КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2018 р. Справа№ 910/14727/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Корсакової Г.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

представники учасників справи не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області

на рішення господарського суду міста Києва

від 03.10.2017 (повний текст рішення складено 25.10.2017)

у справі №910/14727/17 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області

до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про стягнення 3936,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

Центральне об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення 3936,89 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач всупереч умов Договору №340509 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток від 24.03.2014 на вимогу позивача не повернув повну частину коштів, що є залишком з рахунку померлого пенсіонера - ОСОБА_2, не використаних для здійснення пенсійних виплат.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 3936,89 грн. - суми безпідставно отриманих грошових коштів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Центральне об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі №910/14727/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначає, що враховуючи факт відсутності інформації про наявність всієї зарахованої суми на поточному рахунку пенсіонера ОСОБА_2 станом на час звернення управління із заявою про повернення суми зарахованої пенсії, сума неповернутих грошових коштів може вважатися безпідставно отриманими грошовими коштами.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді Корсакова Г.В., Куксов В.В.) від 20.11.2017 апеляційну скаргу Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 19.12.2017.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне здійснювати розгляд справи за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у главі 1 "Апеляційне провадження" розділу IV ГПК України.

Згідно останнього розпорядження Київського апеляційного господарського суду у справі №910/14727/17 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/14727/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Корсакова Г.В., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді судді: Корсакова Г.В., Тарасенко К.В.) від 26.12.2017 апеляційну скаргу Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 23.01.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідач вказує, що банком в повній мірі дотримано приписи Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 та договору №1 від 03.01.2006 в частині повернення коштів з поточного рахунку померлого пенсіонера після одержання відомостей про смерть особи.

В судове засідання апеляційної інстанції 23.01.2018 представники сторін не з'явилися.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представників учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

03.01.2006 між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"; далі по тексту - відповідач, Банк, ПАТ "Державний ощадний банк України") та Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (правонаступником якого є Центральне об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області; далі по тексту - позивач, Фонд) укладено договір №1 (далі по тексту - договір №1), відповідно до умов якого банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (з наступними змінами) (параграф 1 ст.1 Договір №1).

Згідно з цим договором (параграф 1 ст.3 Договору №1) фонд зобов'язується, зокрема:

- забезпечити прийом заяв пенсіонерів і одержувачів допомоги про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки в банку, як від пенсіонерів, так і від банку;

- забезпечити перерахування коштів на виплату пенсій та грошової допомоги, що фінансуються з коштів фонду на рахунок банку протягом місяця за встановленими періодами виплати;

- подавати банку за два - три дні до початку кожного виплатного періоду місяця, за який виплачується пенсія та грошова допомога, одночасно на паперових та магнітних носіях списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки, описи до них та довідку про джерела фінансування виплат у кількості та за формою згідно з Порядком.

Відповідно до параграфу 2 ст. 3 Договору №1 Банк зобов'язується забезпечити:

- відкриття для зарахування коштів від Фонду окремих аналітичних рахунків за балансовим рахунком № 2560 "Державні позабюджетні фонди" без нарахування відсотків за залишками коштів, що створить умови для цільового використання коштів Фонду;

- укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги;

- видачу за бажанням одержувача належних йому сум пенсій та грошової допомоги як безпосередньо у банку, так і з доставкою додому;

- відкриття поточних рахунків пенсіонерам і одержувачам допомоги у порядку, встановленому інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, зареєстрованою в Мін'юсті України 17.12.2003 за № 1172/8493, та видачу безкоштовно ощадних книжок або платіжних карток,

- зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного банківського дня з дня надходження коштів від Фонду;

- видачу одержувачам належних їм сум пенсій та грошової допомоги за їх першою вимогою;

- повернення фонду не пізніше ніж через три банківські дні після зарахування коштів на поточні рахунки одержувачів завірених списків на зарахування пенсій та грошової допомоги та описів до них у кількості і за формою згідно з Порядком;

- здійснення Банком нарахування за коштами, які зберігаються на поточних рахунках пенсіонерів і одержувачів, відсотків у порядку та розмірах, визначених договором між одержувачем і Банком;

- подання за письмовим запитом Фонду інформації щодо зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки та про їх закриття;

- допуск працівників Фонду до перевірок додержання Банком умов Порядку та цього Договору і надання їм необхідних документів, інформації та пояснень.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача до місяця його смерті включно, разом з відсотками є його спадщиною і розподіляються відповідно до діючого законодавства (параграф 1 ст. 8 Договору №1)

Відповідно до параграфу 2 ст. 8 Договору №1 з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, банк, при отриманні такого повідомлення, припиняє зарахування на поточний рахунок суми пенсій та грошової допомоги.

Суми пенсій та грошової допомога, зараховані на поточний рахунок одержувача, починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, банк протягом трьох банківських днів повертає відповідно фонду, за письмовим розпорядженням, при умові наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера (параграф 3 ст. 8 Договору №1).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 1 січня 2007 року (параграф 1 ст.10 Договору №1).

Відповідно до умов додаткової угоди №5 від 05.01.2011 до Договору №1 передбачена автоматична пролонгація договору на той самий строк і на тих же умовах.

24.03.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (Банк) та ОСОБА_2 (далі по тексту - клієнт, ОСОБА_2.) укладено Договір №340509 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток (далі по тексту - Договір №340509), за умовами якого Банк відкриває ОСОБА_2 рахунок за тарифним пакетом "Пенсійний", надає клієнту платіжну картку ті ПІН-конверт до неї (отримання платіжної картки та ПІН - конверту клієнтом підтверджується розпискою).

Громадянка ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва та отримувала пенсію за віком через відділення відповідача.

ОСОБА_2 було нараховано та перераховано на картковий рахунок НОМЕР_1 у відділенні відповідача пенсію за період з 01.06.2016 по 30.09.2016 в розмірі 3981,44 грн.

Як вбачається з матеріалів справи громадянка ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1

04.10.2016 Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва звернулось до відповідача із заявою за вих.№17907/04 від 04.10.2016 про повернення пенсійних коштів, нарахованих за період з 01.06.2016 по 30.09.2016 у розмірі 3981,44 грн. у зв'язку із смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до виписки банку від 05.10.2016 відповідачем повернуто позивачу 44,55 грн. в межах залишку на рахунку пенсіонера - ОСОБА_2

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення частини неповернутої пенсії, нарахованої ОСОБА_2 за період з 01.06.2016 по 30.09.2016 у розмірі 3936,89 грн., яку, як вважає позивач, відповідач отримав безпідставно.

Згідно з п. 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 "Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 04.07.1998 №734" (далі по тексту - Порядок; в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин), у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення. Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного операційного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та органам праці та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Таким чином, вказаним Порядком передбачений обов'язок уповноваженого банку повернути зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками грошові кошти у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги.

З наведеного вбачається, що для повернення коштів установою банку на користь позивача необхідні наступні умови: 1) надходження письмового розпорядження органу Пенсійного фонду із повідомленням про смерть пенсіонера; 2) наявність коштів на поточному рахунку померлого пенсіонера.

За наявності вищевказаних підстав, відповідач, як уповноважений банк, повинен повернути позивачу суми пенсій та грошової допомоги, які зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками.

Колегією суддів встановлено, що Пенсійний фонд своєчасно про смерть пенсіонера банк не повідомив.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст.1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ч. 5 ст.2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Положеннями п. п. 1.4., 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 (далі по тексту - Інструкція) передбачено, що власником рахунку в банку є особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

Відповідно до положень глав 5, 12 Інструкції, стягувачами, що мають право ініціювати списання коштів з рахунків клієнтів без їх відома, є органи державної виконавчої служби (на підставі виконавчих документів, установлених законами України) та органи державної податкової служби (щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою чи територіальною громадою).

Пунктами 1.3., 1.39., 1.40. ст. 1, п. 7.1.2. ст. 1 та ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що грошові кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність отримувача; примусовим списанням є списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом; стягувачем вважається особа, яка може бути ініціатором переказу коштів з рахунка платника на підставі виконавчих документів, визначених законом; банк на договірній основі повинен здійснювати зберігання коштів на поточному рахунку, проводити розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Положеннями п. 22.9. ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту, у разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Таким чином, відповідач не є власником коштів, перерахованих позивачем. Банк зобов'язаний зарахувати відповідні суми на особові карткові рахунки одержувачів. Саме одержувачі є власниками коштів, перерахованих фондом, і банк не має права ними розпоряджатись без згоди і розпоряджень власників.

Щодо стягнення з відповідача спірної суми в порядку ст. 1212 ЦК України суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань виникає за наявності таких юридичних фактів: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

В даному спорі, спірну грошову суму отримав не банк, а інші особи.

Таким чином кошти, які перераховані банком на рахунок фізичної особи за умовами укладеного між сторонами договору, не можуть бути стягнуті з відповідача як безпідставно отримані.

Згідно з п. 1.4 Інструкції, власник рахунку в банку - це особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 1.6 Інструкції).

В свою чергу підставою для отримання готівкових коштів за допомогою платіжної картки через банкомат є правильне введення ПІН-коду (персональний ідентифікаційний номер) - коду, який відомий тільки власнику платіжної картки і необхідний для його ідентифікації під час здійснення операцій з використанням платіжної картки. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу, а також за наслідки виконання доручень, виданих неуповноваженими особами, і у тих випадках, коли з використанням передбачених банківськими правилами процедур банк не міг установити факт видачі розпорядження неуповноваженими особами.

На момент отримання банком від позивача листа про повернення перерахованих грошових коштів за період з 01.06.2016 по 30.09.2016, кошти у розмірі 3936,89 грн. на рахунку ОСОБА_2 були відсутні, що унеможливило їх повернення відповідно до умов Договору №1 та Договору №340509, в яких визначено, що суми пенсій підлягають поверненню банком лише за умови їх наявності на поточному рахунку пенсіонера. При цьому, згідно виписки банку за період з 01.06.2016 по 30.09.2016 з рахунку ОСОБА_2 було знято грошові кошти в розмірі 3983,00 грн., а тому відповідачем були повернуті з карткового рахунку ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 44,55 грн. в межах залишку на рахунку.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав умови укладених між сторонами договорів належним чином, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 3936,89 грн. безпідставно отриманих коштів не підлягають судом задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі №910/14727/17 - без змін.

Матеріали справи №910/14727/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Г.В. Корсакова

(повний текст постанови складено 29.01.2018)