ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018м. ДніпроСправа № 904/10471/17
за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення штрафу у сумі 14 360,00 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Колісник О.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 01 листопада 2017 року, юрисконсульт 1 категорії

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" штраф за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі у сумі 14 360,00 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.10.2017 згідно з накладною №47575287, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, із станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію ОСОБА_1 залізниці було відправлено вагони з вантажем - вугілля кам'яне, в тому числі і вагон №61016143.

10.10.2017 на станції Авдіївка на підставі акту загальної форми №25467 було здійснено комісійне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт, який засвідчує, що під час контрольного зважування на вагах станції - вагон №61016143 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою більше на 1800 кг. та понад вантажопідйомність на 1700 кг. Відповідно до вищезазначених накладних відправником є відповідач, маса вантажу визначена без участі представників залізниці, завантаження проводилось відповідачем (підтверджується відмітками в перевізних документах).

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що згідно до вимог ст. 52 Статуту залізниць на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість і стан вантажу у разі прибуття вантажу, який був завантажений залізницею. Оскільки залізниця відвантажила частину вантажу у новий вагон, по прибуттю його на станцію призначення вона повинна була перевірити його масу, чого зроблено не було. Тобто, дані вказані у комерційному акті є не точним, оскільки не було перевірки маси відвантаженого вантажу на станції призначення. Залізниця у відповідності до п. 6.10 Правил оформлення перевізних документів, не складала комерційного акту про відсутність відчепленого вагону також не робила відміток у перевізному документі та комерційному акті про видачу вантажу, що прибув за досильним перевізним документом. Отже, на думку відповідача, залізниця не довела факту відчеплення спірного вагону, а від так його зважування та становлення розбіжності по масі вантажу.

22.01.2017 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що навантаження вагону здійснювалося засобами відправника (відповідача), правильність внесених до накладної відомостей підтверджено підписом представника вантажовідправника, у відповідності до п.2.3 правил оформлення перевізних документів. Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладній. Зауважень на складений комерційний акт вантажоотримувачем зафіксовано не було.

Позивач посилається на те, що перевезення здійснювалося залізничним транспортом по маршруту зазначеному в накладній; в накладній саме відповідачем було зазначено масу вантажу; ваги, на яких було здійснено перевірку маси вантажу на станції призначення були придатні для зважування та пройшли відповідну повірку; факт розходження даних про масу вантажу вказаної у перевізних документах з даними виявленими при зважуванні підтверджується належними та допустимими доказами; отримувач вантажу не зафіксував зауваження на складений комерційний акт від 13.10.2017. В добровільному порядку штраф відповідачем не сплачено, його розмір є вірним, строк сплати настав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2017 порушено провадження у справі №904/10471/17, призначено підготовче засідання на 10.01.2018. З 10.01.2018 відкладено підготовче засідання на 24.01.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2017 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 24.01.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 за накладною №47575287, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію ОСОБА_1 залізниці відправлено групу вагонів з вантажем вугілля камяне, в тому числі вагон №61016143 (а.с. 11).

Вантажоодержувачем за вказаною залізничною накладною (графа № 4) є ТОВ "ДТЕК Східенерго" ДТЕК Курахівська ТЕС (далі - вантажоодержувач) за адресою: 85612, Донецька область, м.Курахове, вулиця Енергетиків, 34.

Вантажовідправником є ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

10.10.2017 на станції Покровськ ОСОБА_1 залізниці виявлено комерційну несправність, виявлено підозру на завантаження вагону №61016143 понад його вантажопідйомність, про що складено акт загальної форми №25467. У акті загальної форми зазначено, що під час прибуття потягу було виявлено: під час зважування на динамічних тензовагах виявилась невідповідність маси вантажу у вагоні більше документа 3100 кг та вантажопідйомності 3000 кг: порушені вимоги п.4.1 гл.1 Додатку 3 до СМГС. Поверхня вантажу на рівні бортів, маркування повздовжніми борознами не порушена. Двері люка закриті. Течі вантажу не має. Вагон відчеплено для контрольного зважування на статистичних вагах станції.

13.10.2017 на станції Покровськ ОСОБА_1 залізниці складено комерційний акт №482004/376.

Згідно з розділом "Д" зазначеного комерційного акту комісією у складі: робітник станції ОСОБА_3, робітник станції ОСОБА_4, зам.ДС ОСОБА_5, була проведена перевірки маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара 23500кг, маса нетто 69900 кг. При подаванні вагону на 150-т статичні ваги станції, повірені 24.07.2017, виявлено: фактична маса брутто вагона склала 95200 кг, тара вагона ПД 23500 кг, нетто-71700кг, що більше документа 1800 кг та понад ВП на 1700 кг. Поверхня вантажу на рівні бортів, маркування повздовжніми борознами не порушено. Двері, люка закриті, течі вантажу не має. Вагон прибував в технічному стані справний. Після дозування надлишок вантажу із вагона №61016143 в кількості 1700 кг перевантажено в вагон №67844589. При переважуванні вагону №61016143 виявлено брутто 93500 кг, тара з ПД 23500 кг, нетто 70000 кг.

Посилаючись на те, що у відповідності до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності відомостей, зазначених ними у накладних, позивач просить суд стягнути з відповідача, як вантажовідправника, штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати у сумі 14360,00грн. (2872,00грн. провізна плата за всю відстань перевезення х 5 = 14360,00грн.).

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати у сумі 14 360,00 грн. (2 872,00 грн. провізна плата за всю відстань перевезення х 5 = 14 360,00 грн.).

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року №457, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (частина 1 пункту 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року №863/5084.

Згідно з пунктом 2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту залізниць України).

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Матеріалами справи підтверджується, що на станції Покровськ ОСОБА_1 залізниці на підставі акту загальної форми було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №61016143 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт №482004/376 від 13.10.2017 (а.с.10), відповідно до якого за результатами переважування вагону №61016143, виявилось розходження з документом на 1 800 кг і понад ВП 1 700 кг.

Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №82 підтверджує, що ваги 150 т, на яких проводилось зважування вагону №61016143 повірені 24.07.2017 (а.с.14-17).

Наявні в матеріалах справи документи (залізнична накладна №47575287, витяг з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, акти загальної форми №25467 від 10.10.2017, №№1529, 1530 від 13.10.2017) підтверджують факт досилання на адресу отримувача вантажу, який перебував у вагоні №61016143 за відповідною досильною накладною №52349438 з відміткою про складання комерційного акту.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що вагон №61016143 прибув на станцію Покровськ ОСОБА_1 залізниці 10.10.2017, при цьому комерційний акт №482004/376 складений лише 13.10.2017, тобто комерційний акт складений з порушенням пункту 4 Правил складання актів, у зв'язку з чим даний комерційний акт не є належним доказом, який підтверджує невірно визначену відповідачем масу вантажу в спірній залізничній накладній та не має доказової сили. Також відповідач зазначає, що в залізничній накладній відсутні відмітки у графі 49 про складення комерційного акту.

Проаналізувавши надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6.1 роз'яснення Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту та пунктом 2 Правил складання актів визначено, що для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах складається комерційний акт.

Згідно до п. 1 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми.

Пунктами 2,3 Правил складення актів встановлено, що комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В свою чергу, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства; не очищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Враховуючи норми діючого законодавства належним доказом, що може підтвердити неправильне зазначення відправником маси вантажу є комерційний акт.

При цьому акт загальної форми, за відсутності належно оформленого комерційного акта, не може бути достатнім доказом для підтвердження неправильного зазначення маси вантажу, оскільки, в силу приписів вищезазначених Правил, у даному випадку обовязковим є складання саме комерційного акта.

Згідно з пунктом 4 Правил складання актів комерційні акти складаються, зокрема, на вантаж, що перебуває у дорозі -у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Матеріалами справи підтверджується, що залізницею виявлено неправильність зазначення маси вантажу 10.10.2017, про що складений відповідний акт загальної форми, однак, комерційний акт про виявлене порушення складено лише 13.10.2017, тобто з порушенням строків встановлених 4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року №334.

За таких обставин комерційний акт №482004/376 від 13.10.2017 складений з порушенням пункту 4 Правил складання актів та не є належним доказом у справі.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що підставою відповідальності вантажовідправника за невірно зазначену масу вантажу може бути або комерційний акт або акт загальної форми, оскільки статтею 129 Статуту та пунктом 2 Правил складання актів встановлено, що для засвідчення невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах складається комерційний акт.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 129 Статуту та пункту 2 Правил складання актів встановлено, що невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах підтверджується комерційним актом, тобто допустимим доказом невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах має бути саме комерційний акт складений у відповідності до Правил складання актів.

Оскільки комерційний акт №482004/376 від 13.10.2017 складений з порушенням пункту 4 Правил складання актів, він не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Щодо актів загальної форми, то необхідно зазначити, що вони можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, у випадках, коли Статутом залізниць не передбачено, що підставою для матеріальної відповідальності має бути комерційний акт.

Аналогічної правової позицій дійшов і Дніпропетровський апеляційний господарський суд у справі №904/7635/17.

Крім того, відповідно до вимог ст. 52 Статуту залізниць на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість і стан вантажу у разі прибуття вантажу, який був завантажений залізницею. Оскільки залізниця відвантажила частину вантажу у новий вагон, про що зазначено у комерційному акті, по прибуттю його на станцію призначення вона повинна була перевірити його масу, а також у відповідності з п. 6.10 Правил оформлення перевізних документів, скласти комерційний акт про відсутність відчепленого вагону та зробити відмітку у перевізному документі (графі 49) та комерційному акті про видачу вантажу, що прибув за досильним перевізним документом.

Дотримання залізницею вищевказаних положень Статуту залізниць та Правил оформлення перевізних документів матеріали справи не містять.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено - 26.01.2018.

Суддя Н.М.Євстигнеєва