ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018р. Справа №914/2482/17

місто Львів

За позовом: приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів,
до відповідача:фізичної особи - підприємця Молінського Ігоря Йосифовича, м. Судова Вишня,
предмет позову: стягнення заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії в сумі 1'681,03 грн.,
підстава позову:порушення умов договору про постачання електричної енергії №14031 від 16.07.2014.
Суддя Рим Т.Я.
Секретар судового засідання Кушта А.М.
Представники:
позивача:Гавенко О.Б. - довіреність від 27.12.2017 №119-4352/2,
відповідача:не з'явився.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" до фізичної особи - підприємця Молінського Ігоря Йосифовича про стягнення 1'681,03 грн. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.12.2017 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.12.2017. Рух справи відображено у попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору про постачання електричної енергії №14031 від 17.07.2014 року спожив 1'590 кВт/год. електричної енергії, хоч сторонами було узгоджено меншу величину - 700 кВт/год. З огляду на зазначене, на підставі пункту 4.2.2 укладеного договору, відповідачу нараховано 1'681,03 грн. вартості понаддоговірного споживання електричної енергії.

Впродовж усього строку розгляду справи відповідач в судові засідання не з'являвся. Судом надіслано ухвалу від 01.12.2017 відповідачу на адресу, зазначену в позовній заяві: вулиця Річна, будинок 4, місто Судова Вишня, Мостиський район, Львівська область, 81340. Зазначена ухвала була повернута відділенням поштового зв'язку без вручення адресатові з огляду на закінчення строків зберігання кореспонденції (а.с. 6-7). В судовому засіданні 13.12.2017 судом виявлено помилку в адресі відповідача та зобов'язано позивача невідкладно надіслати позов за адресою, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1, 81340. Виявлену помилку було виправлено позивачем та скеровано на правильну адресу відповідача примірник позову та доданих документів, про що суду представлено відповідні документи: фіскальний чек (а.с. 54), список згрупованих внутрішніх відправлень (а.с. 55), опис вкладення у цінний лист (а.с. 56).

Згодом ухвала суду від 28.12.2017 про виклик в судове засідання не були вручені відповідачу із зазначенням причин повернення кореспонденції: інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення (а.с. 62). Ухвала від 18.01.2018 про виклик в судове засідання була вручена відповідачу 20.01.2018, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 71), тобто більше, ніж за десять днів до проведення судового засідання 31.01.2018.

В судове засідання для розгляду справи по суті відповідач не з'явився, причин неприбуття не повідомив, проти вимог позову жодним чином не заперечив.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судове засідання 31.01.2018 позивачем спершу було подано клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на неможливість повноважного представника прибути в це засідання. Однак позивач скористався наданим йому правом та скерував у судове засідання іншого представника. Тому клопотання про відкладення розгляду справи судом не розглядалося.

Обставини справи.

16 липня 2014 року між публічним акціонерним товариством "Львівобленерго" (Постачальник) та фізичною особою - підприємцем Молінським Ігорем Йосифовичем (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №14031 (надалі - Договір) (а.с. 15-24). За умовами пункту 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Сторонами у додатку №1 до Договору узгоджено обсяг споживання електричної енергії на січень 2017 року: 700 кВт/год. (а.с. 21). Однак відповідачем у січні 2017 року фактично спожито 1590 кВт/год., що підтверджується актом про використану електричну енергію за січень 2017 (а.с. 25).

Таким чином, перевищення договірної величини становить 890 кВт/год. Повідомленням №314-0032 від 16.01.2017 (а.с. 28) відповідача поставлено до відома про перевищення договірних величин споживання електричної енергії в січні 2017 року на 890 кВт/год. та скероване на його адресу рахунок на оплату (а.с. 29). Про факт направлення цього листа на адресу відповідача свідчить долучена до матеріалів справи копія списку згрупованих внутрішніх поштових відправлень (а.с. 30) та копія поштової квитанції (а.с. 31).

При ухваленні рішення суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісією регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 р. (надалі - ПКЕЕ). Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обов'язки (зобов'язання) щодо постачання електричної енергії.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з пунктом 5.1, 5.5 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Договір про постачання електричної енергії містить такі умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей, зокрема, договірні величини споживання електричної енергії, договірні величини споживання електричної потужності (помісячно).

Відповідно до пункту 4.3 ПКЕЕ граничні величини споживання електричної потужності для споживача визначаються постачальником електричної енергії за регульованим тарифом у порядку, передбаченому законодавством України та зазначеному у договорі про постачання електричної енергії між споживачем та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Пунктом 2.3.3 Договору передбачено, що споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 "Порядок розрахунків" та №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії". Відповідно до пункту 4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 даного договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин. Як зазначено в пункті 5 Порядку розрахунків Додаток №2 до Договору №14031 від 16.07.2014, якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим, ніж заявлене (очікуване), на різницю між сумою платежу попередньої оплати та вартістю фактично спожитої електроенергії постачальник електричної енергії видає рахунок який має бути сплачений в термін, зазначений договором.

Як убачається з акта про використану електричну енергію, відповідач фактично спожив у січні 2017 року 1590 кВт/год. електричної енергії, що перевищує договірну величину споживання електричної енергії на 890 кВт/год.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 1'600,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 13, 73, 74, 81, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Молінського Ігоря Йосифовича (юридична адреса: АДРЕСА_1, 81340; поштова адреса: АДРЕСА_2, 81340; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (адреса: вулиця Козельницька, будинок 3, місто Львів, 79026; ідентифікаційний код 00131587) 1'681,03 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна грн. 03 коп.) основного боргу та 1'600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02.02.2018.

Суддя Рим Т.Я.