РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018Справа №910/20780/17

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Князьков В.В.,

при секретарі судового засідання Коваленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», м. Київ

про стягнення 50 000,00 грн.

За участю представників:

від позивача: Гаркуша Г.В. (довіреність №3 від 01.01.2018)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення 50 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.07.2015 у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю, зокрема, транспортного засобу «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Позивач вказує, що ним, як страховиком транспортного засобу «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 99 799,95 грн., внаслідок чого до позивача на підставі статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України перейшло право вимоги в межах здійснених фактичних затрат та ліміту відповідальності до відповідача як особи, якою застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, якого визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 10.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2017, у зв'язку з набранням 15.12.2017 законної сили Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції, вирішено розгляд справи №910/20797/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 10.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.01.2018.

06.12.2017 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла інформація від Моторного (транспортного) страхованого бюро України щодо полісу №АЕ3620414.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2017, у зв'язку з набранням 15.12.2017 законної сили Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції, вирішено розгляд справи №910/20780/17 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 10.01.2018.

05.01.2018 позивачем подано до суду письмові пояснення на виконання вимог ухвали від 23.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.01.2018.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов у строк, встановлений судом, не надав. При цьому, Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №852.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» так і не скористалось наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2015 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО України» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» (страхувальник) укладено договір страхування №250505285.15 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивачем застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Строк дії Договору встановлено з 00:00 год. 16.02.2015 до 24:00 год. 15.02.2016.

Згідно з довідкою №68720172 про дорожньо-транспортну пригоду 06.07.2015 у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю:

1) транспортного засобу «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2;

2) транспортного засобу «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3;

3) транспортного засобу «Peugeot», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4;

4) транспортного засобу «Mersedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 18.08.2015 у справі №756/9952/15-п водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 18.08.2015 у справі №756/9953/15-п водія ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно зі звітом про оцінку №307 від 14.07.2015, складеного фізичною особою-підприємцем Кузьменком М.В. (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №125/15 від 16.02.2015), матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ford Mondeo» (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу - 0) складає 99 799,95 грн.

25.08.2015 фізичною особою-підприємцем Ярошенком О.А. виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» рахунок №Я000000597 на оплату вартості відновлювального ремонту та замінних деталей автомобіля «Ford Mondeo» на загальну суму 87 236,40 грн. з ПДВ.

Страховим актом №132358 від 07.09.2015 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 06.07.2015, страховим випадком та призначив до виплати страхове відшкодування за Договором у розмірі 67 705,76 грн. При цьому, з розрахунку страхового відшкодування вбачається, що страховиком було виключено з загальної суми розмір податку на додану вартість (87 236,40 грн. - ПДВ 14 539,40 грн. = 67 705,76 грн.).

Згідно з платіжним дорученням №7425 від 10.09.2015 позивачем було виплачено страхове відшкодування за Договором в сумі 67 705,76 грн.

Одночасно з цим, судом встановлено, що 17.05.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АЕ/3620414) (далі - Поліс), а саме транспортного засобу «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_5, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 50 000 грн. та розміром франшизи 0 грн. Поліс діяв станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди 06.07.2015.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав, на думку позивача, для відшкодування відповідачем витрат в межах ліміту відповідальності страховика в сумі 50 000,00 грн.

За змістом статті 980 Цивільного кодексу України та статті 4 Закону України «Про страхування» залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 Цивільного кодексу України і статей 6, 7 Закону України «Про страхування» за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов'язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, у справі, що розглядається, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вирішуючи спір, пов'язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини.

У даному випадку судом враховано, що винними у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 06.07.2015, визнано двох осіб, а саме водія транспортного засобу «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, та водія транспортного засобу «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3

Згідно з п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, господарський суд погоджується з письмовими поясненнями позивача від 05.01.2018 про те, що у даному випадку відповідач є особою, відповідальною за завдані збитки, відповідно положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності та нормами вказаного Закону, в розмірі 50% від заподіяної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Частиною 3 статті 985 Цивільного кодексу України передбачено, що особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Системний аналіз положень Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак, спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ураховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов'язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (50 000 грн.) і в межах суми фактичних затрат (тобто, не більше суми фактичних затрат) (67 705,76 грн.), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей (0) та за мінусом франшизи (0 грн.) у розмірі 50% від заподіяної шкоди.

Як зазначалось судом, згідно зі звітом про оцінку №307 від 14.07.2015, складеним фізичною особою-підприємцем Кузьменком М.В. (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №125/15 від 16.02.2015), матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ford Mondeo» (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу - 0) складає 99 799,95 грн.

Однак, фактично позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 67 705,76 грн.

Таким чином, сума відшкодування, яка підлягає виплаті відповідачем на користь позивача, становить 50% від фактично понесених позивачем витрат та становить 33 852,88 грн. (67 705,76 грн. х 50% = 33 852,88 грн.).

Враховуючи викладене вище, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» грошових коштів в сумі 33 852,88 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 083,29 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38Б; ідентифікаційний код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33; ідентифікаційний код 16285602) грошові кошти у розмірі 33 852 (тридцять три тисячі вісімсот п'ятдесят дві) грн. 88 коп. та судовий збір в розмірі 1 083 (одна тисяча вісімдесят три) грн. 29 коп.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.01.2018.

Суддя В.В. Князьков