ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 рокуСправа № 916/2102/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя: В.В.Лашин

судді: В.І. Жеков

Т.А. Величко

При секретарі: Є.О. Чеголя

За участю представників сторін:

Від ФОП Бородатюка О.І. - Нестерова О.В.

Від ФОП Святиводи С.В. - Далій С.О. (в судовому засіданні 19.12.2017 - Кшуташвілі В.О.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Святиводи Сергія Володимировича

на рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2017 року

у справі № 916/2102/17

За позовом: Фізичної особи-підприємця Святиводи Сергія Володимировича;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бородатюка Олександра Ігоровича;

про стягнення 91074 грн.

суддя суду першої інстанції: М.І. Никифорчук

час та місце прийняття судового рішення: 06.11.2017, м. Одеса, просп.. Шевченка 29 господарський суд Одеської області, зал судових засідань №15

в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

повний текст рішення складено 13.11.2017

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року фізична особа - підприємець Святивода Сергій Володимирович (у наступному за текстом - ФОП Святивода С.В.) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до фізичної особи - підприємця Бородатюка Олександра Ігоровича (далі - ФОП Бородатюк О.В.) про стягнення збитків в сумі 91074 грн. за неналежне виконання відповідачем протягом червня по листопад 2016 року умов договору про надання послуг з інформатизації та оптимізації сайту № 1/23.10.2015 від 23.10.2015 р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.11.2017 (суддя Никифорчук М.І.) у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з цим рішенням, ФОП Святивода С.В. в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, оскільки судом не було враховано, що між сторонами спору укладений договір щодо просування сайту, тоді як відповідачем послуги виконані неякісно та не у повному обсязі, ним використовувалися сайти, які не належать відповідачу. Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні акти здачі-приймання, які є підтвердженням надання таких послуг, так як відповідачем в порушення умов договору відповідні акти не надсилалися. При цьому, ФОП Святивода С.В. вказує, що використання актів в електронній формі не є доказом надання послуг, враховуючи, що сторонами не обумовлене використання електронного цифрового підпису.

В відзиві на апеляційну скаргу ФОП Бородатюк О.І. не погоджується з доводами апеляційної скарги вважаючи їх необгрунтованими та просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу ФОП Святиводи С.В. без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення таких прав названі договори, правочини.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно із ст. 902 названого Кодексу виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (в подальшому - ГК України) одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною першою статті 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 зазначеного Кодексу збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2015 року між ФОП Святивода С.В. (Замовник) та ФОП Бородатюком О.І. (Виконавець) укладено договір № 1/23.10.15, за умовами якого Виконавець надає послуги з інформатизації та оптимізації сайту, який належить Замовнику, а саме: http://bayo.org.ua з метою залучення користувачів Інтернет - осіб, які мають вільний доступ до мережі Інтернет через пошукову систему Google (URL - адреса: www.google.com.ua), а також через інші пошукові системи.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що послуги надаються в два послідовних етапи та включають в себе комплекс дій, визначених Виконавцем як необхідні для просування (інформатизації та оптимізації) сайту Замовника, зокрема Виконавцем можуть надаватися наступні послуги щодо дослідження, аналізу ефективності сайту Замовника, підготовки та рекомендацій, відстеження їх ефективності та доповнення додатковими рекомендаціями: на першому етапі: створення семантичного ядра запитів: аналіз ключових словосполучень, термінів сайту Замовника та запитів у пошукових мережах; аналіз структури та текстів сторінок сайту Замовника; створення заголовків та оптимізованих текстів для цільових сторінок сайту Замовника; підготовка SEO-рекомендацій з коригуванням структури та текстів сайту Замовника; консультацій фахівця щодо впровадження SEO-аудиту та/або SEO-рекомендацій; підключення та налаштування системи веб-аналітики Google Analytics та/або Яндекс. Метрика.

Підпунктом 1.2.2 договору обумовлені можливі дії на другому етапі: розробка стратегій поширення та підвищення якості бази посилань на сайті Замовника; нарощення бази посилань сайту Замовника; відстеження та аналіз ефективності впровадження SЕО-рекомендацій; надання подальших рекомендацій з пошукової оптимізації сайту Замовника.

Сторонами у пункті 1.5 договору узгоджено, що підтвердженням факту надання послуг виступають щомісячні акти здачі-приймання наданих послуг, які Виконавець складає, засвідчую зі свого боку підписом, печаткою та надає Замовнику у двох оригінальних примірниках, а Замовник протягом 5 робочих днів з дня його отримання засвідчує його зі свого боку підписом, печаткою та повертає один примірник акту Виконавцю, або у той же час надає Виконавцю письмову претензію з обґрунтуванням зауважень та заперечень щодо приймання послуг, передбачених таким Актом.

При цьому, підпунктом 1.5.1 договору встановлено, що у разі наявності обґрунтованих зауважень та заперечень Замовника щодо наданих послуг, відповідальність Виконавця обмежується компенсацією шляхом виправлення таких зауважень та надання послуг в повному обсязі з повторенням визначеної договором процедури підписання акту.

Згідно із п. 3.1.1, 3.1.2, 3.2 договору вартість послуг за першим етапом складає 16128 грн. договору. Вартість послуг за кожний місяць другого етапу надання послуг складає 13440 грн., що еквівалентно 600 доларів США за середнім курсом продажу доларів США на міжбанківському валютному ринку України на дату підписання договору. У разі ж зміни середнього курсу доларів США Виконавець виставляє рахунки із врахуванням пропорційної зміни такого курсу.

Сторонами не заперечується, що у 2016 році позивачем було сплачено 174 688 грн. за послуги, з яких 91 074 грн. за період з червня по листопад 2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями та банківською квитанцією /а.с.65-71/.

Відповідачем оформлювалися та направлялися акти здачі-приймання наданих послуг за спірний період, однак позивачем ці акти не підписані.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що Виконавець відшкодовує Замовнику збитки, завдані з вини Виконавця невиконанням або неналежним виконанням договору, в обсязі та у розмірі, що не може перевищувати розмір оплачених Замовником послуг, невиконання або неналежне виконання яких спричинило такі збитки.

03 березня 2017 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію за № 02.03 щодо сплати відповідачем 91074 грн. збитків, завданих неналежним виконанням договору. Зазначена претензія на підставі п. 4.9 договору також була направлена на електрону поштову адресу відповідача у вигляді сканкопії.

06 березня 2017 року відповідач направив сканкопію відповіді на претензію на електрону адресу позивача, в якій зазначив про відсутність порушень умов договору.

Подібну претензію направлено позивачем й 08.06.2017 р., яку відповідач залишив без задоволення, вказуючи про виконання взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору.

Предметом спору є стягнення збитків за послуги, надані ФОП Бородатюком О.І. у червні-листопаді 2016 року, які ФОП Святивода С.В. вважає неякісними, а зобов'язання відповідача виконаними неналежним чином.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з недоведеності позивачем обставин порушення відповідачем умов договору.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія вважає, що спір по суті позовних вимог судом першої інстанції вирішений вірно та до спірних правовідносин застосовані належні норми матеріального права.

Посилання ФОП Святивода С.В. на те, що ФОП Бородатюк О.І. не у повному обсязі виконані послуги з просування сайту, належного позивачеві, передбачені пунктами 1.1 і 1.2 договору № 1/23.10.15 від 23.10.2015 р., судова колегія вважає помилковими, оскільки згідно до зазначених положень укладеного між сторонами договору відповідач взяв на себе зобов'язання з надання послуг по інформатизації та оптимізації сайту, й саме лише метою таких послуг визначене фактично просування сайту для залучення користувачів Інтернет. Підпунктами 1.2.1 - 1.2.2 визначені не конкретні, а можливі дії відповідача в межах надання послуг для просування сайту.

Умови договору не встановлюють чітких обов'язків відповідача, як-то: виведення сайту в топ 10, конкретне встановлення кількості відвідувань на певному рівні тощо, не містять точного кінцевого результату, а також не вказують на обов'язковість досягнення відповідного результату. Будь-яких гарантій сторонами згаданого договору не передбачено.

При цьому, згідно до наданого позивачем звіту про виконану роботу SEO послуг компанії Netpeak, зробленого ФОП Зарубіним Д.Е., грошові кошти витрачалися відповідачем на купівлю довічних гіпер-посилань, працівниками відповідача проводилася робота з розміщення на форумах, тематичних сайтах прихованої реклами для збільшення відповідної маси посилань /а.с. 37/. Також зазначається про певний приріст відвідувань сайту позивача з ресурсу Yandex: початковий етап - 40 осіб в день, середина - 140 відвідувань щодня, закінчення - 50 чоловік в день, а також з Google: на початковому етапі - 7 відвідувань щодня, середина - 20, закінчення - 10 чоловік в день, який визначений ФОП Зарубіним Д.Е. як низький /а.с. 38/. Тобто, виконувалася робота в рамках укладеного між сторонами договору про надання послуг з інформатизації та оптимізації сайту позивача.

Зі звітів відповідача вбачається, що ним проводилася робота з виявлення технічних помилок сайту позивача, наповнення цільових сторінок сайту релевантним контентом, здійснювалося збільшення маси посилань, проводилася перевірка коректності найменування компанії та заголовків на різних під доменах. На виконання пункту 2.1.2 договору зазначені звіти направлялися відповідачем позивачу через сервіс «Особистий кабінет Замовника».

Також в матеріалах справи наявні експертні висновки Департаменту «Центр компетенції» "Український центр підтримки номерів і адрес" за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі інтернет від 26.09.2017 р. за № 100/2017-ЕВ-ЦК та № 101/2017-ЕВ-ЦК якими зафіксовано вміст сторінок особистого кабінету замовника та які також підтверджують надання послуг за договором.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. ст. 224, 225 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, вини відповідача. При цьому обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданих збитків та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання і збитками покладено на позивача за приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками потерпілої сторони. Принагідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки, тому кредитор має довести не лише розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, але самий факт порушення відповідачем його обов'язку та причинний зв'язок між цим порушенням і шкодою.

Одним із принципів господарського судочинства є змагальність сторін.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Цю саму думку законодавець відтворив й у ст. 13 Господарського процесуального кодексу, вказавши, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, що також відображено у положеннях статті 74 ГПК України. Докази подаються сторонами й повинні бути належними і допустимими.

Однак позивачем не доведено факту порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № 1/23.10.15 від 23.10.2015 р., винних дій відповідача та наявність збитків, так само як й наявність причинного зв'язку між діями відповідача та збитками позивача.

Одночасно з цим, умовами договору встановлено, що підтвердженням надання послуг є акти здачі-приймання.

Пунктом 1.5.3 договору сторонами узгоджено, що первинні та зведені документи, складені та надані будь-якою із сторін в електронній формі за умови наявності обов'язкових реквізитів, визнаються сторонами належним підтвердженням здійснення господарської операції й підставою для її бухгалтерського обліку до моменту отримання викладених на паперовому носії оригіналів відповідних документів.

Відповідно до п. 1.5.2 договору у разі відсутності претензії Замовника, а також у разі безпідставної відмови та/або надання Замовником необґрунтованих зауважень і заперечень щодо прийняття послуг, передбачених відповідних актом, такий акт може бути підписаний Виконавцем в односторонньому порядку, а відповідні послуги з моменту одностороннього підписання акту Виконавцем вважаються такими, що надані належним чином та прийнятті Замовником.

Акти здачі-приймання за період з червня по листопад 2016 року відповідачем направлялися за допомогою сервісу Netpeak «Особистий кабінет Замовника», що підтверджується експертним висновком Департаменту «Центр компетенції» Українського центру підтримки номерів і адрес від 26.09.2017 р. за № 100/2017-ЕВ-ЦК /а.с. 192а, 202/. Будь-яких зауважень з приводу актів позивачем не заявлялося.

Також зазначені акти направлялися відповідачем через органи поштового зв'язку «Укрпошта» на адресу позивача за реквізитами, зазначеними у договорі № 1/23.10.15 від 23.10.2015 р. /а.с. 216-219/, однак рекомендовані листи поверталися за витіканням терміну зберігання.

Необґрунтованими вважає судова колегія й посилання ФОП Святиводи С.В. на те, що послуги надавалися не на власному сайті відповідача.

Слід зазначити, що реєстрантом доменного ім'я netpeak.net, reports.netpeaknet є Бородатюк. Крім цього, використання netpeak.net, netpeak.ua, netpeak.planfix.ru передбачено умовами укладеного між сторонами договору.

Також не заслуговують на увагу посилання скаржника на наявну в матеріалах справи зустрічну позовну заяву ФОП Бородатюк О.В. про визнання договору № 1/23.10.15 від 23.10.2015 недійсним, яка на думку позивача свідчить про визнання відповідачем невиконання умов договору, оскільки вказана заява судом не розглядалась та була повернута ухвалою суду від 06.11.2017 без розгляду оскільки не містила підпису особи яка її подає, до заяви не додано доказів сплати судового збору та доказів направлення копії заяви іншій стороні. Крім того, з наявної заяви взагалі не вбачається підстав її подання та мотивів з яких заявник просив визнати договір недійсним.

За таких обставин, судова колегія вважає, що достатніх правових підстав для скасування оскаржуваного рішення господарського суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 240, 275-283 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Святиводи Сергія Володимировича залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2017 р. по справі № 916/2102/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 19.01.2018.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя В.І. Жеков

Суддя Т.А. Величко