Суд
УХВАЛА

05 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 910/887/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг"

про перегляд постанови Вищого господарського суду України у складі колегії суддів Палія В.В. (головуючий), Вовка І.В., Могила С.К. від 12.12.2017

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг" (далі - Товариство)

до Антимонопольного комітету України (далі - Комітет)

про визнання частково недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комітету від 28.10.2016 № 480-р у справі № 128-26.13/112-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу":

- визнано дії товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТИЙ ЕКВАТОР", товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ", приватного підприємства "ОККО НАФТОПРОДУКТ", Товариства, Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" (до 08.05.2015 - підприємства з іноземними інвестиціями "ЛУКОЙЛ-УКРАЇНА"), товариства з обмеженою відповідальністю "СОКАР ПЕТРОЛЕУМ" і товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД", які полягали у: встановленні і підтриманні на інформаційних табло стаціонарних АЗС подібних між собою роздрібних цін на бензин марки А-95 та дизельне паливо та встановленні умов реалізації бензину марки А-95 та дизельного палива, за яких доступ споживача до інформації про розмір остаточних роздрібних цін є обмеженим, внаслідок застосування складних та непрозорих програм лояльності, умов проведення акцій та надання знижок, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, шляхом вчинення схожих дій на ринках роздрібної торгівлі світлими нафтопродуктами, які призвели до обмеження цінової конкуренції (пункт 1);

- відповідно до частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено штраф на Товариство у розмірі 39 711 226,00 гривень (підпункт 2.4 пункту 2);

- зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ", приватне підприємство "ОККО НАФТОПРОДУКТ", Товариство, Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" (до 08.05.2015 - підприємства з іноземними інвестиціями "ЛУКОЙЛ-УКРАЇНА"), товариство з обмеженою відповідальністю "СОКАР ПЕТРОЛЕУМ" і товариство з обмеженою відповідальністю "ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД" припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, зокрема шляхом: впровадження зрозумілих, відкритих та прозорих критеріїв надання споживачам знижок до роздрібних цін на світлі нафтопродукти, зазначених на інформаційних табло; впровадження механізму інформування споживачів щодо фактичних роздрібних цін кожної з марок бензинів і дизельного палива, що реалізуються на стаціонарних АЗС, у тому числі з урахуванням програм лояльності, проведених акцій та наданих знижок (пункт 3).

Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Комітету про визнання недійсним рішення Комітету від 28.10.2016 № 480-р у справі № 128-26.13/112-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі -Рішення АМК) в частині, що стосується Товариства.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2017 у справі № 910/887/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2017 зі справи судові акти попередніх інстанцій залишено без змін.

Товариством подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 12.12.2017 у справі № 910/887/17 з підстав, передбачених пунктом 1 та пунктом 2 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права (частини третьої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та пункту 3 частини першої статті 1119 ГПК України), що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 15.11.2017 у справі № 905/2621/16, від 21.11.2017 у справі № 910/31905/15, від 12.05.2016 у справі № 910/18756/15, від 15.08.2017 у справі № 910/17632/15, від 22.12.2009 у справі № 45/31, від 06.04.2010 у справі № 7/90-1563 (15/170-3268), від 19.10.2010 у справі № 16/25/10.

За приписами підпункту 1 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 11116 ГПК України в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана, зокрема, з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце у разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за подібних предмета і підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

Відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 11116 ГПК України у викладеній редакції, заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана, зокрема, з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підвідомчості або підсудності справ.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Касаційний господарський суд вважає за необхідне відмовити в допуску справи до провадження з таких підстав.

Так, посилаючись на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, заявник зазначив про те, що у справах № 905/2621/16 та № 910/31905/15 також розглядалися процесуальні правовідносини, що мали місце і у справі № 910/887/17.

При цьому, як вказує заявник, у справах № 905/2621/16 та № 910/31905/15 суд касаційної інстанції встановивши, що суди попередніх інстанцій припустилися порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, скасував судові рішення попередніх інстанцій та передав зазначені справи на новий розгляд.

Водночас у справі № 910/887/17, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції не врахував того, що судами попередніх інстанцій не було оцінено докази, надані Товариством та по іншому застосував приписи пункту 3 частини першої статті 1119 ГПК України, оскільки залишив судові акти попередніх інстанцій без змін.

Зі змісту зазначених рішень суду касаційної інстанції не вбачається різного застосування Вищим господарським судом України норм процесуального права, що є підставою, передбаченою пунктом 2 частини першої статті 11116 ГПК України для перегляду судових рішень господарських судів, оскільки судові рішення у справах № 905/2621/16, № 910/31905/15 та № 910/887/17 (прийняті по суті спору) не відносяться до тих рішень, що перешкоджають подальшому провадженню у справі у розумінні приписів ГПК України.

Заявник також посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Так, у постанові від 12.12.2017 зі справи № 910/887/17, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін судові акти попередніх інстанцій про відмову в позові, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про прийняття Комітетом оспорюваного Рішення у межах наданих йому повноважень та відсутність передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання Рішення АМК недійсним, з урахуванням, зокрема виключних повноважень органів Антимонопольного комітету України щодо оцінки та кваліфікації дій Товариства як відповідного порушення; а також з огляду на те, що доводи Комітету по суті антиконкурентних узгоджених дій Товариства з іншими суб'єктами господарювання шляхом вчинення ними схожих дій на ринках роздрібної торгівлі світлими нафтопродуктами, які призвели до обмеження цінової конкуренції позивачем [з посиланням на: наявність у відповідачів (у справі Комітету № 128-26.13/112-16) різної можливості щодо придбання (отримання на реалізацію) нафтопродуктів; встановлення та підтримання відповідачами на інформаційних табло на АЗС подібних між собою роздрібних цін реалізації бензину марки А-95 та дизельного палива, реалізуючи при цьому частину пального за цінами, які є нижчими від цін, зазначених на інформаційних табло при одночасному створенні таких умов реалізації, за яких споживач позбавлений інформації щодо розміру можливих фактичних роздрібних цін унаслідок застосування складних та непрозорих програм лояльності; можливість відповідачів суттєво впливати на умови функціонування ринків роздрібної торгівлі світлими нафтопродуктами; встановлення іншими учасниками цих ринків на інформаційних табло на стаціонарних АЗС інших цін на вказані світлі нафтопродукти; роздрібні ціни на світлі нафтопродукти, у тому числі з урахуванням коливання курсу долара США та євро, які встановлювали відповідачі на інформаційних табло на АЗС протягом досліджуваного періоду, не корелювалися зі змінами факторів, що впливають на їх формування] Товариством не спростовано.

Водночас у постанові від 12.05.2016 зі справи № 910/18756/15, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін судові акти попередніх інстанцій, погодився з висновками судів про наявність підстав для визнання недійсним рішення АМК в частині, що стосується позивача по справі, з огляду на: неповне з'ясування Комітетом обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні АМК обставинам справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

У постанові від 15.08.2017 зі справи № 910/17632/15 суд касаційної інстанції, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції, погодився з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для визнання рішення АМК недійсним в частині, що стосується позивача по справі, з огляду на: недоведеність висновків Комітету щодо участі позивача в обміні інформацією з ТОВ "АСНільсен Юкрейн" та/чи з іншими суб'єктами господарювання, а також відсутність у рішенні АМК доказів на спростування доводів позивача щодо наявності об'єктивних причин для вчинення ним схожих дій на ринку, які призвели до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, відповідно нез'ясування Комітетом обставин, які мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні Комітету обставинам справи.

Водночас у постанові від 22.12.2009 зі справи № 45/31, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення місцевого господарського суду, погодився з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання недійсним рішення АМК в частині, що стосується позивача по справі, з огляду на: відсутність у Рішенні АМК доказів узгодженості дій позивача з третьою особою або іншого погодження ними відповідної поведінки на ринку роздрібної торгівлі дизельним паливом в межах міста Кіровограда; відсутність у Рішенні АМК фактичних відомостей (за виключенням загального посилання на відповідність поведінки умовам функціонування конкурентного середовища) щодо ситуації на відповідному ринку протягом усього періоду, що досліджувався - 21 місяць [обставини поведінки позивача та інших учасників цього ринку (динаміка цін, обставини їх підвищення чи зниження, обґрунтованість зміни цін), співвідношення поведінки позивача і третьої особи з встановлення роздрібних цін поза межами червня-липня 2008 року; співвідношення дій позивача зі встановлення роздрібних цін з поведінкою інших учасників ринку, які не притягалися до відповідальності та яким належало більше 75 % АЗС, тощо]; нез'ясування Комітетом мотивів підвищення позивачем роздрібних цін (у тому числі й з огляду на встановлений Комітетом факт значного зменшення обсягів реалізації позивачем дизельного палива в червні-липні 2008 року як наслідок згаданої поведінки; безпідставність перекладення Комітетом на позивача обов'язку з доведення правомірності власної поведінки (стосовно існування необхідних економічних чинників), тоді як саме Комітет мав доводити безпідставність доводів позивача; відсутність у Рішенні АМК фактичних обставин, які мали б свідчити про те, яким саме чином схожі дії позивача і третьої особи "призвели" до обмеження конкуренції, що в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" означає наявність негативного впливу на стан конкуренції на цьому ринку у вигляді настання певних негативних наслідків для інших суб'єктів господарювання та/або споживачів; невизначеність та певну умовність правової кваліфікації Комітетом дій позивача.

У постанові від 19.10.2010 зі справи № 16/25/10 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в частині, що стосується позивача по справі, з огляду на встановлені судами обставини щодо: здійснення позивачем роздрібної торгівлі високооктановими бензинами лише через одну автозаправну станцію, розташовану на незначній відстані від автозаправної станції підприємства з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна"; відсутність доказів фактичного обмеження конкуренції внаслідок дій позивача; залишення органом Антимонопольного комітету України без належного дослідження конкретних обставин поведінки позивача та інших учасників цього ринку (динаміка цін, обставини їх підвищення чи зниження, обґрунтованість зміни цін), а також співвідношення дій позивача з поведінкою інших учасників ринку, які не притягалися до відповідальності за антиконкурентні узгоджені дії, шляхом вчинення схожих дій на ринку товару; нез'ясування органом Антимонопольного комітету України мотивів встановлення позивачем певних роздрібних цін на високооктанові бензини; залишення без всебічного дослідження витрат позивача, які впливають на роздрібні ціни високооктанових бензинів.

У наданій для порівняння постанові від 06.04.2010 зі справи № 7/90-1563

(15/170-3268) суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України в частині, що стосується позивача по справі, з огляду на: відсутність у Рішенні АМК доказів узгодженості дій позивача на третіх осіб на ринку світлих нафтопродуктів; відсутність у Рішенні АМК фактичних відомостей (за виключенням загального посилання на відповідність поведінки умовам функціонування конкурентного середовища) щодо ситуації на згаданому ринку протягом усього періоду, що досліджувався - 12 місяців [обставини поведінки позивача та інших учасників цього ринку (динаміка цін, обставини їх підвищення чи зниження, обґрунтованість зміни цін); співвідношення дій позивача та третіх осіб з встановлення роздрібних цін з поведінкою інших учасників ринку, які не притягалися до відповідальності та яким належало 50% АЗС, тощо]; нез'ясування органом Антимонопольного комітету України мотивів підвищення позивачем роздрібних цін; безпідставність перекладення органом Антимонопольного комітету України на позивача обов'язку з доведення правомірності власної поведінки (стосовно існування необхідних економічних чинників); відсутність у Рішенні АМК фактичних обставин, які мали б свідчити про те, яким саме чином дії позивача, схожі з діями третіх осіб, "призвели" до обмеження конкуренції, що в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" означає наявність негативного впливу на стан конкуренції на цьому ринку у вигляді настання певних негативних наслідків для інших суб'єктів господарювання та/або споживачів.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки наведені постанови прийнято за різної фактично - доказової бази, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями у кожній з наведених справ, і за інших поданих сторонами та оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийняті відповідні судові рішення про задоволення або відмову у задоволенні позову.

За таких обставин підстави для допуску справи № 910/887/17 до провадження Верховного Суду відсутні.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, статтями 11116, 11121 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 ), суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у допуску справи № 910/887/17 до провадження Верховного Суду.

Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко