ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 січня 2018 р. Справа № 903/646/17

за позовом: Комунального підприємства "Очисні споруди", м. Скадовськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кобзар Миколи Костянтиновича, Рожищенський р-н, с.Топільне

про розірвання договору №1 від 31.03.2017р. та додаткової угоди №1 від 31.03.2017р., стягнення 72691,00грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач - Комунальне підприємство "Очисні споруди" звернувся до суду з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Кобзар Миколи Костянтиновича про стягнення 72691,00грн. заборгованості, яка є різницею між попередньою оплатою та реальною вартістю виконаних робіт.

В підтвердження позовних вимог подав договір №1 від 31.03.2017р., додаткову угоду №1 від 04.04.2017р., платіжне доручення №1 від 06.06.2017р., претензію №330 від 21.06.2017р. з додатком, висновок експертного дослідження №143/17 від 03.08.2017р.,виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Комунального підприємства "Очисні споруди", свідоцтво №200034062 про реєстрацію платника податку на додану вартість, статут Комунального підприємства "Очисні споруди".

За даною позовною вимогою ухвалою суду від 25.09.2017р. провадження по справі було зупинено для проведення будівельно-технічної експертизи.

05.01.2018р. від Херсонського відділення Одеського НДІСЕ на адресу суду надійшов висновок експерта №17-469 та надані документи в опечатаному паперовому конверті з описом вкладення із супровідним листом за вх. №01-55/139/18, чим усунуто обставини, що були підставою для зупинення провадження у справі.

15.12.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції справи у судах першої інстанції та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України.

Відповідно до частини першої, п'ятої статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального та спрощеного).

Ухвалою суду від 09.01.2018р. суд постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті.

Після поновлення провадження у справі представник позивача та відповідача в призначене судове засідання не прибули.

Згідно приписів п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

31.03.2017р. між Комунальним підприємством "Очисні споруди" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Кобзар Миколою Костянтиновичем (виконавець) було укладено договір №1 та додаткову угоду №1 від 04.04.2017р. (а.с.7-8).

Відповідно до п.1 договору: у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець бере на себе зобов'язання своїми силами і засобами за рахунок замовника виконати, а замовник зобов'язався прийняти результати та сплатити виконавцю вартість таких робіт. Реконструкція пішохідної зони центральної Набережної ( в створі вулиць Олександрівська - Сергіївська - Мангубінська) з улаштуванням гранітного тротуарного покриття згідно технічного завдання визначеного в додатку №1 до договору (а.с.9).

Згідно п.3.4 договору сторони погодити термін виконання робіт до 25.04.2017р. Виконавець має право виконати роботи безстроково.

Пунктом 4.1. договору встановлено вартість робіт за цим договором становить 998500,00грн.

Відповідно до п.6.5 договору, договір може бути розірваний за згодою сторін. У разі невиконання однією стороною своїх обов'язків за договором інша сторона має право вимагати розірвання договору в судовому порядку у випадках передбачених законодавством.

Згідно п.1 додаткової угоди №1 до договору №1 від 31.03.2017р. сторони змінили п.3.4 договору та виклали його в наступній редакції:

а)Центральна частина 773 кв.м. до 13 травня 2017р.;

б)Західна частина 389 кв.м. до 31 травня 2017р.;

с) Східна частина 302 кв.м. до 15 червня 2017р.

Відповідно до п.2 додаткової угоди №1 до договору №1 від 31.03.2017р. змінено п.4.2 договору та викладено в наступній редакції: замовник зобов'язується провести попередню оплату в розмірі 30% договірної ціни, передбаченої договором, на підставі норм Постанови КМУ «Питання попередньої оплати товарів, робіт та послуг, що закуповуються за держані кошти №117 від 23.04.2014р. протягом 3-х днів з моменту підписання додаткової угоди .

Комунальне підприємство "Очисні споруди" керуючись п.4.2 договору, своєчасно перерахувало на рахунок ФОП Кобзар М.К. попередню оплату в розмірі 299550,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 06.04.2017р. (а.с.10).

Між тим, виконавець умови договору виконав частково.

На день розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем становить 72691,00 грн.

Відповідач в процесі розгляду справи проти позову заперечував та доводить, що роботи згідно умов договору виконав повністю. В підтвердження заперечень відповідач подав довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017р., який підписаний сторонами та скріплений печатками.

Оскільки оригінал довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2017р. та акта приймання виконаних будівельних робіт за червень 2017р. у відповідача відсутні, то доводи сторін є суперечливими, суд ухвалою від 25.09.2017р. призначив судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення експерта поставлено наступні питання:

1. Визначити обсяг виконаних робіт підприємцем Кобзарем М.К. по об'єкту будівництва «Реконструкція пішохідної зони центральної набережної ( в створі вулиць Олександрівська - Сергіївська - Мангубінська) з улаштуванням гранітного тротуарного покриття».

2. Яка вартість виконаних робіт по вищевказаному об'єкту враховуючи кошторисні розцінки (або акти приймання виконаних робіт) підприємця Кобзар М.К.?

Враховуючи проведене дослідження, експерт надав суду Висновок № 17-469 від 29.12.2017р. за результатами судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого дійшов наступного висновку:

1.)В межах наданих на дослідження матеріалів, згідно план-схеми частини земельної ділянки об'єкту будівництва «Реконструкція пішохідної зони центральної набережної (в створі вулиць Олександрівська - Сергіївська - Мангубінська) з улаштуванням гранітного покриття в м. Скадовськ Херсонської області, Скадовського району Херсонської області, на 21.07.2017 р. фізичною особою підприємцем Кобзар Миколою Костянтиновичем були виконані наступні роботи: Улаштування вирівнюючих шарів основи з висівки (товщина 9см) - 30,06 куб.м. Улаштування покриття із гранітних плиток 10x20 см та 20x20 см - 334 кв.м.2.)

2.) Вартість виконаних робіт по об'єкту «Реконструкції пішохідної зони центральної Набережної (в створі вулиць Олександрівська - Сергіївська - Мангубінська) з улаштуванням гранітного тротуарного покриття», враховуючи розцінки на трудові та матеріально-технічні ресурси підприємця Кобзар М.К. становить 226860,00грн.

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обов'язки суб'єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, вимога позивача про стягнення 72691,00грн.підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Позивач звернувся до Відповідача з претензією №330 від 21.06.2017р. про розірвання договору №1 від 3103.2017р. (у відповідності до п.6.5 Договору) через неналежне виконання останнім умов договору (а.с.11-12).

Проте, остання залишена без відповіді.

Надаючи правову оцінку заявленій позовній вимозі про розірвання договору №1 від 31.03.2017р. з підстав порушення виконавцем Договору, підтверджена належними і допустимими доказами та підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив із такого.

Згідно ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

В постанові Верховного Суду України від 20.11.2012, № 3-53гс12 вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Згідно ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

В постанові Верховного Суду України від 20.11.2012, № 3-53гс12 вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозицій про розірвання спірного договору є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про розірвання договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на розірвання договору.

Аналогічну правову позицію про те, що недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача та вирішити спір в судовому порядку, викладено у постанові Вищого господарського суду України від 12 червня 2012 року у справі N 17/5005/8502/2011.

Отже, позивачем дотримано порядок щодо дострокового розірвання договору укладеного між Комунальним підприємством "Очисні споруди" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Кобзар Миколою Костянтиновичем шляхом надіслання на адресу відповідача вимоги про розірвання договору від 31.03.2017р. (а.с.11) чим не порушено приписи ст. 188 ГК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що відповідач не виконав умов договору та припинив роботи в червні 2017р., що є безумовною підставою для його розірвання в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтується на повному, всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 3200,00грн. відповідно до ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було здійснено оплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 3200,00 грн. (платіжне доручення №6828 від 10.08.2017р., №7012 від 07.09.2017р.) та оплату за проведення судової експертизи в сумі 4752,00 грн.

Враховуючи вищенаведені правові норми та задоволення позову в повному обсязі, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають 3200,00 грн. судового збору та 4752,00грн. витрат на проведення судової експертизи.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 11, 526, 599, 626, 651, 837, 882 Цивільного кодексу України, ст.ст. 144, 173, 188, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, - ухвалив:

1.Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кобзар Миколи Костянтиновича (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Очисні споруди" (75700, Херсонська обл., м. Скадовськ, вул.Незалежності,113, ) 72691,00 грн. заборгованості, 3200,00 грн. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору та 4752,00грн. витрат за проведення експертизи.

3. Розірвати договір №1 від 31.03.2017р. та додаткову угоду № 1 від 04.04.2017р. до договору №1 від 31.03.2017р., укладений між Комунальним підприємством "Очисні споруди" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Кобзар Миколою Костянтиновичем (виконавець).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Рівненського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 24.01.2018р.

Суддя В. М. Дем`як