Суд
УХВАЛА

25 січня 2018 року

м. Київ

справа № 922/4355/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Мачульського Г.М., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали заяви Селянського (фермерського) господарства "Солекс" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2017 (у складі колегії суддів: Дроботової Т.Б. (головуючий), Алєєвої І.В., Рогач Л.І.)

у справі № 922/4355/16

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

до Селянського (фермерського) господарства "Солекс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області

про звільнення земельної ділянки,

за зустрічним позовом Селянського (фермерського) господарства "Солекс"

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання договору оренди землі поновленим,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.02.2017 в первісному позові Керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Селянського (фермерського) господарства "Солекс" про звільнення земельної ділянки державної власності загальною площею 44, 2066 га земель запасу на території Зарябинської сільської ради Богодухівського району Харківської області відмовлено. Зустрічний позов Селянського (фермерського) господарства "Солекс" до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання договору оренди зазначеної земельної ділянки поновленим задоволено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2017 рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вищий господарський суд України постановою від 24.10.2017 залишив без змін постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.05.2017.

13.12.2017 Селянське (фермерське) господарство "Солекс" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2017 у справі № 922/4355/16 з підстав, передбачених пунктами 1, 3 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (ст.ст. 3, 15, 16, 764, 777 Цивільного кодексу України, ст. 284 Господарського кодексу України, ст. 33 України "Про оренду землі", ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

На обґрунтування зазначених підстав для перегляду судового рішення заявником до заяви додано копії постанов Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі № 6-10цс15, від 12.10.2016 у справі № 6-1282цс16, від 23.11.2016 у справі № 6-2540цс16, від 24.05.2017 у справі № 6-951цс16, від 06.09.2017 у справі № 594/151/16-ц, від 11.10.2017 у справі № 753/16787/15-ц та копії постанов Вищого господарського суду України від 20.04.2016 у справі № 925/1476/15, від 09.11.2017 у справі № 907/163/17.

Зазначена заява Верховним Судом України передана за належністю до Касаційного господарського суду на підставі підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), та підлягає розгляду за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2017 справа № 922/4355/16 передана на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І.С. - головуючий, Мачульський Г.М., Міщенко І.С.

Ухвалою судді Касаційного господарського суду від 02.01.2018 заявнику надано строк на усунення недоліків заяви - сплати судового збору до 16.01.2018.

У визначений ухвалою строк заявником надіслано до суду квитанції про сплату судового збору від 16.01.2018 № 0.0.939851334.1, №0.0.939845251.1 на загальну суму 23 240,98 грн.

Таким чином, Селянське (фермерське) господарство "Солекс" виконало вимоги ухвали про усунення недоліків заяви у повному обсязі.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали (з урахуванням усунутих недоліків), колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява є необґрунтованою та її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами з таких підстав.

Статтею 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ, чинній до 15.12.2017) передбачено, що рішення господарських судів переглядалися Верховним Судом України виключно з підстав, передбачених цією статтею.

За положеннями пунктів 1, 3 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підставами для подання заяви про перегляд рішень господарських судів є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі № 922/4355/16, у якій подано заяву про перегляд судових рішень, Вищий господарський суд України погодився з висновком апеляційного суду про задоволення первісного позову прокурора, пред'явленого в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківський області, про звільнення земельної ділянки та про відмову у задоволенні зустрічного позову фермерського господарства про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим, виходячи з того, що орендарем не було дотримано порядку поновлення договору оренди земельної ділянки, передбаченого статтею 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки орендар до і після закінчення строку дії договору оренди спірної земельної ділянки не звертався до уповноваженого на розпорядження цією земельною ділянкою та передачу її в оренду органу (Головного управління Держгеокадастру у Харківській області) з пропозицією щодо продовження строку дії договору оренди, додаткова угода до договору оренди також ним не укладалась, а тому Селянське (фермерське) господарство "Солекс" продовжувало використовувати земельну ділянку без правовстановлюючих документів, що і обумовило подачу прокурором основного позову про звільнення земельної ділянки (постанова від 24.10.2017).

У справах № 594/151/16-ц, № 6-2540цс16, № 6-1282цс16, № 6-10цс15, судові рішення у яких надані для порівняння, Верховний Суд України дійшов висновку, що за доведеності факту належного виконання попереднім орендарем умов договору оренди, дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови у поновленні договору на новий строк, продовження використання ним земельної ділянки після закінчення строку дії договору вказують на наявність у попереднього орендаря передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк на тих самих умовах та порушення цього права у зв'язку з укладенням орендодавцем договору оренди з іншим орендарем. Таке право підлягає захисту судом за позовом попереднього орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем (постанови від 06.09.2017, від 23.11.2016, від 12.10.2016, від 25.02.2015).

У справі № 6-951цс16, у якій було розглянуто позов про скасування, визнання протиправними і незаконими протоколів та рішень зборів членів гаражно-будівельного кооперативу і судове рішення у якій надано для порівняння, Верховний Суд України, частково скасовуючи постановлені у справі судові рішення про задоволення заявлених позовних вимог, керувався положеннями Закону України "Про кооперацію" та статтями 15, 16 Цивільного кодексу України та зазначив, що такий спосіб захисту, як заборона органу управління діяти від імені юридичної особи не передбачений законом, а суд при вирішені спору мав би зазначити, за захистом якого права особа звернулась до суду з таким позовом (постанова від 24.05.2017).

У іншій справі № 753/16787/15-ц за позовом прокурора, поданим в інтересах держави в особі державних підприємств, про визнання недійсними електронних торгів, Верховний Суд України відмовив у задоволенні заяви про перегляд рішення суду касаційної інстанції у зв'язку з відсутністю підстав для такого перегляду (постанова від 11.10.2017 надана заявником для порівняння).

У справах № 925/1476/15, № 907/163/17, судові рішення суду касаційної інстанції у яких також надані для порівняння, Вищий господарський суд України, скасувавши постановлені у справах судові рішення і направивши справи на новий розгляд до судів першої інстанції, вказав на неповноту встановлених судами обставин справ, необхідність встановлення судами наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді, а також для перевірки правильності визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави (постанови від 20.04.2016, від 09.11.2017).

Отже, порівняння змісту зазначених постанов Вищого господарського суду України та постанов Верховного Суду України зі змістом постанови Вищого господарського суду України від 24.10.2017, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Оскільки у справі, судові рішення у якій переглядаються, та у справах, за результатами розгляду яких ухвалені надані для порівняння судові рішення, не є тотожними зміст позовних вимог, матеріально-правове регулювання спірних правовідносин, а судами встановлені різні фактичні обставини.

Таким чином, відсутні передбачені статтею 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підстави для відкриття провадження у справі № 922/4355/16.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), статтями 11116, 11121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VІІІ),

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у допуску справи № 922/4355/16 до провадження Касаційного господарського суду.

2. Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді Г.М. Мачульський

І. С. Міщенко