ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2646/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.В. Лашина

суддів В.І. Жекова.

ОСОБА_1

При секретарі А.В. Безпалюку

За участю представників сторін:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю „Банкет Ка - ОСОБА_2

Від ПАТ „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго" - ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго

на додаткове рішення господарського суду Одеської області

від 04.12.2017

по справі №916/2646/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Банкет Ка

До відповідача: Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго

про визнання недійсним рішення комісії

склад суду першої інстанції: головуючийсуддя ОСОБА_4, судді: Смелянець Г.Є., Волков Р.В

час та місце прийняття судового рішення: 11.12.2017 р., м. Одеса, просп.. Шевченка 29 господарський суд Одеської області

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Банкет Ка» (у наступному за текстом ТОВ «Банкет Ка») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (в подальшому - ПАТ ЕК «Одесаобленерго») про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, оформленого протоколом № 181 від 30.08.2016 р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29 листопада 2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді Дяченко Т.Г., суддів: Смелянець Г.Є., Волкова Р.В.) позовні вимоги задоволені. Визнане недійсним рішення комісії Південного РЕМ з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, оформлене протоколом № 181 від 30.08.2016 р., а також з відповідача на користь позивача стягнуто 1378 грн. судового збору.

Додатковим рішенням господарського суду Одеської області від 04 грудня 2017 року з відповідача на користь позивача також було стягнуто 15 000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, ПАТ ЕК «Одесаобленерго» в апеляційній скарзі просить його скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки при вирішенні питання про оплату послуг адвоката не враховано, що витрати повинні бути обґрунтованими та необхідними по справі, фактичними та підтверджуватися документально, а також повинні бути розумними в якісному та кількісному відношенні, чого не було досліджено господарським судом. Скаржник вказує, що касовий ордер від 22.09.2016 р. не може вважатися належним доказом фактичних витрат ТОВ «Банкет Ка», так як складений з порушенням п. 3.5, 3.12 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 р. № 637. Крім цього, ПАТ ЕК «Одесаобленерго» наголошує, що ордер адвоката є неправильно оформленим, а тому вважати цей документ ордером не вбачається можливим.

В відзиві на апеляційну скаргу ТОВ „Банкет Ка просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване додаткове рішеня без змін, вважаючи його законним та обгрунтованим та прийнятим у відповідності обставинам справи та вимогам закону.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 44 ГПК України в редакції, чинної на момент подання позову та розгляду справи судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 3 ст. 48 названого Кодексу витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Законом України «Про адвокатуру».

При цьому, відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Розподіл сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, пов'язані з розглядом справи, покладаються у відповідності до статті 49 ГПК України: при задоволенні позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до ч. 3 ст. 48, ч. 6 ст. 49 ГПК України має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 269).

Наведені вище принципи втілені й у статті 126 ГПК України в новій редакції.

16 вересня 2016 року між адвокатом ОСОБА_2 та ТОВ «Банкет Ка» (Клієнт) укладений договір № 16/09-2016 про надання правової допомоги з метою захисту інтересів останнього в судах у звязку із подачею Клієнтом позовної заяви до господарського суду Одеської області до ПАТ ЕК «Одесаобленерго» про визнання недійсним рішення комісії, оформлене протоколом № 181 від 30.08.2016 р.

При цьому, за згаданим рішенням ТОВ «Банкет Ка» зобовязане сплатити ПАТ ЕК «Одесаобленерго» оперативно-господарські санкції на загальну суму 1 020 053,22 грн.

Пунктами 3.1, 3.2 зазначеного договору передбачено, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 15 000 грн. протягом 5 днів з моменту підписання договору.

Адвокатом наданий ордер серії ОД № 044089 на надання правової допомоги ТОВ «Банкет Ка» на підставі договору № 16/09-2016 від 16.09.2016 р.

Згідно із видатковим касовим ордером від 22.09.2016 р. ТОВ «Банкет Ка» сплатило ОСОБА_2 15000 грн. на підставі зазначеного вище договору. Касовий ордер підписаний генеральним директором ТОВ «Банкет Ка» та адвокатом ОСОБА_2

Враховуючи складність справи, негативні наслідки, які настануть при реалізації оспорюваного рішення ПАТ ЕК «Одесаобленерго» про застосування оперативно-господарських санкцій, судова колегія вважає обґрунтованим розмір гонорару адвоката.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували обсяг проведеної роботи адвокатом, які саме види робіт і скільки часу ним було витрачено на здійснення дій в межах розгляду вказаної справи, не було надано звіти та відповідний акт, що визначені умовами договору № 16/09-2016.

Крім цього, частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» унормовано, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

За визначеннями, які містяться у статті 1 названого Закону, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтується на такому основному принципі як повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі (стаття 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні документи повинні мати усі необхідні реквізити (п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88).

Пунктом 3.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 р. № 637, передбачено, що видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями.

Відповідно до п. 3.5 зазначеного Положення у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Наведений реквізит визначений й типовою формою № КО-2 додатку № 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей касир зобов'язаний перевірити, зокрема, правильність оформлення документів, наявність усіх реквізитів. У разі невиконання хоча б однієї із зазначених вимог касир повертає документи для відповідного оформлення.

Отже, неналежним чином оформлений видатковий касовий ордер, що не містить найменування, номеру, дати та місця видачі документа, який засвідчує особу одержувача, не може вважатися за приписами ст. ст. 33, 34 ГПК України в редакції, чинної на момент подання позову та розгляду справи, ст. ст. 76, 77 ГПК України доказом, який засвідчує факт здійснення витрат.

За таких обставин, судова колегія вважає, що достатні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача у межах справи № 916/2646/16 витрат на правову допомогу відсутні

Крім того, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2018 скасовано рішення господарського суду Одеської області від 29 листопада 2017 року про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Банкет Ка.

У звязку із скасуванням рішення господарського суду та відмовою у задоволенні позовних вимог, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає, що скасуванню також підлягає і додаткове рішення господарського суду Одеської області від 04.12.2017 р. про стягнення на користь позивача 15 000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

З огляду на викладене, оскаржуване додаткове рішення господарського суду Одеської області підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 240, 129, 275-277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» задовольнити, а додаткове рішення господарського суду Одеської області від 04.12.2017 р. по справі № 916/2646/16 скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 02.02.2018

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя В.І. Жеков

Суддя Л.В. Лавриненко