ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. ОдесаСправа № 1/150-09-5361
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю:

від ПП «Скат Транс» - Брайцара Г.М., довіреність № б/н від 10.11.2017;

від ПАТ «КБ» Надра» - Самотяг І.І., довіреність № 13-11-9200 від 26.12.2017;

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2017 про розгляд заяви про визнання недійсним договору

суддя - Грабован Л.І.

Час і місце ухвалення: 13:09:52 год.; м. Одеса

Дата складання повного тексту 11.12.2017

по справі № 1/150-09-5361

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнесактив»

до боржника Селянського (фермерського) господарства «Росинка»

про визнання банкрутом

ліквідатор Саєнко В.В.

за участю Приватного підприємства «Скат Транс»

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2009 порушено провадження у справі про визнання банкрутом Селянського (фермерського) господарства «Росинка»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Одеської області від 20.08.2010 визнано банкрутом Селянське (фермерське) господарство «Росинка»; відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.12.2017 у справі № 1/150-09-5361 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Саєнка В.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009, укладеного між Селянським (фермерським) господарством «Росинка» та Приватним підприємством «Скат Транс» з моменту його укладення; застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009 та витребування у Приватного підприємства «Скат Транс» транспортних засобів.

Не погоджуючись із даною ухвалою господарського суду, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк» «Надра» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2017 у справі №1/150-09-5361 повністю та прийняте нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі спільну заяву ПАТ КБ «Надра», ліквідатора СФГ «Росинка» - арбітражного керуючого Саєнка В.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009, укладеного між СФГ «Росинка» ПП «Скат Транс» з моменту його укладення та витребувати у ПП «Скат Транс» транспортні засоби.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та не відповідають приписам ст.ст. 203, 215ЦК України.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу зазначає, що на момент укладання спірного Договору все рухоме майно СФГ «Росинка» перебувало під арештом та відносно нього було встановлено заборону відчуження, що свідчить про зловживання при укладанні спірного Договору директором СФГ «Росинка» -ОСОБА_5 своїх прав та укладання спірного Договору з метою ухилення від виконання рішень судів, чим в свою чергу завдано шкоди третім особам (стягувачам у виконавчих провадженнях, в том числі ПАТ КБ «Надра»).

На момент порушення справи про банкрутство СФГ «Росинка» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (07.12.2009), спірний Договір сторонами виконано не було та у власності банкрута перебували транспортні засоби, що підтверджується листом Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Одеській області від 14.12.2010 №7/0-10396.

Крім того, скаржник зазначає, що рішення щодо реалізації транспортних засобів, що перебували у власності СФГ «Росинка» та були предметом Договору від 16.08.2009, прийнято зборами СФГ «Росинка» 03.05.2010 (Протокол №8) в період дії мораторію та в процедурі розпорядження майном боржника на засіданні без участі розпорядника майна Ільєнок Л.С. на таких зборах та відсутності її згоди на погодження такої реалізації та подальшої перереєстрації.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді - Аленін О.Ю., Богатир К.В.) від 15.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра»

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 призначено справу № 1/150-09-5361 до розгляду на 31.01.2018 об 11:30 год.

22.01.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ПП «Скат Транс» надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра», відповідно до якого просить апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2017 у справі №1/150-09-5361 без змін.

31.01.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від ліквідатора СФГ «Росинка» надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності ліквідатора, у якому останній повідомив про підтримання апеляційної скарги ПАТ КБ «Надра».

У судове засідання 31.01.2018 з'явився представник ПАТ КБ «Надра» та ПП «Скат Транс». Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов'язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Згідно до приписів ч.1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2009 порушено провадження у справі про визнання банкрутом Селянського (фермерського) господарства «Росинка», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою підготовчого засідання суду від 07.12.2009 визнано ТОВ «УКРБІЗНЕСАКТИВ» кредитором Селянського (фермерського) господарства «Росинка» з грошовими вимогами до боржника на суму 1672296,73 грн.; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Ільєнок Л.С.

Постановою господарського суду Одеської області від 20.08.2010 визнано банкрутом Селянське (фермерське) господарство «Росинка»; відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ліквідатором Селянського (фермерського) господарства «Росинка» призначено арбітражного керуючого Ільєнок Л.С.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.09.2015 припинено повноваження ліквідатора Селянського (фермерського) господарства «Росинка» Дарієнко Віктора Дмитровича; призначено ліквідатором Селянського (фермерського) господарства «Росинка» арбітражного керуючого Саєнко В.В.

03.11.2017 ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Саєнко В.В. до господарського суду Одеської області надано заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009, укладеного між Селянським (фермерським) господарством «Росинка» та ПП «Скат Транс» з моменту його укладення; застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009 та витребування у ПП «Скат Транс» зазначених транспортних засобів.

Розглянувши заяву ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Саєнко В.В про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009, колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у її задоволені, виходячи з наступного.

16.08.2009 між СФГ «Росинка» в особі директора ОСОБА_5 та ПП «Скат Транс» в особі директора ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу транспортних засобів, відповідно до п. 1.1. якого за цим договором СФГ «Росинка» передає автотранспортні засоби у власність ПП «Скат Транс», а ПП «Скат Транс» приймає у власність автотранспортні засоби.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, договір купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009 укладено до порушення провадження у справі № 1/150-09-5361 про банкрутство СФГ «Росинка», тобто до 23.10.2009.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009 вартість транспортних засобів за договором визначена згідно висновків незалежної оцінки від 14.05.2009, що проведена суб'єктом оціночної діяльності Ковачевою С.І., договірна ціна та складає: 72 843 грн. Оплата здійснюється покупцем у строк до 20.08.2010 з моменту підписання сторонами договору.

16.08.2009 між СФГ «Росинка» в особі директора ОСОБА_5 та ПП «Скат Транс» в особі директора ОСОБА_8 був підписаний акт прийому-передачі автотранспортних засобів.

На виконання умов договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009 ПП «Скат Транс» здійснило оплату транспортних засобів, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.09.2011 по справі № 25/17-3247-2011 за позовом СФГ «Росинка» до ПП «Скат Транс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу автотранспортних засобів від 16.08.2009 та про визнання права власності за СФГ «Росинка» на транспортні засоби, відмовлено СФГ «Росинка» у задоволенні позову ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Ільєнок Л.С., повністю.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, щодо відмови у задоволенні заяви ліквідатора СФГ «Росинка» та ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсним Договору купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009 та витребування майна укладеного між СФГ «Росинка» та ПП «Скат Транс» та зазначає наступне.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України (ст.215 ЦК України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11).

Судом першої інстанції правомірно застосовані положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у редакції чинній до 19.01.2013.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами.

Час 13 ст. 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

Враховуючи те, що договір купівлі-продажу транспортних засобів від 16.08.2009 був укладений до порушення провадження у справі № 1/150-09-5361 про банкрутство СФГ «Росинка» (до 23.10.2009р.), погодження розпорядника майна на його укладення не вимагалось, оскільки розпорядника майна було призначено 07.12.2009, тобто через три місяці після укладення договору.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги що договір купівлі продажу укладений без погодження з розпорядником майна СФГ «Росинка» колегією суддів відхиляються.

Згідно ч.4. ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (ст. 35 ГПК на момент прийняття оскаржуваної ухвали суду) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, Рішенням господарського суду Одеської області від 09.09.2011 та Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.10.2011 цим обставинам надана правова оцінка та встановлено, що договір від 16.08.2009 набрав чинності в момент його підписання повноважними представниками сторін, до порушення провадження у справі про банкрутство СФГ «Росинка», а отже, й до призначення ліквідатора, але фактичне його виконання відбулось 16.08.2010 через знаходження спірного майна під арештом, який було знято лише 15.06.2010 Брезівським районним судом Одеської області згідно рішення у справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Валдінвест» про виключення майна з-під арешту. А також встановлено, що під час укладення та виконання договору купівлі-продажу від 16.08.2009 сторонами за договором не порушувалися норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Колегія апеляційної інстанції відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що на момент порушення справи про банкрутство СФГ «Росинка» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (07.12.2009), спірний Договір сторонами виконано не було та у власності банкрута перебували транспортні засоби, що підтверджується листом Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Одеській області від 14.12.2010 №7/0-10396, оскільки відповідно до Додаткової угоди №1 до договору купівлі-продажу ПП «Скат Транс» зобов'язано оплатити вартість транспортних засобів у строк не пізніше 20.08.2010, а передача фактичне його виконання відбулось 16.08.2010 через знаходження спірного майна під арештом, який було знято лише 15.06.2010, отже виконання угоди відповідно до її умов та виконання договору через деякий час обумовлений сторонами не має такого правового наслідку за нормами ст.ст. 203, 215 ЦК України, як визнання такої угоди недійсною.

У разі ж невиконання чи неналежного виконання договору заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Апелянт також стверджу, що судом першої інстанції не досліджено та в оскаржуваній ухвалі не встановлено спрямованості сплачених ПП «Скат Транс» грошових коштів згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №3460 від 19.08.2010 на виконання умов спірного Договору, чи були вказані кошти направлені на погашення вимог кредиторів боржника.

Щодо напрямків використання коштів, отриманих на виконання спірного договору купівлі-продажу, колегія суддів зауважує, що вказаний аргумент стосується виконання спірної угоди, яке ніяким чином не впливає на законність її укладення в момент її вчинення, а тому не може бути застосований у якості підстави визнання спірної угоди недійсною відповідно до норм ст.ст. 203, 215 ЦК України, у зв'язку із чим під час розгляду спору про визнання угоди недійсною напрями використання отриманого на виконання цієї угоди не входять до предмету доказування, а також дослідження та правової оцінки судом.

Таким чином, при укладенні договору купівлі-продажу сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договір підписаний уповноваженими представниками обох сторін, що підтверджує відповідність договору внутрішній волі сторін, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Щодо застосування (незастосування) до спірних правовідносин строків позовної давності за заявою ПП «Скат Транс» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.ст. 256, 257, 267 ЦК).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною, є самостійною підставою для відмови в позові. Отже, відмова в позові через необґрунтованість (недоведеність) вимог виключає відмову в позові за пропуском позовної давності.

На підставі викладеного, ухвала Господарського суду Одеської області про розгляд заяви про визнання недійсним договору від 06.12.2017 по справі № 1/150-09-5361 винесено в результаті повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 269-271, 275, 276, 281-284

ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.12.2017 у справі № 1/150-09-5361 про розгляд заяви про визнання недійсним договору - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра» - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.286 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.02.2018.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир