УХВАЛА

м. Київ

30.01.2018Справа № 910/22815/17

За позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

про стягнення 10 794,89 грн.

Суддя Удалова О.Г.

за участю представників:

від позивача Стасів В.І. (довіреність № 02/822-57 від 29.12.2017);

від відповідача Штельмах В.Ю. (довіреність № 1988/18 від 14.12.2017),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2017 року товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування», відповідач) про стягнення 10 794,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач - ТДВ СК «Альфа-Гарант», на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-MR2/02-207-00770 від 30.01.2017, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатив страхове відшкодування в розмірі 29 006,00 грн., а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої трапилась ДТП, була застрахована відповідачем - ПрАТ «СК «АХА Страхування», позивач направив останньому заяву про виплату страхового відшкодування, проте відповідач відшкодував позивачу лише частину страхової виплати в розмірі 18 211,11 грн.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача збитки в сумі 10 794,89 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.12.2017 порушено провадження у справі № 910/22815/17 та призначено її розгляд на 30.01.2018.

12.01.2018 представник позивача через відділ автоматизованого діловодства суду подав додаткові пояснення щодо недоцільності застосування коефіцієнту фізичного зносу з огляду на те, що під час здійснення відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу марки «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1, були використані запасні частини, які раніше були у використанні.

18.01.2018 представник відповідача також через відділ автоматизованого діловодства суду подав відзив на позов, у якому, серед іншого, зазначив про те, що відповідачем прийнято рішення про здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 10 794,89 грн., оформлене страховим актом № АХА2350405 від 05.01.2018, та сплачено грошові кошти у вказаному розмірі, на підтвердження чого представник відповідача долучив до відзиву платіжне доручення № 410037 від 11.01.2018, тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

25.01.2018 позивач через відділ автоматизованого діловодства суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1 600,00 грн., а також заяву про відшкодування судових витрат у вказаному розмірі на підставі ч. 3 ст. 130 ГПК України.

У судовому засіданні 30.01.2018 представники сторін надали суду пояснення щодо обставин спору, відсутність предмета спору на момент проведення підготовчого засідання не заперечували.

Судом роз'яснено представникам сторін наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 3 ст. 231 ГПК України, які полягають у тому, що в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд встановив наступне.

У п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України закріплено право позивача, зокрема, зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

У заяві про зменшення розміру позовних вимог, позивач зазначив, що 11.01.2018 на його банківський рахунок від відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 10 794,89 грн., на підтвердження чого останній долучив до матеріалів справи платіжне доручення 410037 від 11.01.2018. У зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. за подання даної позовної заяви.

Суд зазначає, що під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зменшення кількісних показників за позовними вимогами. Разом з тим, у своїй заяві позивачем заявлено до стягнення тільки судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., який не відноситься до позовних вимог, а є судовими витратами, в свою чергу, розмір позовних вимог зменшено у повному обсязі. Оскільки, відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, відсутня, суд дійшов висновку про те, що заява про зменшення розміру позовних вимог не може бути прийнята до розгляду.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент відкриття такого провадження та припинив існування в процесі розгляду справи, зокрема, у випадку сплата суми боргу, якщо при цьому між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За таких обставин, у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості у повному обсязі предмет спору припинив своє існування в процесі розгляду справи, тому суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі № 910/22815/17.

Крім того, судом була розглянута заява позивача про відшкодування судових витрат у розмірі 1 600,00 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на підставі ч. 3 ст. 130 ГПК України.

Частиною 4 ст. 231 ГПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем вчинена інша процесуальна дія, ніж відмова від позову, тому положення ч. 3 ст. 130 ГПК України у даному випадку не можуть бути застосовані.

Однак, згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, суд роз'яснює позивачу, що на підставі положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена ним сума судового збору може бути повернута йому з Державного бюджету за умови звернення позивача до суду з відповідним клопотанням, а подана позивачем заява про відшкодування судових витрат на підставі ч. 3 ст. 130 ГПК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 130, 182, 185, 231-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 910/22815/17 за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гапант» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення 10 794,89 грн.

Відмовити у задоволенні заяви товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування судових витрат у розмірі 1 600,00 грн.

Роз'яснити позивачу, що на підставі положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору може бути повернута йому з Державного бюджету за умови звернення позивача до суду з відповідним клопотанням.

Повний текст ухвали складено 02.02.2018. Ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Суддя О.Г. Удалова