ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2018м. ДніпроСправа № 904/10229/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопрогресбуд", м. Нікополь

Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція-109", м. Нікополь

Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 100 000, 00 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність від 04.01.2018

від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікопрогресбуд" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція-109" (далі - відповідач) суму 100 000, 00 грн. заборгованості за договором про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги №90/07/17 від 26.10.2017 р.

На виконання приписів статті 222 Господарського процесуального кодексу України під час судового розгляду справи здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Ухвалою суду від 26.12.2017 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання 18.01.2018р. не забезпечив, надав відзив на позов, за змістом якого просить суд розглянути справу без участі представника відповідача, позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

26.10.2017 року між позивачем (позикодавцем) та відповідачем (позичальник) укладено договір №90/07/17 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги (далі Договір), за змістом якого зобовязується надати позичальнику фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановленому Договором, а позичальник зобовязується повернути їх позикодавцю у визначений Договором строк (п.1.1 Договір)

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст. 1046 ЦК України)

Відповідно до п.2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається позичальнику на загальну суму 100 000, 00 грн.

Поворотна фінансова допомога підлягає остаточному поверненню позикодавцю до 27.11.2017 (п. 2.2 Договору)

Відповідно до пункту 3.2 Договору позика надається у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн. на розрахунковий рахунок позичальника.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов Договору позивачем згідно платіжного доручення №7173 від 26.10.2017 року перераховано відповідачу 100 000, 00 грн. поворотної фінансової допомоги, проте відповідачем порушено зобовязання перед позивачем в частині повернення наданих коштів у строки передбачені Договором, у звязку з чим за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 100 000,00 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості.

Положеннями ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальконструкція-109" (53222, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, буд.353, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопрогресбуд" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд.106, ) суму 100 000, 00 грн. заборгованості, 1 600, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 22.01.2018

Суддя А.В. Суховаров