.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за Договором (в т.ч. здійснити погашення Кредиту, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, неустойку та інші платежі) в порядку визначеному Договором.

Відповідно до пункт 5.2. Кредитного договору Позичальник здійснює погашення нарахованих процентів щомісячними платежами. Погашення частини Кредиту та процентів здійснюється у розмірах та строках, які визначаються Графіком (Додаток № 1 до Договору).

Пунктом 5.3. Кредитного договору встановлено, що проценти за користування Кредитом Позичальник сплачує кожного місяця та остаточно при погашенні Кредиту відповідно до Графіку за наступні періоди:

- в першому календарному місяці користування Кредитом - за період з дня надання Кредиту (частини Кредиту) по день, що передує передостанньому банківському дню місяця;

- в наступних календарних місяцях - за період з передостаннього Банківського дня попереднього календарного місяця (включно) по Банківський день, що передує передостанньому Банківському дню поточного місяця;

- в останній календарний місяць користування Кредитом - за період з передостаннього банківського дня попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує даті повного погашення Кредиту.

Згідно пункту 5.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та процентів на рахунки Кредитора для погашення Кредиту та процентів, або на інші рахунки, визначені Кредитором та доведенні до відома Позичальника, у валюті Кредиту шляхом перерахування коштів платіжним дорученням з будь-якого поточного рахунку Позичальника.

Пунктом 8.1. Кредитного договору визначено, що у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за Договором, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов'язання Позичальника за Договором не будуть виконані, Кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька таких заходів, зокрема: вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов'язань за Договором (підпункт 8.1.3 Кредитного договору).

Згідно пунктом 8.2. Кредитного договору Кредитор вправі скористатися правами, визначеними в пункті 8.1. Договору, та пред'явити Позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин, які свідчать про те, що зобов'язання Позичальника за Договором не будуть виконані, зокрема: порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов'язань за договором (п.п.8.2.1.); невиконання або неналежне виконання Позичальником своїх зобов'язань перед Кредитором за будь-якими іншими договорами, укладеними з Кредитором, незалежно від того, чи були вони укладені до або після укладення Договору (підпункт 8.2.7 Кредитного договору).

Відповідно до положень пункту 8.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомленні Кредитора, і здійснити Погашення заборгованості негайно, але не пізніше 30 (тридцятого) календарного дня з дня направлення Кредитором Позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначено менший строк).

Крім того, місцевим господарським судом також встановлено, що 25.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (Банк/Кредитор) та Кришньовим Олександром Миколайовичем (Поручитель) укладено договір поруки №012/7026/0291796. (договір поруки, том 1, а.с. 82-85).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором солідарно з Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське Підприємство "Маслівське" (Позичальник) за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умови якого позичальник зобов`язаний:

1.1.1. повернути кредит в розмірі 6464 000, 00 грн.

1.1.2. сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22 % або в будь-якому іншому розмірі, зазначеному відповідно до умов кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором.

1.1.3. сплатити комісії в розмірах, передбачених кредитним договором.

1.1.4. сплатити пені, штрафи, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки кредитора, пов`язані з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.

Визначаючи правову природу відносин, що склались між сторонами в ході виконання договору, суд першої інстанції правильно зазначив, що такі мають ознаки кредитного договору, за яким, у відповідності до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, щодо виконання належним чином кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме виконання п. 1.1. кредитного договору - надання позичальнику кредиту у сумі 646 000, 00 грн., що меморіальним ордером № 1 від 29.09.2015 (т.1., а.с. 23).

В матеріалах справи також наявна виписка по рахунку боржника. (т.1, а.с. 26-30), що підтверджує висновок суду першої інстанції, що позичальник взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки не виконав, та заборгованість позичальника перед позивачем становить: 268 560, 77 грн. строкова заборгованість за кредитом, 6 798, 63 грн. відсотків, в тому числі 4 694, 29 грн. прострочених відсотків.

Згідно частини 2 статті 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право банку вимагати дострокового повернення непогашеної частини кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, а також інших платежів, нарахованих згідно договору передбачено умовами договору, а саме статтею 8 кредитного договору.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач направив відповідачу вимогу від 16.02.2017 року №140/8/1896 про дострокове повернення суми кредиту протягом 10 календарних днів з дня направлення вимоги (т.1, а.с. 31-33), яка надіслана 16.08.2017 року. (т.1, а.с. 76-77).

Відповідач на вказану вимогу не відреагував, суму заборгованості не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до боржника.

Разом із тим, як вбачається з банківських виписок по рахунку клієнта Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" за період з 29.09.2015-31.08.2017 р. позичальник не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, з чого виникає заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 268 560, 77 грн. строкова заборгованість за кредитом, 6 798, 63 грн. відсотків, в тому числі 4 694, 29 грн. прострочених відсотків.

Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

У зв'язку із простроченням грошового зобов'язання, позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за тілом кредиту та відсотками у сумі 32, 15 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно пункту 11.2.1 Кредитного договору Позичальник на вимогу Кредитора сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за Договором пеню у відсотках річних від суми простроченого платежу в розмірі: Б х 2 (де "Б" - облікова ставка Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня). Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним.

Отже сторонами Кредитного договору передбачено нарахування пені по день фактичного виконання грошового зобов'язання включно.

Здійснивши перевірку розрахунку нарахованої позивачем пені, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний розрахунок здійснено правильно.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 268 560, 77 грн. строкової заборгованість за кредитом, 6 798, 63 грн. відсотків, в тому числі 4 694, 29 грн. прострочених відсотків, а також пені у сумі 32, 15 грн.

Щодо доводів апелянта викладених в апеляційній скарзі про, те що третя особа у даній справі не була повідомлена про розгляд справи спростовуються матеріалами справи, а саме повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що Кришньов О.М. отримав ухвалу господарського суду Київської області від 16.11.2017 року 25.11.2017 року. (т.1, а.с. 91).

Також, доводи апелянта стосовно того, що Кришньов О.М. є поручителем відповідно до договору поруки, який солідарно відповідає за виконання зобов`язань позичальника, що предмет застави, обтяжений позивачем вкрадений Кришньовим О.М., та те, що позивач подав до Миронівського районного суду Київської області позовну заяву про стягнення з третьої особи (в даній справі) суми боргу в розмірі 275 391, 55 грн. колегією суддів відхиляються оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, що жодна з наведених обставин не є підставою для звільнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське Підприємство "Маслівське" від обов'язку повернути отримані за Кредитним договором №012/7026/0291796 від 25.09.2015 року грошові кошти та сплатити передбачені умовами договору відсотки за користування кредитом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1, ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Тобто, позивач не зобов`язаний вимагати погашення боргу від поручителя окремо або разом з відповідачем.

В матеріалах справи наявна копія ухвали Миронівського районного суду Київської області від 23.10.2017 року, якою призначено розгляд справи на 22.11.2017 року (т.1, а.с. 58), однак зі змісту вказаної ухвали не можливо встановити, на підставі якого саме кредитного договору заявлено позов та на яку суму, також відсутнє рішення по даній справі.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову в повному обсязі є обґрунтованим, а доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та відповідно підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення бути не можуть.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

постановив:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Маслівське" на рішення Господарського суду Київської області від 27.11.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.11.2017 року у справі № 911/2837/17 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2837/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.02.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко