КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. Справа№ 910/17558/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Остапенка О.М.

Сітайло Л.Г.

за участю секретаря Гуліди А.О.,

та представників:

від відповідача - Безносик А.О. - довіреність №225-КМР-128 від 16.01.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Н-М"

на ухвалу господарського суду м.Києва від 17.11.2017р.

(повний текст складено 17.11.2017р.)

у справі №910/17558/17 (суддя Отрош І.М.)

за позовом ТОВ "Н-М"

до Київської міської ради

про визнання договору поновленим

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 17.11.2017р. по справі №910/17558/17 зобов'язано Київську міську раду надати суду докази направлення на адресу позивача письмових заперечень щодо користування земельною ділянкою; повідомлення про припинення або розірвання договору; документи, що підтверджують намір припинити чи розірвати договір оренди земельної ділянки від 31.10.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. та зареєстрованого в реєстрі за №813 та зареєстрованого головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 03.11.2005р. (запис державної реєстрації договорів №66-6-003060); зупинено провадження у справі №910/17558/17 за позовом ТОВ "Н-М" до Київської міської ради про визнання договору поновленим до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/1335/17 за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ТОВ "Н-М" про повернення земельної ділянки.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ "Н-М" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду м.Києва від 17.11.2017р. по справі №910/17558/17 в частині зупинення провадження у справі за позовом ТОВ "Н-М" до Київської міської ради про визнання договору поновленим; в іншій частині просить залишити ухвалу без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017р. відновлено апелянту строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Н-М", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та зупинено дію ухвали господарського суду м.Києва від 17.11.2017р. у справі №910/17558/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018р. призначено справу до розгляду на 24.01.2018р.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З 15.12.2017р. набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2017р. до господарського суду м.Києва надійшла позовна ТОВ „Н-М" з вимогами до Київської міської ради про визнання договору поновленим.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 12.10.2017р. було порушено провадження у справі №910/17558/17 та справу призначено до розгляду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Як зазначено у п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", статтею 79 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII, що діяв до 15.12.2017р.), встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII, що діяв до 15.12.2017р.) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII, що діяв до 15.12.2017р.) Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII, що діяв до 15.12.2017р.), є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі. Надіслання господарським судом у передбачених законом випадках матеріалів справ до судів вищих інстанцій підпадає під дію частини першої статті 79 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII, що діяв до 15.12.2017р.), оскільки відсутність у суді зазначених матеріалів унеможливлює розгляд ним справи. Водночас необхідно мати на увазі, що подання як апеляційних, так і касаційних скарг на ухвали, зазначені в пунктах 1, 5, 10 - 21 частини першої статті 106 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII, що діяв до 15.12.2017р.), не перешкоджає продовженню розгляду справ, у яких винесено такі ухвали. Приписи частини третьої статті 106 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII, що діяв до 15.12.2017р.) стосуються й подання касаційних скарг на відповідні ухвали апеляційних господарських судів. Якщо на час надіслання місцевим господарським судом до суду вищої інстанції матеріалів справи не завершений розгляд заяви про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення, зміну способу та порядку його виконання, скарги на дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби тощо, то провадження за ними зупиняється на підставі статті 79 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р. № 2147-VIII, що діяв до 15.12.2017р.) до повернення зазначених матеріалів до суду першої інстанції. У разі ж якщо відповідна заява чи скарга або зустрічна позовна заява надійшла до місцевого господарського суду під час перебування матеріалів справи у суді вищої інстанції, то місцевий господарський суд виносить ухвалу про відкладення вирішення питання про прийняття відповідної заяви (скарги) так само до повернення відповідних матеріалів із суду вищої інстанції.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати: а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; б) чим зумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Так, позовні вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки від 31.10.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. та зареєстрованого в реєстрі за №813 та зареєстрованого головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 03.11.2005р. (запис державної реєстрації договорів №66-6-003060) поновленим (продовженим) до 03.11.2020р. були обґрунтовані тими обставинами, що після зазначеного у такому договорі строку позивач продовжував користуватись земельною ділянкою за адресою м.Київ, вул. Сиваська, 1А, а відповідач не повідомляв позивача листом-повідомленням щодо заперечення проти продовження договору оренди, у зв'язку з чим, за твердженнями позивача, в силу ст. 33 Закону України "Про оренду землі" такий договір є поновленим на той самий строк на тих же умовах.

При цьому, заступник прокурора м.Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до ТОВ "Н-М", у якому прокурор просив місцевий суд зобов'язати відповідача повернути орендовану ним за договором 03.11.2005р. №66-6-00306 земельну ділянку позивачеві з огляду на закінчення строку оренди та невиконання умов договору.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням господарського суду м.Києва від 23.05.2017р. у справі №910/1335/17 позов було задоволено повністю; зобов'язано ТОВ "Н-М" повернути Київській міській раді земельну ділянку площею 16630 кв м., яка розташована по вул. Сиваській, 1-А у Дніпровському районі м.Києва у стані, придатному для подальшого використання; стягнуто з ТОВ "Н-М" на користь Прокуратури міста Києва 1600 грн. судового збору.

Згідно ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Разом з тим, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Н-М" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення господарського суду м.Києва від 23.05.2017р. скасувати та припинити провадження у справі №910/1335/17.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017р. апеляційні скарги ТОВ "Н-М" в особі ліквідатора ТОВ "Н-М" арбітражного керуючого Кошарського Олександра Володимировича та Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" було задоволено частково; рішення господарського суду м.Києва від 23.05.2017р. у справі №910/1335/17 скасовано.

Тобто вказане рішення набуло законної сили і місцевий суд має поновити провадження у справі.

За змістом ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Колегія суддів зазначає, що у справі №910/1335/17 досліджуються обставини, що впливають на розгляд даної справи, зокрема, щодо наявності підстав для повернення земельної ділянки орендодавцеві за наслідками закінчення строку дії договору, тоді-як у даній справі суд досліджує обставини щодо наявності підстав вважати, що договір оренди є поновленим, тобто дані справи є пов'язаними між собою.

За змістом ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007р. №8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18.11.2003 р. №01-8/1427).

Таким чином, з огляду на наявність судового рішення у справі №910/1335/17, яке не набрало законної сили на момент винесення оскаржуваної ухвали та на даний час є скасованим, місцевий суд дійшов вірного висновку, що обставини, встановлені у ній не можуть ставитись під сумнів та бути спростовані у порядку, не передбаченому процесуальним законом, оскільки переоцінка судом доказів, які стануть підставою для встановлення судом відповідних обставин у іншій справі, нівелюватиме правову визначеність сторін стосовно встановлених фактів.

Відтак, неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №910/1335/17 (набрання законної сили рішенням суду) полягала в тому, що суд першої інстанції у даній справі не вправі був здійснювати переоцінку доказів, на підставі яких судом у справі №910/1335/17 встановлюються відповідні обставини справи, та встановлювати протилежні за змістом обставини, так як позовні вимоги у даній справі зводяться фактично до встановлення обставин поновлення договору оренди та відповідно наявності правових підстав щодо користування земельною ділянкою (тоді як рішенням у справі №910/1335/17 судом було встановлено відсутність таких підстав та обов'язок повернути земельну ділянку).

Відповідно до вимог ч.4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції законно і обґрунтовано зупинив провадження у справі №910/17558/17 за позовом ТОВ "Н-М" до Київської міської ради про визнання договору поновленим до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/1335/17 за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ТОВ "Н-М" про повернення земельної ділянки.

В іншій частині ухвала місцевого суду від 17.11.2017р. апелянтом не оскаржувалась.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Н-М" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м.Києва від 17.11.2017р. по справі №910/17558/17 - без змін.

Справу №910/17558/17 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 25.01.2018р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді О.М. Остапенко

Л.Г. Сітайло