ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2018 р. Справа № 911/3414/17

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Москалика О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

(адреса: м. Київ, вул. Б хмельницького, код 20077720)

до комунального підприємства "Калитянський"

(адреса: Київська обл., смт. Калита, вул. Ювілейна, 4, код 31781077)

про стягнення 79875,52 гривень

за участю представників:

позивача - Бернацька О.В.

відповідача - Красильникова К.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Київської області з позовом до комунального підприємства "Калитянський" про стягнення 79875,52 гривень, з яких: 57666,51 гривень пені, 3293,10 гривень 3% річних та 18915,91 гривень інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 27.11.2014 №2107/15-БО-17 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк визначений договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.11.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.12.2017.

07.12.2017 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 07.12.2017 оголошену перерву до 14.12.2017.

14.12.2017 через канцелярію суду представник позивача подав власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет, з тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

14.12.2017 через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував повністю.

21.12.2017 через канцелярію суду представник позивача подав додаткові письмові пояснення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.12.2017 постановлено закрити підготовче провадження у справі № 911/3414/17. Призначено справу до розгляду по суті на 11.01.2018.

11.01.2018 через канцелярію суду представник позивача подав відповідь на відзив.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.01.2018 у судовому засіданні оголошено перерву до 18.01.2018.

16.01.2018 через канцелярію суду представник позивача подав відповідь на відзив.

У судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.11.2014 між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та комунальним підприємством «Калитянський» (покупець) був укладено договір №2107/15-БО-17 купівлі-продажу природного газу (договір).

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 206,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб м):

І квартал - 113 (січень - 40, лютий - 38, березень - 35);

II квартал - 15 (квітень - 15, травень - 0, червень - 0);

III квартал - 0 (липень - 0, серпень - 0, вересень - 0);

IV квартал - 78 (жовтень 15, листопад - 25, грудень - 38).

Відповідно до п. 3.1. договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання передачі.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузлу/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Ціна за 1 000 куб. м природного газу становить 5100,00 гривень без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 гривень, крім того ПДВ - 20% - 73,34 гривень, всього з ПДВ - 440,04 гривень.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 5568,70 гривень, крім того ПДВ - 20% - 1113,74 гривень, всього з ПДВ - 6682,44 гривень (п. 5.2. договору).

У разі зміни уповноваженим органом ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію (п. 5.3. договору).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.5. договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 11 договору сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в об'ємі 161,454 тис.куб.м. на загальну суму 1403011,51 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 за січень 2015 року на суму 254588,62 гривень, від 28.02.2015 за лютий 2015 року на суму 224856,34 гривень, від 31.03.2015 за березень 2015 року на суму 270261,99 гривень, від 31.04.2015 за квітень 2015 року на суму 37661,73 гривень, від 31.10.2015 за жовтень 2015 року на суму 114201,82 гривень, від 30.11.2015 за листопада 2015 року на суму 209259,42 гривень, від 31.12.2015 за грудень 2015 року на суму 292181,59 гривень, підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств.

На дату звернення з даною позовною заявою до суду заборгованість, в тому числі сума основного боргу відповідачем погашена, однак погашення заборгованості відбулося з простроченням виконання зобов'язання.

Предметом позову є вимога про стягнення з відповідача 57666,51 гривень пені, 3293,10 гривень 3% річних та 18915,91 гривень інфляційних втрат, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати переданого природного газу за договором купівлі-продажу природного газу від 27.11.2014 №2107/15-БО-17.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно з частиною першою ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що за газ отриманий протягом січня 2015 на суму 254588,62 гривень відповідачем проведено оплату 23.02.2015 - 152257,10 гривень, 02.03.2015 - 19376,55 гривень, 17.03.2015 - 82954,97 гривень, коли як остаточний розрахунок за січень мав бути проведений до 14.02.2015 (14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу);

за газ, отриманий протягом лютого 2015 року на суму 224856,34 гривень відповідачем проведено оплату 17.03.2015 - 148402,83 гривень, 25.03.2015 - 69000,00 гривень, 26.03.2015 - 2881,36 гривень, 01.04.2015 - 4572,15 гривень, коли як остаточний розрахунок за лютий мав бути проведений до 14.03.2015 (14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу);

за газ, отриманий протягом березня 2015 року на суму 270261,99 гривень відповідачем проведено оплату 01.04.2015 - 10511,17 гривень, 05.06.2015 - 154487.36 гривень, 14.07.2015 - 105263,46 гривень, коли як остаточний розрахунок за березень мав бути проведений до 14.04.2015 (14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу);

за газ, отриманий протягом квітня 2015 року на суму 37661,73 гривень відповідачем проведено оплату 14.07.2015 - 29736,54 гривень, 13.11.2015 - 7925,19 гривень, коли як остаточний розрахунок за березень мав бути проведений до 14.05.2015 (14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу);

за газ, отриманий протягом жовтня 2015 року на суму 114201,82 гривень відповідачем проведено оплату 13.11.2015 - 90074,81 гривень, 16.12.2015 - 24127,01 гривень, коли як остаточний розрахунок за березень мав бути проведений до 14.11.2015 (14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу);

за газ отриманий, протягом листопада 2015 року на суму 209259,42 гривень відповідачем проведено оплату 16.12.2015 - 148172,99 гривень, 17.12.2015 - 20000,00 гривень, 18.12.2015 - 20400,00 гривень, 28.12.2015 - 15000,00 гривень, 19.01.2016 - 5686,43 гривень, коли як остаточний розрахунок за березень мав бути проведений до 14.12.2015 (14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу);

за газ отриманий, протягом грудня 2015 року на суму 292181,59 гривень відповідачем проведено оплату 19.01.2016 - 4813,57 гривень, 22.01.2016 - 31000,00 гривень, 27.01.2016 - 30200,00 гривень, 10.03.2016 - 226168,02 гривень, коли як остаточний розрахунок за березень мав бути проведений до 15.01.2016 (14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу).

Здійснивши перерахунок стягуваної суми 3 % річних в розмірі 3293,10 гривень, суд приходить до висновку, що їх нараховано відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати переданого газу у розглядуваний період, розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованим, а позовні вимоги, в цій частині, такими, що підлягають задоволенню.

Суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат встановив, що заявлений позивачем до стягнення розрахунок інфляційних втрат є арифметично невірним, у зв'язку з чим стягненню підлягає 12904,74 гривень інфляційних втрат.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені суд приходить до наступних висновків.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання з оплати спожитого газу нараховані 57666,51 гривень пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

З приводу заперечень відповідача, викладених у відзиві, суд зазначає наступне:

Доводи відповідача про те, що прострочення оплати за поставлений газ було обумовлено недостатнім рівнем бюджетного фінансування цих витрат судом до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Посилання відповідача на п. 6.3. договору у якому зазначено, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання та наголошує на відсутності контролю з боку відповідача за здійснюваними розрахунками судом відхиляються, оскільки у ч. 2 п. 6.3. договору зазначено, що у разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використання природного газу, покупець зобов'язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання п. 6.1. цього договору.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого за кожен день простроченого платежу.

В момент підписання договору купівлі-продажу відповідач погодився з тим, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладено відповідальність відповідно до умов договору.

Щодо спливу строку позовної давності, то заперечення відповідача проти позову у цій частині судом також не приймаються, оскільки відповідно до п. 9.3 договору купівлі-продажу природного газу сторони можуть звернутися до суду з вимого про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних втрат, відсотків річних, встановлюються тривалістю у 5 років.

Щодо зменшення неустойки, стаття 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» як державне підприємство є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, оскільки є єдиним підприємством, яке здійснює закупівлі імпортного газу та поставки його вітчизняним споживачам, і розрахунки з постачальниками має здійснювати в іноземній валюті, що в умовах значних інфляційних процесів в державі значно ускладнює здійснення розрахунків. Внаслідок недоитримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-40% річних. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених НАК «Нафтогах України» втрат є стягнення з боржників пені у розмірі передбаченої умовами договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3293,10 гривень 3% річних, 12904,74 гривень інфляційних втрат, 57666,51 гривень пені.

Судовий сбір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, пункту 9 Перехідних положень ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Калитянський» (адреса: Київська обл., смт Калита, вул. Ювілейна, 4, код 31781077) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 3293,10 гривень 3% річних, 12904,74 гривень інфляційних втрат, 57666,51 гривень пені та 1479,59 гривень судового сбору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 18.01.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 29.01.2018.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак