ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.2018р. Справа №905/2060/17

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Данко, м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мединський і К, Донецька область,

м.Дружківка

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача,

Приватне акціонерне товариство "Єнакієвський металургійний завод"

про витребування майна із чужого незаконного володіння

Головуючий суддя Левшина Г.В.

Суддя Лейба М.О.

Суддя Чорненька І.К.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - по дов.

від відповідача: ОСОБА_3 - по дов.

від третьої особи: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Данко, м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мединський і К, Донецька область, м.Дружківка, про витребування із чужого незаконного володіння навантажувача фронтального XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на передання спірного майна Приватному акціонерному товариству "Єнакієвський металургійний завод" згідно договору про надання послуг №16000052 від 01.01.2016р. та подальше утримання даного майна на території ТОВ "Мединський і К" у м.Краматорську.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 24.10.2017р. позовні вимоги не визнав, посилаючись на добросовісне володіння спірним майном на підставі договору №15001156 від 22.07.2015р., укладеного між ПАТ "Єнакієвський металургійний завод" та ТОВ «Мединський і К». Крім того, за твердженням відповідача, він є кредитором ПАТ "Єнакієвський металургійний завод", у звязку з невиконанням останнім умов договору №15001156 від 22.07.2015р. в частині оплати послуг з охорони товарно-матеріальних цінностей, а тому правомірно притримує фронтальний навантажувач XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 01.11.2017р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено Публічне акціонерне товариство "Єнакієвський металургійний завод" (змінено організаційно-правову форму на приватне).

Третя особа в судові засідання не з'явилась, письмових пояснень по суті справи не надала, своїм процесуальним правом не скористалась.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3) внесено зміни, зокрема, до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017р.

Згідно п.9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 20.12.2017р. призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

01.01.2016р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Данко» (виконавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний комбінат» (змінено організаційно-правову форму на приватне) (замовник) укладено договір про надання послуг №16000052.

За умовами вказаного договору, виконавець зобовязується по завданню замовника надавати послуги по навантаженню промислової сировини в залізничні вагони замовника на промисловій ділянці замовника, спеціальною технікою виконавця (далі послуги), а замовник зобовязується прийняти та оплатити вказані послуги (п.1.1 договору).

Згідно з п.2.1 договору послуги надаються виконавцем в наступні строки:

2.1.1 Початок: 01.01.2016р.

2.1.1. Закінчення: 31.12.2016р.

Відповідно до п.3.2 договору вартість послуг по відвантаження промислової сировини за 1т. 10,5 грн. без ПДВ.

Як вказує позивач, ним на виконанням умов договору 02.03.2017р. на вантажній залізничній станції Шпичкино Краснолиманської Дирекції Донецької залізниці (код станції 491906), що розташована в смт.Ясногірка Краматорського району Донецької області, був переданий представником замовника навантажувач фронтального XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО для доставки на виконання робіт на території Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний комбінат» в м.Єнакієве.

Зазначений навантажувач належить на праві приватної власності ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Данко», про що свідчить свідоцтво про реєстрацію технологічного ТЗ св. АН №013127, видане Головним управлінням держпраці у Донецькій області 27.03.2017р., копія якого міститься в матеріалах справи.

Крім того, фронтальний навантажувач XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО знаходиться на балансі ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Данко згідно бухгалтерської довідки №04/-9-2017 від 04.09.2017р., балансова вартість якого становить 107894,00 грн.

В подальшому, вказаний навантажувач було передано в залізничні вагони та разом з іншою технікою спрямовано до м.Єнакієве.

У додаткових поясненнях позивач зазначає, так як 03.03.2017р. вантаж не прибув до м.Єнакієве, представники ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Данко звернулися до вантажної залізниці станції Шпичкино Краснолиманської Дирекції Донецької залізниці з вимогою повернути спірний навантажувач, на що отримали відмову з посиланням, що вантаж у вагони оформлено Приватним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний комбінат», а тому повернення вантажу може здійснювати лише представник останнього.

Про те, як зазначає позивач з невідомих обставин, навантажувач до м.Єнакієве не доїхав, місце знаходження останнього не було відомо.

10.03.2017р. позивач звернувся з листом №99 до комерційного агента та директора по виробництву Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний комбінат» з проханням посприяти у відвантаженні із залізничної платформи навантажувача XG 955, який знаходиться на ст. Шпичкино і призначався для виконання вантажно-розвантажувальних робіт на рудному дворі агломераційного цеху ПАТ «ЄМЗ».

Як стало відомо позивачу на залізничному транспорті в окупованих територіях Донецької та Луганської області розпочався довготривалий страйк працівників групи «Метінвест», у звязку з чим було повністю припинено рух залізничного транспорту, як завантаженого так і порожніх вагонів, а також їх оформлення для початку руху.

Згодом, розпорядженням Державної агенції залізничного транспорту України «Українська залізниця» було заборонено усім залізничним станціям на території України приймати до перевезення усіх вантажів та порожніх вагонів в окуповану територію Донецької та Луганської області, та в зворотньому напрямку з 01.06.2016р. до його відміни.

В червні 2017 року позивач випадково дізнався, що навантажувач знаходиться на території відповідача і утримується в м.Краматорську.

Позивач зазначає, що він звернувся до керівництва ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мединський і К з вимогою повернути дане майно, однак, відповідач відмовив в повернені майна, з посиланням на те, що між ТОВ «Данко» та ТОВ Мединський і К не існує будь-яких взаємовідносин, і що поки ПАТ «Єнакієвський металургійний комбінат» не розрахується з їхнім підприємством, вони будуть утримувати все майно на підставі договору відповідального зберігання з правом притримання цього майна.

01.08.2017р. позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області №24517 з проханням повернути майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Данко» та безпідставно утримується.

10.08.2017р. Краматорським відділом Головного управління Національної поліції в Донецькій області листом №20845/301/02-2017 повідомлено позивача про ті обставини, що в ході перевірки вищевказаного звернення, ознак складу будь-якого порушення не виявлено, з даних матеріалів вбачаються цивільно-правові відносини та рекомендовано звернутися до суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, судовому засіданні 25.01.2018р. не заперечував того факту, що спірний навантажувач знаходиться у нього на зберіганні в силу договірних домовленостей з ПАТ «Єнакієвський металургійний комбінат» за договором про надання послуг №15001156 від 22.07.2015р.

Таким чином, за думкою відповідача, він є добросовісним володільцем і правомірно притримує річ, у звязку з невиконанням ПАТ «Єнакієвський металургійний комбінат» своїх зобовязань в частині оплати послуг з охорони товарно-матеріальних цінностей. Одночасно, відповідач зазначає, що він є відповідальним за належне зберігання та охорону всього переданого майна за договором про надання послуг №15001156 від 22.07.2015р. та не може передавати товарно-матеріальні цінності третім особам.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд не приймає до уваги заперечення відповідача та вважає позовні вимоги правомірними, такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, 22.07.2015р. між ТОВ «Мединський і К» (виконавець, відповідач) та ПАТ «Єнакієвський металургійний комбінат» (змінено організаційно-правову форму на приватне) (замовник) підписано договір про надання послуг №15001156, згідно з умовами якого у порядку та на умовах, передбачених цим договором, виконавець зобовязується за замовленням замовника надати послуги по вивантаженню та завантаженню товарно-матеріальних цінностей замовника, а також якщо виникне у замовника необхідність послуги зберігання ТМЦ, а замовник зобовязується оплатити надані послуги. виконавець зобовязаний забезпечити схоронність, цілісність ТМЦ замовника та повернути їх замовнику до підписання акта здачі-приймання наданих послуг у стані, в якому ТМЦ були передані йому замовником. Факт повернення ТМЦ виконавцем фіксується сторонами у акті приймання-передавання наданих послуг у момент відвантаження вагону.

Додатковими угодами до договору №3 від 28.12.2016р., №4 від 28.02.2017р. строк дії договору було продовжено до 28.02.2017р. та 31.03.2017р. відповідно.

Згідно з п. 1.5 договору у випадку передачі замовником виконавцю майна, що необхідне для надання послуг, оформлюється акт передачі-приймання майна, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Виконавець зобовязаний забезпечити схоронність, цілісність майна замовника та повернути його замовнику до підписання акта здачі-приймання наданих послуг у стані, в якому майно було передано йому замовником. Факт повернення майна виконавцем фіксується сторонами в акті здачі-прийманні наданих послуг.

03.02.2017р. на підставі акту прийому-передачі ПАТ «Єнакієвський металургійний комбінат» було передано на зберігання ТОВ «Мединський і К» товарно-матеріальні цінності, серед яких значиться навантажувач XG 9552L Т5888ДО у кількості 1 шт. Згідно відомостей вказаного акту у графі вантажовідправник зазначено ТОВ «Данко».

Повернення майна з підписанням акту здачі-приймання сторонами не відбувалось.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову, об'єктом якого може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подачі позову.

Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна або особа, яка хоч і не є власником майна, але володіє ним на підставах, встановлених законом чи договором.

Відповідачем за віндикаційним позовом є особа, яка незаконно володіє майном (незалежно від того, чи заволоділа вона майном незаконно сама, чи придбала його у особи, яка не мала права його відчужувати), тобто заволоділа ним без відповідної правової підстави. Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду.

Крім того, підстави, зазначені позивачем у позовній заяві, повинні підтверджувати право власності (інше суб'єктивне право титульного володіння) позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння). На підтвердження наявності у позивача суб'єктивного права на витребуване майно останній повинен надати суду відповідні докази.

Як встановлено, згідно свідоцтва про реєстрацію технологічного ТЗ св. АН №013127, виданого Головним управлінням держпраці у Донецькій області 27.03.2017р., позивач є власником навантажувача фронтального XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО.

На момент розгляду справи, даний навантажувач утримується відповідачем, що останнім підтверджено. При цьому, підставою для утримання даного майна відповідачем вказано невиконання третьою особою своїх зобов'язань за догором про надання послуг №15001156 від 22.07.2015р. та, відповідно, виникнення у відповідача права на притимання цього майна.

Згідно ст.594 Цивільного кодексу України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобовязання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові повязаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобовязання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч.3 ст.595 Цивільного кодексу України кредитор не має права користуватися річчю, яку він притримує у себе.

До кредитора, який притримує у себе річ боржника, не переходить право власності на неї (ч.1 ст.596 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.597 Цивільного кодексу України вимоги кредитора, який притримує річ у себе, задовольняються з її вартості відповідно до статті 591 цього Кодексу.

Наведений інститут цивільного права, за певних обставин, наділяє особу, що володіє річчю, яка їй не належить (ретентора), правом не повертати річ її власнику, якщо особа, яка утримує річ, понесла певні збитки, не отримала оплати або має інші вимоги до боржника, які виникли через невиконання або неналежне виконання іншою стороною свого зобовязання. Сторона ж, яка належним чином виконала свої зобовязання за договором, може задовольнити свої потреби за рахунок вартості притримуваної речі. Законодавець наділив кредитора двома головними правами: а) правом притримувати річ, здійснювати усі не заборонені законом дії щодо володіння нею, а також запобігання переходу речі до боржника; б) правом на отримання задоволення своїх вимог за рахунок притриманої речі.

Таким чином, притримання як спосіб забезпечення виконання зобовязань спрямоване на стимулювання боржника до належного виконання зобовязань, а в тому випадку, коли притримання не справилося із своєю стимулюючою роллю, на задоволення грошових вимог кредитора за рахунок вартості притримуваної речі.

Субєктами права притримання є кредитор (ретентор) та боржник, якими можуть бути будь-які субєкти цивільного права. До виникнення права на притримання між зазначеними особами уже повинні існувати певні правові звязки, на підставі яких кредитор володіє річчю боржника, тобто є законним (титульним) володільцем.

Як вбачається з визначення поняття притримання та основних його положень, реалізація цього права кредитора здійснюється за наявності юридичного складу, який охоплюється сукупністю наступних юридичних фактів:

а) існування цивільно-правових відносин між кредитором і боржником, на підставі яких річ знаходиться у законному володінні кредитора (основне зобовязання, яке забезпечується);

б) законність володіння річчю. Кредитор може здійснювати притримання лише тієї речі, яка на момент порушення боржником зобовязання щодо цієї речі знаходиться в нього. Ретентор не має права розпочати притримання речі шляхом вилучення її у боржника. Будь-які неправомірні дії кредитора, направлені на заволодіння річчю без отримання згоди боржника, не можуть бути підставою для здійснення притримання. Отже, річ повинна опинитися у кредитора на законних підставах та з відома боржника, в протилежному випадку у останнього виникає право вимагати повернення такого майна з чужого незаконного володіння;

в) факт порушення боржником основного зобовязання. Згідно із ч.1 ст.594 Цивільного кодексу України таке порушення полягає у невиконанні боржником у визначений строк зобовязання щодо оплати притримуваної речі або відшкодування кредиторові повязаних з нею витрат та інших збитків. Відповідно, із аналізу вказаного положення випливає, що притриманням може забезпечуватися виконання лише грошового зобовязання боржника. Поряд із цим, опираючись на положення ч.2 ст.594 Цивільного кодексу України вбачається, що притриманням можуть забезпечуватися також і інші вимоги кредитора, які не є грошовими, і, відповідно, порушення боржника можуть мати інший характер.

Таким чином, кредитор має право притримати річ, якщо не він є власником відповідної речі, а таким власником виступає боржник.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено, відповідачем доказів існування цивільно-правових правовідносин з позивачем не надано.

При цьому, за зобовязаннями за договором про надання послуг №15001156 від 22.07.2015р. позивач як власник спірного майна взагалі не є стороною, боржником.

Як наслідок, притримання відповідачем належного позивачу майна жодним чином не спрямоване на стимулювання третьої особи до належного виконання зобов'язань перед відповідачем, а також не надає відповідачу права на задоволення своїх грошових вимог до третьої особи за рахунок вартості майна позивача.

Таким чином, за висновками суду, у відповідача відсутні належні правові підстави для притримання належного позивачу навантажувача фронтального XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО.

Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Кожен згідно із ст.41 Конституції України має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 Цивального кодексу України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права.

Одним із таких засобів є витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до закріпленого в статті 387 Цивільного кодексу України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

За таких обставин, враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Данко до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мединський і К про витребування майна із чужого незаконного володіння відповідача навантажувача фронтального XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО, підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 236-241, Перехідними положеннями Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Данко, м.Київ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мединський і К, Донецька область, м.Дружківка про витребування із чужого незаконного володіння навантажувача фронтального XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО, задовольнити повністю.

Витребувати від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мединський і К (84205, Донецька обл., м.Дружківка, вул.Енгельса, буд.110, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Данко (03035, м.Київ, вул.Сурікова, буд.3, корп.37, офіс 2, ) навантажувач фронтальний XG 955 IIL, 2007 року випуску, державний номер Т5888ДО.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Мединський і К (84205, Донецька обл., м.Дружківка, вул.Енгельса, буд. 110, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Данко, м.Київ (03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3, корп.. 37, офіс 2, ) судовий збір у розмірі 1624,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 25.01.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 26.01.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя М.О. Лейба

Суддя І.К. Чорненька