ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.01.2018 Справа № 905/3037/17

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Каращук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок № 1, код ЄДРПОУ - 00191158)

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22; код ЄДРПОУ - 40150216)

про стягнення 9 048,93 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності б/н від 01.11.2017

С У Т Ь С П О Р У

Приватне акціонерне товариство ««Металургійний комбінат «Азовсталь» звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» збитки, що виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 9 048, 93 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач при перевезенні коксу доменного по залізничній накладній № 53948220 допустив незбереження вантажу у вагоні № 62468137, вантажовідправник Приватне акціонерне товариство «АКХЗ». Комісійне переважування маси вантажу органом транспорту показало вагову недостачу у вказаному вагоні, про що складено відповідний комерційний акт № 484809/53 від 24.01.2017.

Позивач вважає, що саме з вини залізниці ним понесені збитки у вигляді вартості втраченого вантажу.

Нормативно вимоги обґрунтовано приписами статей 308 Господарського кодексу України, 12, 25 Закону України «Про залізничний транспорт», 110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: залізничну накладну № 53948220 від 22.01.2017, комерційний акт № 484809/53 від 24.01.2017.,рахунок фактуру № 91365593 від 22.01.2017, акт приймання-передачі № 91365593 від 22.01.2017, відомість вагонів б/н, банківську виписку про рух коштів.

Ухвалою суду від 22 грудня 2017 року відкрито провадження у справі №905/3037/17 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 15 січня 2018 року.

У судове засідання представник позивача не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем належними доказами не доведено суми завданих збитків.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За приписами частини першої статті 202 господарського процесуального кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За даних обставин, враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2017 року зі станції «Авдіївка» Донецької залізниці ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» здійснило відправлення за залізничною накладною № 53948220 вагон № 62468137 навантажених кокс доменний марки КДМ1 на станцію «Сартана» Донецької залізниці, одержувач ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь».

Згідно відміток у розділі 20 вказаної накладної, вантаж - кокс доменний марки КДМ1. Навалом. ОСОБА_2 у вологому стані. ОСОБА_2 розміщено й закріплено згідно з п.1-4 гл.14 Додатка 3 до СМГС.

На станції «Сартана» Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 62468137 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено відповідний комерційний акт № 484809/53.

У розділі Д комерційного акту зафіксовано, що згідно акта загальної форми № 10246 від 23.01.2017 станції «Волноваха» здійснено комісійне переважування вантажу на справних 150-т електронних вагах вантажоотримувача, приписаних до залізниці і повірених 30.08.2016. За документом значиться вага: брутто не зазначено, нетто 40850 кг, тара 23300 кг. При переважуванні виявилось: брутто 62400 кг, нетто 39100 кг, тара 23300 кг, що менше ваги у накладній на 1750 кг. ОСОБА_2 прибув у справному вагоні, люка і дверцята щільно закрити на фіксуючі пристрої, течії вантажу нема. Поверхня вантажу вище рівня бортів на 40-50 см, помаркований однією продольною смугою за довжиною вагону,вапном. У вагоні над 5-6-7 люками поглиблення 400см х 280 см х 50 см, маркування в місцях поглиблень відсутнє. При повторному переважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Статтею 307 ГК України, яка кореспондується зі статтею 908 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України №1510 від 11.10.2002 та № 1973 від 25.12.2002 (далі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 ЦК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п.п. 1 п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п.п. 1, 2, 3 п. 23 Статуту залізниць України).

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено судом, комерційний акт № 484809/53 від 24.01.2017 засвідчує невідповідність маси вантажу.

Згідно з ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Ст.110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери (стаття 31 Статуту).

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Частиною 1 статті 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

З наявних в матеріалах справи акту прийому передачі № 91365593 від 22.01.2017, рахунку фактури №91365593 від 22.01.2017 вбачається, що вартість поставленої продукції за залізничною накладною № 53948220 від 22.01.2017, з урахуванням якісних характеристик складає 9048,93 грн. з ПДВ за тону. Також, з банківської виписки про рух коштів позивача вбачається, що рахунок сплачено позивачем 24.04.2017

А тому доводи відповідача щодо недоведеності фактичної вартості вантажу судом відхиляються.

Розрахунок фактичної недостачі вантажу здійснюється наступним чином:

у вагоні № 62468137 маса нетто при відправленні 40 850 кг;

норма недостачі 40 850 х 2% = 817 кг;

недостача 40 850 кг 39 100 кг = 1 750 кг;

вартість 1 тони з ПДВ (рахунок-фактура №91365593 від 01.02.2016) становить 9 698,75 грн.;

сума недостачі з урахуванням природних втрат: 1 750 кг (сума недостачі) - 817 кг (норма недостачі) = 933 кг.

Відтак, вартість нестачі вантажу становить 9 048,93 грн. (0,933 Х 9 698,75 грн.), у зв'язку із чим, заявлена до стягнення сума збитків визнається судом обґрунтованою.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця в особі регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 9 048, 93 гривень задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок № 5; ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, будинок № 22; код ЄДРПОУ - 40150216) на користь приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок № 1, код ЄДРПОУ - 00191158) збитки, що виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 9 048, 93 грн. (девять тисяч сорок вісім) грн.. 93 коп. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 15 січня 2018 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22 січня 2018 року.

Головуючий суддя С.М. Фурсова