КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2018 р. м. Київ Справа№ 910/13625/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання: Москаленко Г.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 30.01.2018 року по справі №910/13625/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою діяльністю

"Поларт-Інвест"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017, повне рішення

складено та підписано - 19.10.2017

у справі №910/13625/17 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою діяльністю "Поларт-Інвест"

до 1.Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний

промислово-інвестиційний банк",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Луцьккондитер"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний

промислово- інвестиційний банк" - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вестконд"

про визнання припиненими зобов'язань.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поларт-Інвест" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - відповідач-1, банк) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Луцьккондитер" (далі - відповідач-2, фірма) про визнання повністю припиненими зобов'язань Фірми і Товариства за Кредитним договором про відкриття мультивалютної кредитної лінії від 27.01.2006 №4-4 (з усіма можливими змінами та доповненнями), укладеним Банком і Фірмою (далі - Кредитний договір).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2017, повний текст якого складено та підписано - 19.10.2017 у справі №910/13625/17 у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції від 13.10.2017, Товариство з обмеженою діяльністю "Поларт-Інвест" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Третя особа та відповідач-1 просили колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідач-2 не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу Україн не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч. 3 ст. 56 ГПК України). Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 58 ГПК України).

До судового засідання від 30.01.2018 з'явилися уповноважені представники позивача, відповідача-1 та третьої особи.

Відповідач-2 не скористався своїм процесуальним правом та не направив належним чином уповноваженого на здійснення представництва представника до судового засідання. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що явка відповідача-2 по справі обов'язковою не визнавалась, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи за присутності представників позивача, відповідача-1 та третьої особи.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників позивача, відповідача-1 та третьої особи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Товариства з обмеженою діяльністю "Поларт-Інвест" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 у даній справі залишити без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 27.01.2006 між Банком і Фірмою (позичальник, відповідач-2) було укладено Кредитний договір.

Згідно з пунктом 2.1 Кредитного договору, Банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної мультивалютної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 2 500 000 дол. США (ліміт кредитної лінії) або 12 500 000 грн. або 200 000 євро на умовах передбачених цим договором (додатковими угодами до нього), а позичальник взяв на себе зобов'язання по поверненню всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту.

В забезпечення зобов'язання, що випливають з Кредитного договору, 27.01.2006 Банком (іпотекодержатель) і Фірмою (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, який був посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А., зареєстрований в реєстрі за №236 (далі - Договір іпотеки).

Відповідно до пункту 1.2 Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 57а, а саме:

1) будівля цукеркового і карамельного цеху /літер М-2/ загальною площею 3887,4 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457319, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003р. за реєстраційним №1300956 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01.06.2003р. за №678496);

2) спецоб'єкт (адмінкорпус) /літер А-3/ загальною площею 1432,5 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457307, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1296564 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676446);

3) будівля центрального складу /літер Н-1/ загальною площею 825,2 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457320, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003р. за реєстраційним №1300962 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01.06.2003р. за №678506);

4) будівля роздрібного цеху /літер Д-1/ загальною площею 748,2 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457311, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1297105 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676751);

5) вагова/літер Р-1/ загальною площею 83,7 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457321, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003р. за реєстраційним №1300920 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01.06.2003р. за №678487);

6) газорозподільний пункт ГРП /літер И-1/ загальною площею 21,1 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457313, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003р. за реєстраційним №1297206 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676841);

7) будівля гаража /літер К-1/ загальною площею 65,7 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457316, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003р. за реєстраційним №1297429 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676969);

8) будівля бісквітного цеху /літер И2-1/ загальною площею 457,5 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457315, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1297419 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676949);

9) будівля складу сировини /літер В-1/ загальною площею 303,8 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457310, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1297007 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676711);

10) гараж /літер д/ загальною площею 42,2 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457312, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1297145 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676787);

11) будівля механічної майстерні /літер И1-1/ загальною площею 443,9 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457314, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1297393 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676928);

12) будівля трансформаторної /літер Л-1/ загальною площею 52,2 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457317, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003р. за реєстраційним №1300918 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01,06.2003р. за №678482);

13) будівля компресорної (повітр.) /літер С-1/ загальною площею 252,0 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457322, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1297316 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676906);

14) будівля складу сировини /літер м-2/ загальною площею 331,6 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457318, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.06.2003р. за реєстраційним №1300940 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 01.06.2003р. за №678491);

15) будівля котельні /літер б-2/ загальною площею 570,9 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457309, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1296905 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676635);

16) будівля нового бісквітного цеху /літер Б-2/ загальною площею 2474,4 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності серії САА №457308, виданого виконкомом Луцької міської ради 16.04.2003р., на підставі його ж рішення від 31.03.2003р. №135. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.05.2003р. за реєстраційним №1296777 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ВОБТІ 30.05.2003р. за №676548).

В подальшому, 15.11.2006 Банком (іпотекодержатель) і Фірмою (іпотекодавець) було укладено додаткову угоду, яка була посвідчена приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А., зареєстрована в реєстрі за №4290.

Пункт 1.1 Договору іпотеки виключено та викладено його в такій редакції: "Цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору про відкриття мультивалютної кредитної лінії №4-4 від 27.01.2006р. (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору) або "основне зобов'язання", укладеного між "Промінвестбанк" (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційною Фірмою "Луцьккондитер" (позичальник) за умовами банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 4 000 000 доларів США, або еквівалент цієї суми в інших валютах, а позичальник зобов'язаний в строк до 10.10.2011р. повернути іпотекодержателю всі отримані в межах кредитної лінії суми кредиту, сплатити відсотки за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договором. У відповідності до даного договору іпотекодержатель (банк) має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, переданого в іпотеку іпотекодавцем на нижчевказаних умовах.".

Останній абзац п. 1.2 Договору іпотеки виключено та викладено його в такій редакції: "Земельна ділянка, на якій розташований предмет іпотеки передана іпотекодавцю в користування на підставі державного акту на право постійного користування землею, серії І-ВЛ №000834, виданого 14.01.1997р. Луцькою міською радою та призначена для обслуговування виробничих та адміністративних будівель, у відповідності до рішення Луцької міської ради від 26.12.1996р. №667. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 224. Іпотекодавцем подані документи до виконкому Луцької міської ради щодо передачі у власність ВКФ "Луцьккондитер" ЛТД земельної ділянки на якій знаходиться вищезазначене нерухоме майно. Іпотекодавець зобов'язується протягом 12 (дванадцяти) місяців належним чином оформити право власності на земельну ділянку та надати іпотекодержателю відповідні документи. У випадку оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку на якій розташований предмет іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний в строк до 01.01.2008р. передати вищезазначену земельну ділянку в іпотеку ЗАТ Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку, як додаткове забезпечення по виконанню іпотекодавцем умов кредитного договору".

Пункт 1.3 Договору іпотеки виключено та викладено його в такій редакції: "Заставна вартість предмету іпотеки визначається сторонами в сумі 20 220 000 грн., що відображено в описі майна, що передається в іпотеку, укладеному між сторонами 15.11.2006р.".

Згідно з рішенням Господарського суду Волинської області від 16.01.2014 у справі №5004/2042/11, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості Фірми перед Банком за Кредитним договором в сумі 45 380 000,61 грн., в тому числі заборгованість: за кредитом - 32 524 023,24 грн., за процентами - 6 839 720,44 грн., пеня за несплату кредиту - 3 971 566,74 грн., пеня за несплату процентів - 330 618,31 грн., втрати від інфляції - 87 326,95 грн., комісійна винагорода - 311 503,37 грн., 3% річних за несплату кредиту - 1 205 101,98 грн., 3% річних за несплату процентів - 110 139,58 грн. звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки, а саме: будівлю цукеркового і карамельного цеху (літера М-2) загальною площею 3887,4 кв.м.; спецоб'єкт (адмінкорпус) (літера A-З) загальною площею 1432,5 кв.м.; будівлю центрального складу (літера Н-1) загальною площею 825,2 кв.м.; будівлю роздрібного цеху (літера Д-1) загальною площею 748,2 кв.м.; вагову (літера Р-І) загальною площею 83,7 кв.м.; газорозподільний пункт ГРП (літера И-1) загальною площею 21, 1 кв.м.; будівлю гаража (літера К-1) загальною площею 65,7 кв.м.; будівлю механічної майстерні (літера И1-1), загальною площею 443,9 кв.м.; будівлю бісквітного цеху (літера И2-1) загальною площею 457,5 кв.м.; будівлю складу сировини (літера В-1) загальною площею 303,8 кв.м.; гараж (літера д) загальною площею 42,2 кв.м.; будівлю трансформаторної (літера Л-1) загальною площею 52,2 кв.м.; будівлю компресорної (повітр.) (літера С-1) загальною площею 252 кв.м.; будівлю складу сировини (літера м-2) загальною площею 331,6 кв.м.; будівлю котельні (літера 6-2) загальною площею 570,9 кв.м.; будівлю нового бісквітного цеху (літера Б-2) загальною площею 2474, 4 кв.м. та знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 57-а і належить на праві власності Товариству, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Також встановлено початкову ціну продажу вказаного предмета іпотеки згідно з експертним висновком суб'єкта оціночної діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Українська експертна група" у сумі 18 057 988 грн.

04.11.2016 Банком і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" (далі - Компанія) було укладено договір відступлення права вимоги №39/391, згідно з умовами якого Банком було відступлено право вимоги за Кредитним договором, разом з додатковими договорами щодо змін і доповнень до основного договору, а саме: від 15.11.2006 №1; від 24.12.2007 №4; від 23.06.2008 №6; від 18.02.2009 №8; від 28.05.2009 №9.

Крім того, 04.11.2016 Банком і Компанією було укладено договір відступлення права вимоги №39/391-1 (відступлення прав вимоги за іпотечним договором).

Компанія здійснила розрахунок з Банком за відчуження останнім прав вимоги боргу за Кредитним договором та всіма договорами, що забезпечували виконання такого Договору, що підтверджується платіжним дорученням від 04.11.2016 №1.

Повідомленням від 07.11.2016 №09-13-1/1994 Банк повідомив Товариство про те, що Банком і Компанією було укладено договори про відступлення права вимоги від 04.11.2016 за №39/391 (за Кредитним договором) та №39/391-1 (за Договором іпотеки).

04.11.2016 Компанією і ТОВ "Вестконд" було укладено договір відступлення права вимоги №24, згідно з яким Компанія відступила ТОВ "Вестконд" право вимоги за Кредитним договором разом з додатковими договорами до нього.

04.11.2016 Компанією і ТОВ "Вестконд" було укладено договір відступлення права вимоги №24-3 (за іпотечним договором).

ТОВ "Вестконд" здійснило розрахунки з Компанією за відступлені права вимоги боргу за Кредитним договором та всіма договорами, що забезпечували виконання основного договору, що підтверджується випискою з особового рахунку ТОВ "Вестконд" за 04.11.2016.

Повідомленням від 10.11.2016 ТОВ "Вестконд" повідомило ТОВ «Поларт-Інвест» (позивача у даній справі), що 04.11.2016р. між ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс" та ТОВ "Вестконд" було укладено договори про відступлення права вимоги за тим же Кредитним договором, а також забезпечувальними договорами іпотеки, поруки, застави. (т. 1 а/с 15-18)

Позивач у позові зазначив, що Повідомлення від 10.11.2016 ТОВ "Вестконд" було направлено ТОВ «Поларт-Інвест», тому що на думку банку, як первісного кредитора за Кредитним договором та відповідними забезпечувальними договорами, позивач ніби то незаконно став власником майна, яке раніше було предметом іпотеки та застави за забезпечувальними договорами до кредитних договорів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач наголосив на тому, що Банк провів списання заборгованості за Кредитним договором як безнадійної, а тому таке списання позивач прирівнює до прощення боргу та вважає зобов'язання припиненими. При цьому, позивач вказував на застосування ст.ст. 202, 598, 599 ЦК України.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали даної справи, взявши до уваги доводи та заперечення сторін, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що списання заборгованості за рахунок резерву є виключно банківською бухгалтерською проводкою з перенесення заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий, яка вчиняється відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють правила та умови здійснення банківської діяльності, бухгалтерії та обліку. Таким чином, за висновком місцевого господарського суду, в даному випадку, не відбулося прощення боргу, а лише відбулася банківська бухгалтерська проводка з перенесення заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий, списання Банком заборгованості за рахунок резерву не є підставою для припинення вимог Банка до позичальника, а норми чинного законодавства України не містять такої підстави припинення зобов'язання, як списання банками заборгованості за рахунок сформованого резерву, тобто, перенесення заборгованості на рахунки позабалансового обліку. Між тим, суд першої інстанції, приймаючи рішення у даній справі, взяв до уваги правові висновки встановлені у рішенні Господарського суду Волинської області від 31.01.2017 №903/991/16.

У доводах апеляційного оскарження позивач повторно зауважив, що зобов'язання відповідача-2 перед банком за кредитним договором припинились. Банк самостійно на власний розсуд, без повідомлення про це боржника, шляхом вчинення одностороннього правочину прийняв рішення про списання безнадійної заборгованості боржника за рахунок страхового резерву банку, списав безнадійну заборгованість боржника за кредитним договором і відніс її на збільшення валових витрат банку, отримав відшкодування від держави. На думку скаржника, зазначене підтверджується оборотно-сальдовими відомостями банку. Оскільки Банк провів списання заборгованості за Кредитним договором як безнадійної, тобто ліквідував заборгованість, то таке списання позивач прирівнює до прощення боргу та вважає зобов'язання банку до позичальника припиненими. У зв'язку з припиненням зобов'язань за кредитним договором (припиненням основного зобов'язання) відбулось припинення усіх додаткових зобов'язань, що забезпечували боргові зобов'язання ТОВ "ВКФ "Луцьккондитер". В свою чергу, невизнання банком одностороннього припинення зобов'язань за Кредитним договором є порушенням прав позивача, оскільки вимоги третьої особи до позивача ґрунтуються саме на нібито наявних зобов'язаннях боржника перед банком за Кредитним договором, які є припиненими через списання безнадійної заборгованості.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, враховуючи правові висновки викладені у судових рішеннях по пов'язаних справах, що також наявні у даній справі, визнає доводи апеляційного оскарження такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України, визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Виходячи з конструкції даної статті, для вказаної дії необхідна згода кредитора та відсутність порушення прав третіх осіб щодо майна кредитора. Під припиненням зобов'язання розуміють припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання. Тобто, кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов'язанні дій, а боржник звільняється від обов'язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк виконує функції в тому числі банківського регулювання (одна із функцій Національного банку України, яка полягає у створенні системи норм, що регулюють діяльність банків, визначають загальні принципи банківської діяльності, порядок здійснення банківського нагляду, відповідальність за порушення банківського законодавства) та банківського нагляду (система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку) та встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності захисту інформації, коштів та майна.

Згідно із статтею 56 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно - правові акти Національного банку підлягають обов'язковій державній реєстрації в Міністерстві юстиції України та набирають чинності відповідно до законодавства України.

Статтею 59 Закону України "Про Національний банк України" передбачено, що Національний банк визначає розміри, порядок формування та використання резервів банків для покриття можливих втрат за кредитами, резервів для покриття валютних, відсоткових та інших ризиків банків. Резерви для покриття можливих фінансових ризиків, а також фонду гарантування вкладів громадян створюються за рахунок Доходу до оподаткування відповідно до законодавства України.

Відповідно до статті 36 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банки зобов'язані формувати резервний фонд на покриття непередбачених збитків по всіх статтях активів та позабалансових зобов'язаннях.

Перенесення кредитної заборгованості Фірми за Кредитним договором на рахунки позабалансового обліку Банка було здійснено на виконання та відповідно до вимог «Порядку формування банками резервів за кредитами і нарахованими за ними процентами та списання безнадійної заборгованості», затвердженого постановою правління Національного банку України від 13.09.2010 №424 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.10.2010 №998/18293 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку, банк відображає в бухгалтерському обліку формування резервів за кредитами та нарахованими за ними процентами відповідно до Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 27.12.2007 №481, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.01.2008 за №48/14739, зі змінами (далі - Інструкція №481), такою проводкою: Дебет Рахунки для обліку відрахувань у відповідний резерв; Кредит Рахунки для обліку відповідного спеціального резерву.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що списання безнадійної заборгованості за кредитами та нарахованими за ними процентами не є підставою для припинення вимог банку до позичальника. Банк у період відповідно до законодавства України продовжує роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Списання заборгованості за рахунок резерву є виключно банківською бухгалтерською проводкою з перенесення заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий, яка вчиняється відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють правила та умови здійснення банківської діяльності, бухгалтерії та обліку.

Таким чином, за оцінкою колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку не відбулося прощення боргу, а лише відбулася банківська бухгалтерська проводка з перенесення заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий. В свою чергу, списання Банком заборгованості за рахунок резерву не є підставою для припинення вимог Банка до позичальника, а норми чинного законодавства України не містять такої підстави припинення зобов'язання, як списання банками заборгованості за рахунок сформованого резерву, тобто, перенесення заборгованості на рахунки позабалансового обліку.

Викладені вище обставини також встановлені рішенням Господарського суду Волинської області від 31.01.2017 зі справи №903/991/16, за позовом ТОВ "Поларт-Інвест" до відповідачів ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Луцьккондитер", ТОВ "Вестконд" та ТОВ «Фансова компанія «Арбо Фінанс», яким відмовлено у позові про визнання припиненим Договору іпотеки та визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.03.2017; вказане рішення набрало законної сили 28.03.2017, доказів оскарження в касаційному порядку суду не подано та апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи те, що заборгованість за Кредитним договором на момент відступлення права вимоги не була погашена, зобов'язання за Кредитним договором не припинені, правовий зв'язок між сторонами договору існує, погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою діяльністю "Поларт-Інвест" є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Посилання скаржника у апеляційній скарзі на те, що зобов'язання боржника за кредитним договором є припиненим у відповідності до ст. 599 ЦК України, а саме виконанням зобов'язання, здійснене державою, колегія суддів визнає необґрунтованим та таким, що спростовуються вищенаведеними правовими висновками.

Колегія суддів ще раз звертає увагу скаржника, що списання безнадійної заборгованості за кредитами та нарахованими за ними процентами не є підставою для припинення вимог банку до позичальника. Банк відповідно до законодавства України продовжує роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. Списання заборгованості за рахунок резерву є виключно банківською бухгалтерською проводкою з перенесення заборгованості з балансового рахунку обліку на позабалансовий, яка вчиняється відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють правила та умови здійснення банківської діяльності, бухгалтерії та обліку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 526, 525 ЦК України).

Доказів належного виконання зобов'язання щодо погашення боргу за Кредитним договором до матеріалів справи не представлено.

Доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме в тій частині, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про призначення судової економічної експертизи та про те, що судом взагалі не було розглянуто клопотання про витребування від банку усіх документів, які стосуються спірних правовідносин, відхиляються колегією суддів апеляційної інстанції, як необґрунтовані.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що у випадку, якщо стороною заявлено відповідне клопотання, це не кореспондується з автоматичним обов'язком суду задовольнити його. Місцевий господарський суд, розглядаючи клопотання про призначення судової економічної експертизи, надав належну правову оцінку щодо відмови у його задоволенні.

Що стосується доводів скаржника про те, що судом взагалі не було розглянуто клопотання про витребування від банку усіх документів, які на думку, позивача можуть вплинути на розгляд даної справи, колегія суддів зазначає, що дане процесуальне порушення дійсно має місце, оскільки про результат розгляду клопотання не зазначено у протоколах судових засідань, ні у прийнятому судовому рішенні суду першої інстанції.

Однак, колегія суддів зазначає, що у відповідності до частини 2 абз. 2 ст. 277 ГПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Наведених підстав колегія суддів не встановила, більше того, в процесі апеляційного перегляду даної справи, позивачем було заявлене таке ж клопотання, яке відхилено колегією суддів як безпідставне та таке, що, враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, жодним чином не вплине на суть розгляду даного спору.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі позивачем не наведено.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги Товариства з обмеженою діяльністю "Поларт-Інвест" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-285 та розділом ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою діяльністю "Поларт-Інвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 у справі №910/13625/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 у справі №910/13625/17 залишити без змін.

3. Повернути матеріали справи №910/13625/17 до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 05.02.2018.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

О.М. Гаврилюк