КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Справа№ 910/14137/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Дідиченко М.А.

Андрієнка В.В.

секретар: Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - не з'явились

відповідача - Опанасик В.В.

третя особа позивача - не з'явились

третя особа відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація"

на рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2017 р. (повний текст складено 04.12.2017 р.)

у справі № 910/14137/17 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація"

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Рапіт"

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Національний банк України

про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація" (далі - позивач) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача передати позивачу оригінали документів, які підтверджують обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапіт", оригінали документів, які підтверджують забезпечення виконання обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапіт" за кредитними договорами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2017 р. було залучено до участі у справі третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рапіт" та третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний банк України.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що у зв'язку з невиконанням боржником своїх кредитних зобов'язань, та з метою уникнення нарахування відсотків та штрафних санкцій, ним, як поручителем, було здійснено оплату банку повністю за кредитними договорами у відповідності з умовами укладеного договору поруки, тому відповідач мав у відповідності до умов п. 10 договору поруки передати оригінали документів впродовж 5-ти днів з моменту виконання зобов'язань, що ним здійснено не було.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.11.2017 р. у справі № 910/14137/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що він виконав обов'язок ТОВ «Рапіт» за кредитними договорами з оплати кредиту та відсотків, а отже набув прав кредитора за цими кредитними договорами.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація", встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та призначено справу до розгляду на 25.01.2018 р.

У засідання суду, призначене на 25.01.2018 р., представники позивача та третіх осіб не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

20.10.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація" (далі - поручитель) та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (далі - кредитор) укладено договір поруки № 4Р13347/Д/П (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1 договору поруки його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Рапіт" (далі - боржник) своїх зобов'язань за кредитними договорами: від 06.06.2013 р. № 4Р13347Д; від 10.06.2013 р. № 4Р13348И; від 12.09.2013 р. № 4Р13549И; від 05.12.2013 р. № 4Р13782Д і від 19.09.2014 р. № 4Р14288И (далі - кредитні договори), а саме: з повернення кредитів та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів.

Згідно з п. 17 договору поруки цей договір укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого Центру Сертифікації Ключів ПАТ КБ "Приватбанк" в порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі Угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 25.12.2015 року, укладеної сторонами.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача,

повинен надати йому оригінали документів, які підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Таким чином, позивач повинен довести обставини, на які посилається у позові щодо виконання замість боржника зобов'язання за кредитними договорами, погашення всієї заборгованості, зокрема зі сплати кредиту та відсотків по кредитним договорам.

Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На виконання умов договору поруки позивач перерахував відповідачу через Інтернет-банк Приват 24 грошові кошти у сумі 633 425 355,90 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- від 21.10.2016 р. № 3690 на суму 1 050 044 547,18 грн, "призначення платежу" - виконання обов'язків по кредитному договору № 4Р13347Д від 06.06.2013 р. згідно договору поруки № 4Р13347Д/П від 20.10.2016 р.;

- від 21.10.2016 р. № 3691 на суму 103 797 902,35 грн, "призначення платежу" - виконання обов'язків по кредитному договору № 4Р13348И від 10.06.2013 р. згідно договору поруки № 4Р13347Д/П від 20.10.2016 р.;

- від 21.10.2016 р. № 3693 на суму 47 747 401,73 грн, "призначення платежу" - виконання обов'язків по кредитному договору № 4Р13549И від 12.09.2013 р. згідно договору поруки № 4Р13347Д/П від 20.10.2016 р.;

- від 21.10.2016 р. № 3694 на суму 309 224 704,87 грн, "призначення платежу" - виконання обов'язків по кредитному договору № 4Р13782Д від 05.12.2013 р. згідно договору поруки № 4Р13347Д/П від 20.10.2016 р.;

- від 21.10.2016 р. № 3695 на суму 67 650 893,28 грн, "призначення платежу" - виконання обов'язків по кредитному договору № 4Р14288И від 19.09.2014 р. згідно договору поруки № 4Р13347Д/П від 20.10.2016 р.

Відповідно до п. 9 договору поруки у випадку невиконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в п. 5 цього договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмові вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим Договором.

Згідно з п. 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на час звернення позивача з даним позовом заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапіт" за кредитними договорами становила саме 633 425 355,90 грн.

Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що за рахунок коштів в сумі 633 425 355,90 грн було в повному обсязі погашено заборгованість за боржника за кредитними договорами.

Так, часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 р. у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 р. у справі № 6-932цс15.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 укладеного договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Разом з тим, нормами чинного законодавства не передбачено передачі кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 ЦК України та ч. 3 ст. 556 ЦК України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Вбачається, що ні умовами договору поруки, ні чинним законодавством України не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він звертався до відповідача з вимогою надати оригінали документів, що підтверджують зобов'язання боржника за кредитними договорами.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога прозивача про зобов'язання відповідача передати позивачу оригінали документів, які підтверджують обов'язок Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапіт", оригінали документів, які підтверджують забезпечення виконання обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапіт" за кредитними договорами, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2017 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Пром Інновація" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 27.11.2017 р. у справі № 910/14137/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/14137/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію даної постанови надіслати сторонам.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в силу п. 1 ч. 1 ст. 287 ГПК України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ч. 1 ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.01.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Андрієнко