ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" січня 2018 р. Справа № 911/151/18

Суддя Лутак Т.В., розглянувши

заяву боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.»

про порушення справи про банкрутство

встановила:

До господарського суду Київської області надійшла заява боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.» вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Дослідивши матеріали заяви про порушення справи про банкрутство, суд дійшов висновку, що зазначена заява не може бути прийнята судом до розгляд з підстав невідповідності її вимогам статей 11, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Перелік документів (доказів), які в обов'язковому порядку додаються до заяви боржника чітко визначений, зокрема, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Виходячи з вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В порушення вимог ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.» до заяви про порушення справи про банкрутство вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) не додано: довідки органів приватизації (органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності) стосовно наявності або відсутності на балансі підприємства, щодо якого порушено справу про банкрутство, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до його статутного капіталу; відомостей про всі рахунки, на яких обліковуються цінні папери, що належать боржнику, їх реквізити; копії спеціального дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, а в разі закінчення терміну дії такого дозволу - довідки про наявність у боржника матеріальних носіїв секретної інформації (технічної документації, виробів, їхніх дослідних зразків тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

Таким чином, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, а у визначенні таких витрат слід враховувати необхідність виплати винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат, повязаних з провадженням у справі про банкрутство та судового збору, сплаченого кредиторами.

Згідно з ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня 3 723, 00 грн.

З розрахунку двох мінімальних заробітних плат (7 446, 00 грн.) на дванадцять місяців роботи арбітражного керуючого, оплата праці останнього становитиме 89 352, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів заяви вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) у боржника із активів наявні лише грошові кошти у розмірі 63 092, 12 грн., що свідчить про відсутність у майбутній процедурі банкрутства можливості у заявника (боржника) для покриття судових витрат, здійснення яких є обовязковим для законного перебігу процедури банкрутства підприємства в судовому порядку.

Разом з тим, будь-яких доказів щодо розміру середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до матеріалів заяви вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) не додано.

Таким чином, заявником до заяви про порушення справи про банкрутство вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) не надано належних та допустимих доказів наявності у боржника коштів та майна, що можуть забезпечити покриття вищезазначених судових витрат.

Вищевказані докази повинні подаватися разом із заявою про порушення справи про банкрутство, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», можливість витребування цих доказів після прийняття такої заяви Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачена.

Згідно з ч. 1 ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Такий порядок передбачений нормами статей 105, 110, 111 Цивільного кодексу України, які містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 Цивільного кодексу України під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

Суд звертає увагу, що згідно приписів пунктів 9.1 та 11.9 Порядку обліку платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011, належним доказом наявності відкритих/закритих рахунків у боржника є довідка державної податкової інспекції щодо наявності таких рахунків.

З наявних матеріалів заяви про порушення справи про банкрутство вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) вбачається, що ліквідатором ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.» не виконано вимоги законодавства щодо закриття усіх рахунків боржника, відкритих у фінансових установах, крім того, який використовуватиметься під час ліквідації юридичної особи, та не надано щодо цього належних доказів.

Посилання заявника на відсутність можливості закриття рахунків, у звязку з тим, що на них накладено арешти, не береться судом до уваги, оскільки в підтвердження зазначеного заявником надано лише копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 02.11.2015 у справі № 757/40527/15-к, якою накладено арешти на грошові кошти ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.», що знаходяться на рахунках в АТ «ОТП Банк».

Проте, з наявної у матеріалах заяви довідки Києво-Святошинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області № 5399/10/10-13-08-01-18 від 08.09.2017 вбачається, що у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.», окрім рахунків у АТ «ОТП Банк», відкриті рахунки ще у трьох фінансових установах.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30.03.2016 у справі № 757/45103/15-к скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2015 на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.» відкритому в ПАТ «ОТП Банк».

Таким чином, заявником не дотримано вимог ч. 3 ст. 111 Цивільного кодексу України під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи боржника.

Згідно з ч. 7 ст. 111 Цивільного кодексу України для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Частиною 10 ст. 111 Цивільного кодексу України передбачено, що до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Проте, до заяви про порушення справи про банкрутство вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) не надано жодних доказів подання органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування документів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.», у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку, для проведення перевірок, а також подання до вказаних органів звітності за останній звітний період, про що також було зазначено в ухвалі господарського суду Київської області від 26.12.2017 у справі № 911/3723/17.

Крім того, відповідно до наявного у матеріалах заяви вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) листа Києво-Святошинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 5516/03 від 08.09.2017 ліквідатору ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.» повідомлено, що з приводу проведення перевірки йому необхідно звернутися до ГУ ПФУ у Київській області, доказів вчинення зазначених дій заявником до суду не надано.

Таким чином, отримані судом матеріалі заяви про порушення справи про банкрутство вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) у розумінні статей 73-79 Господарського процесуального кодексу України не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження дотримання заявником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України та вимог, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказана заява не відповідає змісту вимог, зазначених у Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 15 даного Закону.

Разом з тим, суд зазначає, що повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та статями 3, 73-79, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Інстафф.» вих. № 24/01-18 від 24.01.2018 (вх. № 156/18 від 25.01.2018) про порушення справи про банкрутство (всього на 73 аркушах) повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Лутак