ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2568/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання - Колбасовій О.Ф.

за участю представників:

Від ОСОБА_1: не з'явився

Від ОСОБА_2: не з'явився

Від ОСОБА_3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу господарського суду Одеської області від 04.12.2017р., суддя в І інстанції Д'яченко Т.Г., повний текст якої складено 05.12.2017р. у м. Одесі

у справі № 916/2568/14

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання договору дарування недійсним

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1 з звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просив визнати недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України з моменту укладення договір дарування, укладений 02.06.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1095, за яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, частку у статутному капіталі ТОВ «Віктор Д» у розмірі 100%, що в цілому складає 10 000 грн.

В обґрунтування пред'явлених вимог позивач посилався на те, що на момент укладення спірного договору дарування ОСОБА_2 вже не була учасником ТОВ «Віктор Д» і власником частки у статутному капіталі цього товариства, у зв'язку з чим вона не мала законних прав на відчуження вказаної частки, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 28.05.2014р., відповідно до якого єдиним учасником ТОВ «Віктор Д» є позивач ОСОБА_1, якому вона продала належну їй частку товариства за договором купівлі - продажу від 23.05.2014р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04 грудня 2017 року провадження у даній справі № 916/2568/14 припинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з тим, що цей спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Ухвала суду мотивована встановленими у справі обставинами, що між сторонами у даній справі не виникло спору щодо корпоративних відносин, він не вирішує питань пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності ТОВ «Віктор Д», відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не є учасниками цього товариства, тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_3 звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті. Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю викладених в ухвалі висновків місцевого суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони в порядку передбаченому ст. ст. 120, 268 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 04.07.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю „Віктор Д", за яким ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю „Віктор Д" вартістю 10 000 грн.

Того ж дня, рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Віктор Д", оформленим протоколом № 1/7 від 04.07.2013р., було затверджено нову редакцію статуту ТОВ „Віктор Д", зареєстрованого в установленому законом порядку 05.07.2013р., згідно з положеннями якого єдиним учасником товариства є ОСОБА_2 з часткою у розмірі 100% статутного капіталу цього товариства, вартістю 10 000 грн.

23.05.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення частки у статутному капіталі ТОВ "Віктор Д" шляхом її купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 частку у розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю „Віктор Д", що складає 10 000 грн.

23.05.2014 року рішеннями загальних зборів учасників ТОВ „Віктор Д", оформленими протоколом №1/2014, прийнято ОСОБА_1 до складу учасників ТОВ "Віктор Д", надано згоду на відступлення учасником ОСОБА_2 належної їй частки у статутному капіталі ТОВ „Віктор Д", уповноважено директора ТОВ„Віктор Д" здійснити всі необхідні заходи щодо державної реєстрації внесення змін до статуту ТОВ "Віктор Д", звільнено ОСОБА_5 з посади директора ТОВ "Віктор Д" та призначено Нечитайло І.М. директором ТОВ "Віктор Д".

26.05.2015 року директор ТОВ „Віктор Д" Нечитайло І.М. звернувся до державного реєстратора Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції з заявою про внесення змін до статуту ТОВ "Віктор Д" (нова редакція).

02.06.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 1095, за яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, частку у статутному капіталі ТОВ "Віктор Д" у розмірі 100%, що в цілому складає 10 000 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.11.2015р. у справі № 916/2240/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. та постановою Вищого господарського суду від 30.03.2016р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ТОВ "Віктор Д" та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору від 23.05.2014р. про відступлення частки у статутному капіталі ТОВ "Віктор Д" шляхом її купівлі-продажу у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ „Віктор Д", укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.11.2015р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення договір дарування від 02.06.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.04.2016р. зазначене рішення суду першої інстанції змінено. Визнано недійсним з моменту укладення договір дарування частки у статутному капіталі ТОВ „Віктор Д" від 02.06.2014р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України, в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з пунктом 4 ст. 12 ГПК України, в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Не підлягає розширеному тлумаченню пункт 4 частини першої ст. 12 ГПК також щодо справ, пов'язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін у справі не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, що вибув. Зокрема, спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам.

Судом установлено, що на момент укладення спірного договору дарування ОСОБА_2 не була учасником ТОВ «Віктор Д», оскільки до моменту укладення цього договору за договором про відступлення частки у статутному капіталі ТОВ «Віктор Д» шляхом її купівлі - продажу від 23.05.2014 року вона продала свою частку на користь ОСОБА_1

Із системного аналізу положень ст.ст. 88, 143 ЦК України, ст.ст. 88, 167 ГК України, ст. 10 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII "Про господарські товариства" (далі - Закон № 1576-XII) вбачається, що корпоративні права учасників господарського товариства визначаються законом і статутними (установчими) документами. Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із моменту державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб'єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових).

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають із корпоративних відносин, слід керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у частині першій статті 167 ГК України - корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним у пункті 4 частини першої статті 12 ГПК України справам, що виникають із корпоративних відносин, то відповідно до статті 1 ГПК України господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року у справі № 6-381цс17, яка відповідно до ст. 111-28 ГПК України, в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали, була обов'язковою у правозастосовній практиці для всіх судів України.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.п. 1.1, 1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016р. №4, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

За змістом положень пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є: юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Із змісту заявлених ОСОБА_1 позовних вимог вбачається, що предметом судового спору є визнання недійсним договору дарування частки в статутному капіталі товариства, водночас вимог щодо вирішення питань пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності ТОВ «Віктор Д» позивачем не заявлено.

Таким чином, правильним є висновок місцевого суду про те, що даний спір по суті не є корпоративним спором між сторонами, він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з тим, що цей спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 04 грудня 2017 року у справі № 916/2568/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25.01.2018р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

Мишкіна М.А.