ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1704/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Жекова В. І.,

Суддів: Лашина В. В., Лавриненко Л. В.

(склад колегії суддів визначено, згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.12.2017р.)

при секретарі судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю учасників провадження у справі про банкрутство:

Від скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

Директор ДП "МАККЕНЛІ" - Приміч Д. В.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.07.2017 р. (головуючий суддя Лепеха Г.А., м. Одеса)

у справі №916/1704/16

за заявою кредитора: Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку "Порто-Франко"

до боржника: Дочірнього підприємства "Маккенлі"

за участю кредиторів:

1. ОСОБА_7;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сфера безпеки бізнесу";

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал";

4. Приватного підприємства "Лима Трейд-2007"

за участю ліквідатора, розпорядника майна: Сніткіної І.А.

про визнання банкрутом

суддя суду першої інстанції: Лепеха Г.А.

час та місце винесення ухвали: 11.07.2017 р., м. Одеса, пр-т Шевченка 29, господарський суд Одеської області, зал судових засідань №15, ухвалу проголошено об 11:30.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28 грудня 2017р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу господарського суду Одеської області від 11.07.2017 року у справі №916/1704/16.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28 грудня 2017 року справа №916/1704/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 07.11.2017 року у справі №916/1704/16 була призначена до розгляду на 23.01.2018р. о 12:30.

Учасники судового процесу, відповідно до ст. 268 ГПК України, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 233 ГПК України, в судовому засіданні, яке відбулось 23.01.2018 р., оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

23.06.2016р. Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «ПОРТО-ФРАНКО» звернулось до господарського суду Одеської області з заявою про порушення справи про банкрутство відносно Дочірнього підприємства «МАККЕНЛІ» за правилами ст.ст.10, 11, 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, яка діє з 19.01.2013р.).

В обґрунтування заяви ПАТ Акціонерний Банк «ПОРТО-ФРАНКО» посилається на те, що боржник ДП «МАККЕНЛІ» перед банком має безспірну заборгованість у розмірі 38 370 131, 31 грн., що підтверджується рішенням господарського суду Одеської області від 26.10.2015р. по справі №916/3540/15; судовим наказом по цій справі, якій було видано господарським судом Одеської області 30.11.2015р.; постановою про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Одеської області від 30.11.2015р.; постановою державного виконавця про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.11.2015р.; постановою державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника від 31.12.2015р.; постановою державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3837013,13 грн. від 06.01.2016р.

На думку ПАТ Акціонерний Банк «ПОРТО-ФРАНКО», ці обставини і стали підставою для звернення до господарського суду Одеської області з відповідною заявою щодо порушення провадження у справі про банкрутство відносно Дочірнього підприємства "Маккенлі".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.07.2016р. у справі №916/1704/16 (суддя Лепеха Г.А.) порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Маккенлі»; визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко» до Дочірнього підприємства «Маккенлі» у сумі 38 370 131,31 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Дочірнього підприємства «Маккенлі» розпорядником майна ДП «Маккенлі»; призначено арбітражного керуючого Сніткіну Ірину Анатоліївну (свідоцтво №521 від 21.03.2013р., адреса: АДРЕСА_1) (т.1, а.с. 94-97).

12.08.2016р. ТОВ «ІНФОКС» в особі «Інфоксводоканал» звернулось до господарського суду Одеської області з заявою про визнання кредитором до боржника ДП «Маккенлі» з майновими вимогами на суму 5 780,33 грн. (т.1, а.с.144-146).

12.08.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Чорноморська будівельна група» звернулось до господарського суду Одеської області з заявою про визнання кредитором до боржника ДП «Маккенлі» з майновими вимогами на суму 2756 грн. (т.1, а.с. 168-169).

12.08.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «СФЕРА БІЗНЕСУ» звернулось до господарського суду Одеської області з заявою про визнання кредитором до боржника ДП «Маккенлі» з майновими вимогами на суму 250 000 грн. (т.2, а.с. 1-17).

06.09.2017р. Арбітражний керуючий Сніткіна Ірина Анатоліївна подав до господарського суду Одеської області на затвердження реєстр вимог кредиторів (т.2, а.с. 91-95).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.09.2016р. у справі №916/1704/16 (суддя Лепеха Г.А.) затверджено реєстр вимог кредиторів Дочірнього підприємства «Маккенлі» (т.2, а.с. 97-99).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.03.2017р. у справі №916/1704/16 (суддя Лепеха Г.А.) припинено процедуру розпорядження майном Дочірнього підприємства "Маккенлі", введено процедуру санації Дочірнього підприємства "Маккенлі" строком на шість місяців, керуючим санацією призначено Приміча Дениса Володимировича, продовжено виконання обов'язків розпорядника майна Сніткіної Ірини Анатоліївни (т.3, а.с.41-44).

25.05.2017р. розпорядник майна ДП «Маккенлі» Сніткіна І.А. звернувся до господарського суду Одеської області з заявою про визнання недійсним правочинів (договорів) боржника в межах провадження у справі про банкрутство ДП «Маккенлі», в якій просив визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015р. за №3-21/1, укладений між ДП «Маккенлі» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015р. за №4-3/1, укладений між ДП «Маккенлі» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2015р. за №4-7/1 укладений між ДП «Маккенлі» та ОСОБА_1.

В обґрунтування заяви розпорядник майна ДП «Маккенлі» Сніткіна І.А. посилається на те, що незаконність укладення вищезазначених договорів купівлі-продажу нерухомості полягає у заниженні ринкової вартості ціни продажу об'єктів, а саме згідно перерахувань ОСОБА_1 вбачається, що останнім було придбано нерухомість за ціною продажу 1 кв.м. на рівні 1 452,00 грн., що не відповідає ринковій вартості аналогічного майна в серпень-вересень 2015 року та є явно заниженою.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.07.2017р. у справі №916/1704/16 (суддя Лепеха Г.А.) визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015р. за №3-21/1, укладений між Дочірнім підприємством "Маккенлі" та ОСОБА_1; визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015р. за №4-3/1, укладений між Дочірнім підприємством "Маккенлі" та ОСОБА_1; визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2015р. за №4-7/1, укладений між Дочірнім підприємством "Маккенлі" та ОСОБА_1

Не погодившись зі вказаною ухвалою, ОСОБА_4 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 11.07.2017р. у справі №916/1704/16 та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви арбітражного керуючого відмовити.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт посилається на те, що арбітражним керуючим не надано жодних доказів на підтвердження заниження ринкової вартості відчуженого майна боржника; у апелянта наявний Звіт про незалежну оцінку майна від 31 серпня 2015 року, якою було встановлено ринкову вартість об'єкта оцінки, а саме житлового приміщення, загальною площею 69,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у сумі 99 593,00 грн. Вказана вартість цілком відповідає тій сумі, яку було сплачено ОСОБА_1, відповідно до договорів купівлі-продажу майнових прав.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що арбітражний керуючий при поданні заяви про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав посилається на занижену вартість нерухомості (яка взагалі не є предметом договору), а в подальшому проводить аналогію з ринковою вартістю 1 кв.м. житлових приміщень (квартир) у місті Одеса, яке ніякого відношення немає до майнових прав, які продавалися на підставі договору купівлі-продажу; арбітражним керуючим приводиться до порівняння квартири та житлові приміщення у місті Одеса, хоча договори купівлі-продажу майнових прав укладалися на об'єкти, які знаходяться у Лиманському районі Одеської області; предметом застави за договором застави майнових прав № 1341/12-ИП між ПАТ АБ "Порто-Франко" та ДП "Маккенлі" від 29.02.2012р. було передано будинки - 1, 2, 3, 4, 5 в межах вулиць Радужної та Центральної, а відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав - майнові права стосувалися будинку АДРЕСА_2 ЖК "Ступені", що є зовсім іншим об'єктом з іншою адресою, на яку на момент відчуження майнових прав від ДП "Маккенлі" до ОСОБА_1 не існувало обтяження у вигляді застави.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також зазначає, шо в матеріалах справи відсутні будь-які ухвали про залучення ОСОБА_1 до справи про банкрутство чи визначення його процесуального статусу у ній; ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.07.2017р. у справі №916/1704/17 апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена; ухвала господарського суду Одеської області від 11.07.2017р. у справі № 916/1704/16 скасована; відмовлено у задоволенні заяви розпорядника майна Сніткіної І.А. про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника в межах провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Маккенлі".

Вищезазначена постанова була оскаржена в касаційному порядку та постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2017р. касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Лима Трейд-2007" задоволена частково; постанова Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2017р. у справі №916/1704/16 скасована; справа №916/1704/16 передана на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Постанова касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний господарський суд не дослідив обставин справи щодо наявності (відсутності) у ПП "Лима Трейд-2007" повноважень сторони у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Маккенлі", не з'ясував, чи стосується оскаржуване судове рішення (в даному випадку ухвала) прав та обов'язків ПП "Лима Трейд-2007", чим порушив принципи змагальності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом, що передбачені ст. ст. 42 та 43 ГПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017р.)

У судовому засіданні, яке відбулось 23.01.2018р. представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати на підставах, які викладені в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні Директор ДП "МАККЕНЛІ" - Приміч Д.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, в тому числі ПП "Лима Трейд-2007", що підтверджується реєстром відправки рекомендованої пошти від 29.12.2017р. та роздруківкою з офіційного сайту Укрпошта, з якого вбачається, що представник ПП «Лима Трейд-2007» отримав ухвалу про призначення справи до розгляду на 23.01.2018р. - 17.01.2018р.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, та враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 25.05.2017р. до господарського суду Одеської області надійшла заява розпорядника майна Сніткіної І.А. (вх. №3-663/17) про визнання недійсним правочинів (договорів) боржника в межах провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Маккенлі", в якій заявник просить:

- визнати недійсними договір купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015 року за № 3-21/1, укладений між Дочірнім підприємством "Маккенлі" та ОСОБА_4;

- визнати недійсними договір купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015 року за № 4-3/1, укладений між Дочірнім підприємством "Маккенлі" та ОСОБА_4;

- визнати недійсними договір купівлі-продажу майнових прав від 11.09.2015 року за № 4-7/1, укладений між Дочірнім підприємством "Маккенлі" та ОСОБА_4.

До заяви розпорядника майна Сніткіної І.А. додано: лист (вих. № 39м від 20.04.2017р.) розпорядника майна Сніткіної І.А., адресований АБ "ПОРТО- ФРАНКО"; лист (вих. № 04/3721 від 25.04.2017р.) Акціонерного банку "ПОРТО-ФРАНКО", адресований арбітражному керуючому Сніткіній І.А.

З матеріалів справи вбачається, що між ДП "Маккенлі" та ОСОБА_1 було укладено Договори купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015 року за № 3-21/1, № 4-3/1 та договір від 11.09.2015 року за № 4-7/1, на умовах яких ДП "Маккенлі" продав ОСОБА_1: майнові права на житлові приміщення (квартири), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Житлові приміщення (квартири) відповідно договорів купівлі-продажу від 07.08.2015 року за № 3-21/1 (АДРЕСА_3, загальна площа 69.8 кв.м.); від 07.08.2015 року за № 4-3/1 (АДРЕСА_4, загальна площа 69.8 кв.м.) та договір від 11.09.2015 року за № 4-7/1 (АДРЕСА_5, загальна площа 69.8 кв.м.).

Також, суд першої інстанції зазначає, що відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 420/2-11 від 13.09.2011р. між ПАТ АБ "Порто-Франко" та ДП "Маккенлі" 29.02.2012р. укладено договір застави майнових прав №1341/12-ИП.

Відповідно до п. 1.2 вищезазначеного договору предметом застави є майнові права на "Комплекс багатоповерхових житлових будинків", розташованих у межах АДРЕСА_2.

Згідно листа від 25.04.2017р., надісланого на адресу розпорядника майна ДП "Маккенлі", ПАТ АБ "Порто-Франко" не погоджувало укладення між ДП "Маккенлі" та ОСОБА_4 договорів купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015 року за № 3-21/1, № 4-3/1 та договір від 11.09.2015 року за № 4-7/1, на умовах яких ДП "Маккенлі" продав ОСОБА_1: майнові права на житлові приміщення (квартири), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Ознайомившись з оскаржуваною ухвалою суду та заявою розпорядника майна Сніткіної І.А., колегія суддів апеляційної інстанції встановила тотожність викладених в них обставин, при цьому без наявності будь-яких документів, підтверджуючих викладені обставини.

Згідно ст. 74 ГПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017р.), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 77 ГПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017р.) передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що в матеріалах справи на момент винесення господарським судом оскаржуваної ухвали були відсутні (в оригіналах або в завірених копіях) договори купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015 року за № 3-21/1, від 07.08.2015 року за № 4-3/1, від 11.09.2015 року за № 4-7/1, які визнавалися недійсними судом першої інстанції.

Завірені належним чином копії означених договорів (договорів купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015 року за № 3-21/1, від 07.08.2015 року за № 4-3/1, від 11.09.2015 року за № 4-7/1) були надані лише 18.09.2017р. в суді апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали суду від 11.07.2017р. представником апелянта, який не був присутнім у суді першої інстанції з причини не повідомлення про судове засідання, тому був позбавлений можливостей надати вказані документи господарському суду. Завірені копії договорів були долучені колегією суддів до матеріалів справи про банкрутство (а. мат. оск. 115-133).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що господарський суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не досліджував фактичну наявність даних договорів та їх підписання, не був ознайомлений з текстом даних договорів, що в сукупності призвело до надання судом необґрунтованої та передчасної оцінки фактичним правовідносинам, які виникли між ДП "Маккенлі" та ОСОБА_4.

В оскаржуваній ухвалі суд посилається на приписи ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

- боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання, майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

- боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не зазначив, з яких саме підстав, передбачених ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", він визнав недійсними договори купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015 року за № 3-21/1, від 07.08.2015 року за № 4-3/1, від 11.09.2015 року за № 4-7/1. Оскаржувана ухвала суду містить лише виклад тих же обставин, що і зазначені в заяві розпорядника майна Сніткіної І.А. та висновок про задоволення заяви, будь-якої мотивувальної частини оскаржувана ухвала взагалі не містить.

Як вбачається із наданої розпорядником майна заяви про визнання недійсними договорів, підстава незаконності укладених договорів купівлі-продажу нерухомості, на думку розпорядника майна, полягає у заниженні ринкової вартості ціни продажу об'єктів. ОСОБА_1 було придбано нерухомість за ціною продажу 1 кв.м. на рівні 1 452,00 грн., що не відповідає ринковій вартості аналогічного майна в серпні-вересні 2015 року та є явно заниженою. Відповідно до пропозиції щодо продажу житлових приміщень (квартир) в м. Одесі у другій половині 2015 року, вартість одного квадратного метра склала в середньому 10 000,00 - 12 000,00 грн., що майже у 7-8 разів більша, від договірної. Але вказана заява зовсім не містить доводів про те, чи було (стало) в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Щодо даних доводів розпорядника майна, викладених в заяві, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України, істотними умовами господарського договору є: предмет, ціна та строк дії договору.

Як вже було зазначено вище, на час розгляду заяви матеріали справи не містили договорів купівлі-продажу майнових прав від 07.08.2015 року за № 3-21/1, від 07.08.2015 року за № 4-3/1, від 11.09.2015 року за № 4-7/1 та були відсутні відомості про обізнаність розпорядника майна із текстами означених договорів, оскільки будь-які посилання на відповідні пункти договору заява розпорядника майна не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що питання ціни за договорами купівлі-продажу майнових прав розпорядником майна не досліджувалось та також не було предметом розгляду та дослідження в суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 74 ГПК України тягар доказування власної правової позиції покладається на заявника. В даному випадку на розпорядника майна Сніткіну І.А., яка є заявником по справі.

Приписами статей 76, 77 ГПК України встановлюється належність та допустимість доказів у господарському процесі, а саме господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Отже, з матеріалів справи вбачається, що жодних доказів, які б підтверджували вартість майнових прав на житлові квартири у багатоповерховому будинку в селі Фонтанка Лиманського району Одеської області, до матеріалів справи не надано ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного провадження.

Оскільки матеріали справи, окрім переписки між розпорядником майна Сніткіною І.А. та ПАТ АБ "Порто-Франко", взагалі не містять жодних документів з питання визнання недійсними договорів купівлі-продажу, Одеським апеляційним господарським судом отримано Інформаційні довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

За даною інформацією встановлено, що у власності ОСОБА_4 перебувало три квартири за адресами: АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_5. Однак, в подальшому, наприкінці 2015р. та протягом 2016р., дані квартири було відчужено іншим особам, а саме ОСОБА_11, ІПН НОМЕР_1; ОСОБА_12, ІПН НОМЕР_2; ОСОБА_13, ІПН НОМЕР_3. Відомостей щодо наявності обтяжень на вказані квартири Інформаційні довідки не містять (а. мат. оск. 89-112).

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядник майна Сніткіна І.А. (вх. №3-663/17) в заяві просив визнати недійсними договори купівлі-продажу майнових прав, укладені між Дочірнім підприємством "Маккенлі" та ОСОБА_4.

Отже, визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав за наслідками розгляду такої заяви розпорядника майна Сніткіної І.А. може вплинути на права та обов'язки ОСОБА_1 як однієї зі сторін вказаних договорів.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що в оскаржуваній ухвалі від 11.07.2017р. суд першої інстанції зазначив, що громадянин ОСОБА_1 по вищевказаній заяві, повідомлений належним чином про час і місце розгляду заяви, свого представника у судове засідання не направив, відзив на заяву не надав.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення та конверт з відміткою пошти про повернення, у зв'язку із закінченням терміну зберігання, направлені на ім'я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 додано копію паспорту, в якому міститься інформація, що ОСОБА_4 з 11.01.2013р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7. Саме така адреса була зазначена як місцезнаходження ОСОБА_1 у тексті спірних договорів купівлі-продажу. Відомостей, що громадянин ОСОБА_1 колись мешкав за адресою: АДРЕСА_6, копія паспорту не містить.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що неможливо встановити, кому саме за адресою: АДРЕСА_6, суд направляв ухвалу про призначене судове засідання на 11.07.2017р. Інформації, що громадянин ОСОБА_1 має якесь відношення до адреси: АДРЕСА_6, матеріали справи про банкрутство не містять.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що громадянин ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання по справі № 916/1704/16, призначеного на 11.07.2017р.

Враховуючі викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що господарський суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали надав невірну оцінку обставинам справи, не витребував від розпорядника майна Сніткіної І.А. достатніх та належних доказів, що стосуються укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу, у тому числі не перевірив фактичне існування оспорюваних договорів, розглянув заяву за відсутності заінтересованої сторони - покупця майнових прав за спірними договорами, який не був повідомлений про дату та час проведення судового засідання, а також без участі інших заінтересованих сторін в особі нових власників спірного нерухомого майна. Визнання вказаних договорів недійсними безумовно зачіпає права та інтереси тих осіб, яким майно належить на правах власності станом на теперішній час.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що укладені договори між ДП «Маккенлі» та ОСОБА_4 жодним чином не порушують прав кредиторів, зокрема, прав Приватного підприємства "Лима Трейд-2007", оскільки ПП «Лима-Трейд-2007» не є кредитором ДП «Маккенлі», що і встановлено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2017р. у цій справі.

Зазначеною постановою Одеського апеляційного господарського суду було встановлено, що Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Порто-Франко" не була додержана встановлена законом процедура реєстрації обтяження на майнові права по договору застави майнових прав № 1341/12-ИП від 29.02.2012р., а тому наявність зареєстрованого обтяження не має правових наслідків для переходу даних прав до Приватного підприємства "ЛИМА ТРЕЙД-2007" на підставі договору № 27 від 21.06.2017р. про відступлення прав вимоги.

У зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Приватне підприємство «Лима Трейд-2007» не є кредитором у справі про банкрутство ДП «Маккенлі», а отже оскаржуваний правочин та ухвала ніяким чином не стосуються прав та обов'язків підприємства.

Враховуючі наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні ухвали від 11 липня 2017 року у справі №916/1704/16 господарським судом Одеської області неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви розпорядника майна Сніткіної І.А. про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника в межах провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Маккенлі" слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 233,238,269,270,273,275,276,280-284 ГПК України,

Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 11.07.2017р. по справі № 916/1704/16 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви розпорядника майна Сніткіної І.А. про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника в межах провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Маккенлі".

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 25.01.2018 р.

Головуючий суддя Жеков В. І.
Судді Лашин В. В.
Лавриненко Л. В.