ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

23.01.2018м. ДніпроСправа № 904/10341/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Стусь Володимира Васильовича, с. Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області

про стягнення 16569,00 грн

Суддя Воронько В.Д.,

при секретарі судового засідання Батир Б.В.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: адвокат Муха С.С., договір про надання правової допомоги № 90 від 22.12.2017, ордер серії ДП № 1311/000044 від 17.01.2018,

розглянувши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт" (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Стусь Володимира Васильовича (відповідач) про стягнення 15780,00 грн вартості неповернутої тари та 789,00 грн штрафу за неповернення тари.

В обгрунтування позову зазначено, що 01.04.2016 між сторонами укладений договір № Ф 313, згідно з яким позивач поставляв відповідачу пиво в кегах, які є зворотною тарою та мали бути повернуті протягом 14 днів.

За накладними № Рн - 0004661 від 21.04.2016, № 27 від 25.06.2016, № 55 від 08.06.2016, № 67 від 29.06.2016, № Рн-0004639 від 21.04.2016 відповідачу разом з товаром передано вуглекислотні балони та кеги, які не були повернуті, тому відповідач має відшкодувати їх вартість 15780,00 грн та сплатити 5% штрафу від вартості неповернутої тари у сумі 789,00 грн.

Ухвалою суду від 13.12.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 18.01.2018 на підставі ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діяла до 15.12.2017.

15.12.2017 на підставі Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017 набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 9 частини першої розділу ХІ "Перехідні положення" нової редакції Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, розгляд цієї справи слід здійснювати за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального та спрощеного).

Враховуючи положення ст. 247 ГПК України суд доходить висновку про необхідність здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач 17.01.2018 надав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що ним не підписувався жоден з наданих позивачем в обгрунтування позовних вимог документів, товар не отримувався, а наявні в документах підписи є підробними.

Одночасно відповідач подав клопотання витребувати у позивача оригінали первинних документів для проведення почеркознавчої експертизи, про призначення якої він має намір подати заяву, та податкові накладні на здійснені операції з продажу товару.

Клопотання судом задоволено, суд оголосив усну ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про зобов'язання позивача надати в наступне судове засідання первинні бухгалтерські документи та документи, що підтверджують здійснення відповідачем оплати отриманого товару. оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення вартості лише тари.

В судовому засіданні 18.01.2018 відповідно до ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 23.01.2018, про що сторони повідомлені під розписку.

Представник позивача в судове засідання 23.01.2018 не з'явився, витребувані судом матеріали позивачем не надані, але 23.01.2018 від позивача надійшла заява, у якій він, посилаючись на ст. 191 ГПК України, просить закрити провадження у справі та вирішити питання про повернення йому сплаченого судового збору.

Статтею 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи те, що позивач просить закрити провадження у справі, слід визнати, що подання такої заяви пов'язане з відмовою позивача від заявленого позову.

Позивач у заяві прямо послався на ст. 191 ГПК України, що суд розцінює як обізнаність заявника зі змістом цієї статті, у т.ч. - її частиною 2, якою встановлено, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Вищезгадана заява підписана директором ТОВ "Голдфрукт" ОСОБА_3, повноваження якого підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно чинному законодавству України директор, тобто посадова особа, якій надано право від імені юридичної особи представляти її інтереси належить до числа органів юридичної особи, - а тому директор ОСОБА_3 правомірно підписав вищезгадану заяву.

За таких обставин відмова позивача від позову не суперечить чинному законодавству, не стосується охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб, - а тому приймається судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Отже, провадження у справі підлягає закриттю з вищеназваних підстав.

При вирішенні питання про розподіл судового збору суд керується наступним.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 5 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Виходячи з викладених правових норм, закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору, - тобто судовий збір на користь позивача у зв'язку з закриттям провадження у справі через відмову останнього від позову поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 191, 231-235, 252 Господарського кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

2. Провадження у справі закрити.

3. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 23.01.2018 та складена 24.01.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.Д. Воронько